Номер провадження 2-о/225/444/2020
Єдиний унікальний номер 225/5613/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Довженко О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Петрової С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області заяву уповноваженого представника заявника - адвоката Завгородньої Юлії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Торецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, -

ВСТАНОВИВ:

Уповноважений представник заявника - адвокат Завгородня Ю.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордеру про надання правової допомоги серії ДН 127738 від 28.09.2020 року та угоди про надання правової допомоги від 28.09.2020 року, звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Гольмівський м.Горлівка Донецької області помер батько заявника ОСОБА_2 , що підтверджено довідкою про причину смерті до форми №106/у №9 від 07.05.2020 року, лікарським свідоцтвом про смерть № 9 від 07.05.2020 року, що видані Центром первинної медико-санітарної допомоги м. Горлівка та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 08.05.2020 року, виданим Микитівським відділом РАЦС Горлівського міського управління юстиції, актовий запис № 324.

В результаті звернення до Торецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану за проведенням державної реєстрації смерті та отриманням свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , представником заявником отримано відмову №20.16-796-30 від 30.09.2020 року у зв`язку із невідповідністю представлених заявником документів встановленому в Україні зразку.

Зазначені вище документи є такими, що не створюють правових наслідків, адже видані на тимчасово окупованій території України після 01.12.2014 року, у зв`язку з чим заявнику необхідно встановити факт смерті батька в судовому порядку.

Заявник та його уповноважений представник до судового засідання не з`явились, надали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити заявлені вимоги.

Представники заінтересованих осіб до судового засідання також не з`явились, надали суду письмові заяви з проханням розглянути справу без їх участі. Заперечень щодо встановлення факту суду не представили.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, судом встановлено наступне:

за положеннями п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (заявник), є сином померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підтвердження родинних зв`язків померлого та заявника, згідно вимог абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, суду надано свідоцтво про народження ОСОБА_1 (заявника) серії НОМЕР_2 від 03.06.1979 року, актовий запис № 55, що видане Гольмівською селищною радою Микитівського району міста Горлівка Донецької області (а.с.8).

Згідно довідки про причину смерті до форми №106/у №9 від 07.05.2020 року, лікарського свідоцтва про смерть № 9 від 07.05.2020 року, що видані Центром первинної медико-санітарної допомоги м. Горлівка та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 08.05.2020 року, виданого Микитівським відділом РАЦС Горлівського міського управління юстиції, актовий запис № 324, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 90 років в смт.Гольмівський м. Горлівка Донецької області від хронічної серцево-судинної недостатності.

Окрім того, на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявником суду надано свідоцтво про поховання померлого від 07.05.2020 року, договір-замовлення на організацію та проведення поховання №004240 №262/3 та фотокартки з місця поховання (а.с.11, 12, 13).

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», територія м. Горлівка Донецької області, де помер ОСОБА_2 , на даний час є тимчасово окупованою територією.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085 із змінами та доповненнями, м.Горлівка віднесено до населених пунктів, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження через окупацію території незаконними збройними формуваннями, тому всі видані на тимчасово окупованій території України документи є недійсними та такими, що не створюють юридичних наслідків.

У зв`язку із неможливістю виконання повноважень відділами державної реєстрації актів цивільного стану Донецької та Луганської областей в районі проведення антитерористичної операції, їх повноваження здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за межами цих територій. Кожен громадянин України, який переселився з району проведення антитерористичної операції, має право звернутися до будь-якого відділу державної реєстрації актів цивільного стану на його вибір для вирішення питань, що входять до їх компетенції.

В той же час, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави члени ООН, зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v.Turkey, 18.12.1996 §45) обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, але у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики.

При цьому, ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває і це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96).

Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює обов`язковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджує в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини. Згідно ст. 17 цього Закон,у суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Статтею 18 зазначеного Закону встановлено, що про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво.

Забезпечення органів державної реєстрації актів цивільного стану бланками свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану. Порядок ведення обліку і зберігання бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та звітності про їх використання встановлюється Міністерством юстиції України.

В свою чергу, згідно ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях.

Згідно п. 7 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 року №1064, у разі державної реєстрації смерті, запис в реєстрі здійснюється шляхом внесення до нього таких відомостей, як, зокрема, місце смерті померлої особи. Отже, окрім встановлення факту смерті, заявнику необхідно встановити місце смерті ОСОБА_2 , яким є смт.Гольмівський м. Горлівка Донецької області, Україна.

Отже, за результатом надання правової оцінки представленим доказам, суд дійшов висновку щодо доведеності заявником факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Гольмівський м. Горлівка Донецької області, Україна.

З огляду на наведене, а також, зважаючи на те, що вказаний факт у позасудовому порядку встановити неможливо, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 263, 315, 317 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), заінтересована особа: Торецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (місцезнаходження: Донецька область, місто Торецьк, вулиця Дружби, 24, ), Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, місто Торецьк, вулиця Дружби, 26, ), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, - задовольнити повністю.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця міста Дзержинськ Донецької області, громадянина України, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Гольмівський м. Горлівка Донецької області, Україна.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Донецького апеляційного суду з урахуванням вимог п. 15.5 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя О.В. Довженко