Провадження № 4-с/161/63/20
У Х В А Л А

іменем України

30 вересня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Кубяк О.В.

за участю:

заявника ОСОБА_1

державного виконавця Білової В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального Управління юстиції (м. Львів)

В С Т А Н О В И В:

28.07.2020 року ОСОБА_1 (далі заявник, скаржник) звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Другого ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі Другий ВДВС у м. Луцьку) Білової В.А. в обґрунтування якої зазначив, що 01.11.2011 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва у справі № 2-4092/11 з нього на користь ОСОБА_2 вирішено стягувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.02.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Надалі, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.11.2019 року, яке 26.12.2019 року набрало законної сили, вказаний розмір аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зменшеним до 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. На виконання даного судового рішення, 09.06.2020 року старшим державним виконавцем Другого ВДВС у м. Луцьку Марчуком П.О. було відкрите виконавче провадження № 62276246. Разом з тим, в рамках виконавчого провадження № 48006549 про стягнення з нього 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, 20.07.2020 року головним державним виконавцем Другого ВДВС у м. Луцьку Біловою В.А. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Вважає, що постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 20.07.2020 року винесена з порушенням ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки дві постанови державних виконавців про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 та 1/6 часток усіх видів заробітку (доходу) існувати не може. Враховуючи викладене, просить суд визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Другого ВДВС у місті м. Луцьку про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 20.07.2020 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, які викладені у його скарзі та просив їх задовольнити.

Головний державний виконавець Другого ВДВС у м. Луцьку Білова В.А. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заявлених вимог. Суду пояснила, що на виконанні в органах ДВС дійсно перебуває два виконавчих провадження про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так, виконавче провадження про стягнення із заявника 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) наразі не є завершеним, оскільки у ОСОБА_1 станом на 26.12.2019 року існує заборгованість по сплаті аліментів, у зв`язку з чим її стягнення триває й досі. Разом з тим, внаслідок зменшення вказаного розміру аліментів та пред`явлення виконавчого листа стягувачем до виконання, органом ДВС було відкрито ще одне виконавче провадження, стягнення за яким проводиться з моменту набрання відповідним рішенням законної сили. Вважає скаргу ОСОБА_1 безпідставною, а тому в її задоволенні просить відмовити у повному обсязі.

Заінтересована особа - стягувач ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомила, будь-яких заяв, клопотань чи заперечень від неї на адресу суду не надходило.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За таких обставин, суд вважає за можливе провести розгляд скарги за відсутності стягувача.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до положень ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м. Києва у справі № 2-4092/11 стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.02.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судом встановлено, що вищевказане судове рішення перебуває на виконанні у Другому ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) виконавче провадження № 48006549.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.11.2019 року, яке постановою Волинського апеляційного суду від 26.12.2019 року було залишено без змін, розмір аліментів, які стягувалися із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, було зменшено до 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 20-24). Таким чином вказане рішення суду набрало законної сили 26.12.2019 року і саме з цієї дати аліменти з ОСОБА_1 мають стягуватися у зменшеному розмірі.

09.06.2020 року старшим державним виконавцем Другого ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Марчуком П.О., було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62276246, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3).

Разом з тим, 20.07.2020 року головним державним виконавцем Другого ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Біловою В.А. в рамках виконавчого провадження № 48006549, було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою, у зв`язку із наявністю у ОСОБА_1 заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим документом, виданим на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва у справі № 2-4092/11, розмір якої станом на 26.12.2019 року становить 60993,69 грн., було зобов`язано головного бухгалтера ГУ ПФУ у Волинській області (де отримує дохід боржник) здійснювати відрахування із доходів ОСОБА_1 в розмірі 50%, до виплати загальної суми заборгованості (а.с. 2).

Звертаючись до суду з даною скаргою заявник вказує, що наявність постанови про звернення стягнення на заробітну плату в розмірі 50 % в рамках виконавчого провадження № 48006549, з урахуванням стягнення аліментів, яке проводиться у виконавчому провадженні № 62276246, є подвійним стягнення з нього аліментів та призводить до порушення його прав.

Суд не погоджується із таким твердженням ОСОБА_1 з огляду на наступне.

Звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, порядок здійснення відрахувань здійснюються відповідно до статей 68 - 70 ЗУ «Про виконавче провадження».

При виконанні в примусовому порядку виконавчих документів про стягнення сум коштів, що перевищують п`ять мінімальних розмірів заробітної плати, виконавець у першу чергу перевіряє наявність коштів на рахунках боржника шляхом направлення відповідних запитів, а також перевіряє майновий стан боржника.

Стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України (ст. 69 ЗУ «Про виконавче провадженн»).

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків (ч. ч. 1, 2 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження».)

Частиною 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Державний виконавець при вчинені своїх дій керується не лише нормами ЗУ «Про виконавче провадження», але і Інструкцією з організації примусового виконання рішень № 512/5 від 02.04.2012 року.

Ця Інструкція розроблена відповідно до ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", ЗУ від 02.02.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Особливості виконання рішень про стягнення аліментів передбачено розділом XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень .

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення про стягнення аліментів на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець протягом десяти днів з дня відкриття виконавчого провадження здійснює заходи для отримання інформації про доходи боржника та виносить постанову про звернення стягнення на доходи боржника, оформлену відповідно до пункту 3 розділу X цієї Інструкції. Стягнення аліментів здійснюється відповідно до вимог статті 70 Закону та пунктів 3-10 розділу X цієї Інструкції.

Якщо з боржника стягуються аліменти на утримання трьох і більше дітей, а також якщо наявна заборгованість зі сплати аліментів за минулий час, виконавець у постанові зазначає про стягнення 50 % із заробітку боржника для забезпечення поточних платежів. Заборгованість за минулий час у таких випадках може бути погашена шляхом звернення стягнення на майно боржника.

Таким чином аналізуючи вимоги ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» та п. 3 ч. 2 розділу XVI Інструкції, державний виконавець повинен був винести постанову про звернення стягнення на заробітну плату саме в розмірі що не перевищує 50% заробітку боржника.

Положення Закону щодо можливості звернення стягнення із заробітків боржника в розмірі до 70 відсотків стосуються періодичних стягнень аліментів на неповнолітніх дітей за кількома виконавчими провадженнями.

Як встановлено судом, на виконанні Другого ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває два виконавчих провадження: ВП № 62276246 - про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, що є періодичним стягненням, та ВП № 48006549 - про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за аліментами, що утворилася станом на 26.12.2019 року.

Так, в рамках виконавчого провадження № 48006549, в межах якого було винесено оскаржувану постанову, відрахування з доходів боржника ОСОБА_1 здійснюється на погашення заборгованості по сплаті аліментів в сумі 60993,69 грн., яка утворилася станом на 26.12.2019 року.

В свою чергу, стягнення аліментів, які проводяться в рамках виконавчого провадження № 62276246, є періодичним стягненням.

Таким чином, доводи заявника боржника ОСОБА_1 про одночасну наявність двох постанов про стягнення з нього періодичних платежів у вигляді аліментів свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду даної справи не знайшли та повністю спростовуються наданими учасниками справи доказами.

Разом з тим, ОСОБА_1 , всупереч вимогам ч. 3 ст. 12, ст. ст. 76-81 ЦПК України, не довів тієї обставини, що сума коштів, яка складається із 50 % його заробітку щодо якої застосовано звернення стягнення, а також розмір аліментів, які наразі стягуються на користь неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у своїй сукупності перевищує 70 % його сукупного щомісячного заробітку.

При цьому, заявник також не надав жодних доказів того, що на виконанні в органах ДВС перебувають будь-які інші виконавчі провадження, у яких він є боржником.

У зв`язку із недоведеністю скаржником вищевказаних обставин, суд вважає, що постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 20.07.2020 року, винесена головним державним виконавцем Другого ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Біловою В.А. в рамках виконавчого провадження № 48006549, про здійснення відрахування із доходів ОСОБА_1 в розмірі 50%, у повній мірі відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», а тому така скасуванню не підлягає.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Другого ВДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального Управління юстиції (м. Львів) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала у повному обсязі складена 05 жовтня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська