Справа №701/695/20
Провадження №2/701/306/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого - судді - В.Л. Маренюка

за участю секретаря - Н.В. Філіпчак

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

На підставу своїх вимог спирається на те, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 . Присадибна земельна ділянка площею 0,6515 га., для ведення особистого селянського господарства, розташована за цією ж адресою, також є її особистою приватною власністю. Окрім позивачки, у житловому будинку АДРЕСА_1 , зареєстровано також місце проживання відповідача по справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивача колишнього зятя (чоловіка її дочки). Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 26 серпня 2015 року у справі №701/860/15-ц розірвано шлюб між позивача дочкою та відповідачем, у якому вони перебували з 30.10.2010 року. Будинок не є власністю відповідача, фактично він не проживає в житловому приміщенні тривалий час, з грудня місяця 2010 року, участі в утриманні будинку ніякої взагалі не приймає, зніматись із реєстрації самостійно не бажає. Такий стан невизначеності змушує її звертатись за захистом до суду, оскільки наявність зареєстрованого в будинку місця проживання відповідача, яка відсутня в ньому, створює постійні незручності та перешкоди в процесі права володіння та користування власністю та житлом, зумовлює постійні переживання, зумовлює нести самостійно витрати на утримання будинку, перешкоджає оформленню житлової субсидії, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не з`явилася, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у її відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач, який згідно повідомлення Іваньківської сільської ради, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але за місцем реєстрації не проживає, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційній веб-сторінці Маньківського районного суду Черкаської області в розділі "Новини та Громадянам" в підрозділі "Оголошення про виклик сторін місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи яких невідоме" (порядок публікації оголошень до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи), в судове засідання не з`явився, причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у йогої відсутність чи відкладення розгляду справи не надходило, але його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі зібраних доказів у його відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 на праві приватної власності згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.10.1998 року Маньківською державною нотаріальною конторою Черкаської області у спадковій справі №248 за 1998 рік, за реєстром №1424. Право власності на майно зареєстровано в Черкаському бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу №1, реєстр №205 06.09.2000 року. Тобто, житловий будинок АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю позивача, право власності набуто в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 35 років в селі Кривець, Маньківського району, Черкаської області.

Присадибна земельна ділянка площею 0,6515га для ведення особистого селянського господарства, розташована за цією ж адресою, також є її особистою приватною власністю, право власності посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №116761 від 26.08.2008 року.

Окрім позивача, у житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровано також місце проживання відповідача по справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , колишнього зятя позивача (чоловіка дочки позивача). Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 26 серпня 2015 року у справі №701/860/15-ц розірвано шлюб між дочкою та відповідачем, у якому вони перебували з 30.10.2010 року.

Відповідач зареєстрований в даному житловому будинку, що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, наданої Кривецькою сільською радою Маньківського району, Черкаської області 20.07.2020 року за №198. Будинок не є власністю відповідача, фактично він не проживає в житловому приміщенні тривалий час, з грудня місяця 2010 року.

Викладене підтверджується Актом обстеження за місцем проживання, складеним 20.07.2020 за участю депутата Кривецької сільської ради ОСОБА_4 , в присутності гр. ОСОБА_1 , власниці будинку АДРЕСА_1 , та сусідів - жителів села Кривець Маньківського району Черкаської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Як вбачається з результатів обстеження, відповідач не проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 з грудня місяця 2010 року, з того часу у домоволодінні не з`являвся.

Відповідач відсутній у житловому приміщенні будинку, який є власністю позивача, не проживає в ньому, участі в утриманні будинку ніякої взагалі не приймає, зніматись із реєстрації самостійно не бажає. Такий стан невизначеності змушує позивача звертатись за захистом до суду, оскільки наявність зареєстрованого в будинку місця проживання відповідача, яка відсутня в ньому, створює постійні незручності та перешкоди в процесі права володіння та користування власністю та житлом, зумовлює постійні переживання, зумовлює нести самостійно витрати на утримання будинку, перешкоджає оформленню житлової субсидії.

У відповідності до ст. 71 Житлового Кодексу Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до ст. 72 Житлового Кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

При цьому, ч. 2 ст. 405 ЦК України, передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ніяких інших домовленостей між позивачем та відповідачем щодо її проживання немає.

Крім того, без заяви та особистої присутності самого відповідача зняття з реєстрації просто неможливе.

Відповідач за вказаною адресою фактично не проживає, будь-яких договірних зобов`язань між сторонами стосовно права на проживання в будинку немає.

Згідно із ст.ст. 317, 383 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Реєстрація відповідача в належному позивачу на праві приватної власності жилому приміщенні суттєвим чином обмежує права щодо володіння, користування і розпорядження цим житловим приміщенням.

На підставі викладеного, позивач просити суд усунути перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном власника шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 316 ч. 1 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України).

Як зазначено у ч.1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права.

Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК Українита ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Зазначений Закон регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, в т.ч. правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а тому положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносини, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі вимагати позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003р., ст.ст. 71,72,150 Житлового Кодексу Української РСР,ст. ст. 12, 77, 78, 81, 200, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 6,15,16,316,317,319,321,325,391,379,383,405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ), таким, що втратив право користування житловим приміщенням в житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

СуддяВ. Л. Маренюк