Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3466/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

22 вересня 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі Осадчій А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Внаслідок протікання води з квартири АДРЕСА_2 цього будинку, протягом 06-07 лютого 2020 року, у його квартирі, що знаходиться на 10-му поверсі, була пошкоджена гіпсокартонова стеля ванної кімнати, що підтверджується актом від 09.02,2020р.

Позивач вказує, що ним були понесені витрати на ремонт стелі ванної кімнати квартири АДРЕСА_1 на суму 6850грн., що підтверджується договором від 24.02.2020р., актом про прийняття виконаних робіт від 03.03.2020р., квитанцією до прибуткового касового ордеру №11 від 03.03.2020р.

Крім того, власником квартири АДРЕСА_2 є відповідач.

Також, вказує, що внаслідок пошкодження та ремонту його власності, він пережив негативні емоції, був змушений прикладати зусиль щодо організації та проведення ремонту, був позбавлений можливості користуватися ванною кімнатою, протягом 9 днів, це спричинило йому великі незручності та дискомфорт і він був змушений прикладати додаткових зусиль для організації свого життя, що спричинило йому моральні страждання, які оцінює у 5000грн.

Таким чином, просить суд, стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 6850грн. та моральну - 5000грн.

Ухвалою суду від 20.05.2020р. прийнято, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін.

Відповідач не скористалася своїм правом щодо надання відзиву на позов.

В судове засіданні позивач не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомила.

Суд ухвалив про заочний розгляд справи, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи думку позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності №48178374, на підставі договору дарування від 23.11.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Лічевецькою Л.Г., реєстр №1100.

Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 цього ж будинку, на підставі договору купівлі-продажу (реєстр №747), що посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Лічевецькою Л.Г. 14.02.2015р. і підтверджується даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №190726026 від 28.11.2019р.

Відповідно до даних акту про наслідки залиття житлового приміщення від 09.02.2020р., складеного комісією у складі: голови правління ЖБК-120, заступника голови правління ЖБК-120 та власника квартири № АДРЕСА_1 . Яз зазначено, власник квартири АДРЕСА_1 був запрошений, але не з`явився. Крім того, зазначено, що комісією була обстежена квартира АДРЕСА_1 і встановлено, що внаслідок протікання води з квартири АДРЕСА_2 , яка знаходиться на 11 поверсі, протягом 06-07.02.2020р. у квартирі АДРЕСА_1 промокла гіпсокартонова стеля ванної кімнати, також із стелі злізла фарба, внаслідок чого на стелі утворилися плями від протікання води розміром: діаметром - 43см., 33см, 15см, 10см, відповідно.

Встановлено, що позивачем понесені витрати на ремонт стелі ванної кімнати квартири АДРЕСА_1 на суму 6850грн., що підтверджується договором від 24.02.2020р., актом про прийняття виконаних робіт від 03.03.2020р., квитанцією до прибуткового касового ордеру №11 від 03.03.2020р.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

За нормами статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина друга статті 1166 ЦК встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а)наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Відповідно до ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною четвертою статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Статтею 322 ЦК України також передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76 у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт. Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Зазначається присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та особами з боку винної не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир, шляхом його підписання. Окрім цього, в актах повинна бути вказана причина залиття, як того вимагає Додаток 4 до п. 2.3.6 зазначених Правил: «чітко зазначити причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців кв.№___ у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.».

Таким чином, за результатами розгляду справи судом встановлено, що в період часу 06-07.02.2020р. сталося залиття квартири АДРЕСА_1 , що належить позивачеві на праві власності, та в якій він фактично проживає. Залиття квартири відбулося з вини відповідача, яка на час даної події була власником квартири АДРЕСА_2 . Також, за дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які надані позивачем разом із позовом, і які, як на думку суду, є належними та допустимими, визначені пошкодження майна, належного позивачеві.

На час розгляду справи, сторони не змогли врегулювати спір, що призвело необхідність позивача звернення із позовом до суду. Сторона відповідача не висловила свою позицію щодо заявлених позовних вимог, обставин, викладених у позові та розміру шкоди. Також слід зазначити, що відповідачем не подано до суду жодних доказів, які б спростовували доводи позивача.

Отже, враховуючи вище наведені норми закону, суд вважає, що відповідач не спростувала презумпцію своєї вини, не довівши, що шкоди позивачеві завдано не з її вини, а тому позовні вимоги в частині відшкодування нею позивачеві матеріальної шкоди, - підлягають до задоволення.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоди визначені статтею 1167 ЦК України. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3)в інших випадках, встановлених законом.

Як передбачено ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Враховуючи роз?яснення п. 3, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», - під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров?я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому, слід виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, норми права дають підстави вважати, що під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти наявність такого негативного емоційного сприйняття особою вчинених стосовно неї протиправних дій, що досягло певного психологічного стану фізичних чи душевних страждань (відчуття неспокою, хвилювання, образи, дискомфорту тощо).

З`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку про те, що доведеними є обставини про пошкодження майна, належного позивачеві. Відповідно, суд вважає обґрунтованими та доведеними обставини й про те, що йому завдано відповідачем моральної шкоди. Враховується глибина душевних страждань (наявність негативних наслідків - негативні емоції, пригнічений стан, які досягли рівня страждань, необхідність прикладати додаткових зусиль для організації свого життя), яка оцінена у розмірі 5000грн. Такий розмір шкоди є обґрунтованим, доведеним та співмірним.

Отже, позовні вимоги в частині відшкодування позивачеві моральної шкоди також підлягають до задоволення.

Зазначене рішення суду узгоджується з висновками Верховного Суду України від 23.07.2017р. (постанова у справі № 6-2125цс16), Верховного Суду від 08.05.2018р. (постанова у справі №638/9035/16-ц), від 14.02.2018р.(постанова у справі № 686/10520/15-ц).

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно із відповідача стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 840грн. 80коп., оскільки позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, враховуючи дані пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 (особа з інвалідністю 2 групи).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268, 280, 281 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 , паспорт серія НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 6850грн. 00коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 5000грн. 00коп., а всього - 11850грн. 00коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 , паспорт серія НОМЕР_4 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 840грн. 80коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення складено 27 вересня 2020 року.

Головуючий: С. М. Позарецька