Справа № 565/632/16-ц
Провадження № 2/565/332/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Алексейчик А.О.,

- представника позивачки - ОСОБА_1 ,

- відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Вараш Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітньої дитини на підставі рішення суду, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання малолітньої дитини на підставі рішення суду. Зокрема, позивачка просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2010 року з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 (одної третьої) частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила наступні обставини. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2010 року у справі №2/131/10 з відповідача ОСОБА_2 стягнуто в її користь аліменти на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) грн. щомісячно, починаючи із 04 листопада 2009 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у серпні-вересні 2012 року змінив своє місце проживання ( АДРЕСА_1 ) та виїхав на постійне місце проживання в м.Брест (Республіка Білорусь), де прийняв громадянство Білорусії та й проживає по даний час. ІНФОРМАЦІЯ_2 від другого шлюбу у неї народилась донька ОСОБА_5 , яка проживає разом із нею. Позивачка зазначила, що вказана обставина значно змінила її матеріальний стан та існуючу ситуацію, оскільки у зв`язку з перебуванням у відпустці по догляду за дочкою вона не може додатково працювати, щоб отримувати кошти та забезпечити повноцінне харчування дочки ОСОБА_4. ОСОБА_1 вказала також про те, що на утримання дочки ОСОБА_4 на теперішній час необхідні значні кошти для придбання продуктів харчування, одягу, шкільного приладдя, а також ліків та вітамінів з огляду на часті її захворювання. Згідно з доводами позивачки, кошти в сумі 300 (триста) грн., які сплачує відповідач на утримання дочки ОСОБА_4 відповідно до рішення суду, на теперішній час є меншими ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і їх не вистачає для забезпечення дочки ОСОБА_4 всім необхідним. При цьому ОСОБА_1 зазначила, що їй стало відомо про те, що відповідач із червня 2012 року працює слюсарем п`ятого розряду у філії «Брестські теплові мережі» Республіканського унітарного підприємства електроенергетики «Брестенерго» у м.Брест в Республіці Білорусь та отримує заробітну плату у розмірі (в еквіваленті) понад 10000 (десять тисяч) грн.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не надав відзив на вказану позовну заяву ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітньої дитини на підставі рішення суду. Натомість відповідач 11 березня 2020 року до початку розгляду справи подав у суд письмові заперечення проти даного позову, в яких вказав, що він не заперечує проти сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , однак просить суд врахувати той факт, що він сплачує аліменти в розмірі 25 відсотків свого заробітку на утримання дочки - ОСОБА_8 , проживаючої в м.Брест. Окрім цього, на даний час перебуває в офіційному шлюбі, в якому у нього є діти: син - ОСОБА_9 та падчериця (дочка дружини) - ОСОБА_10 . Згідно з доводами відповідача збільшення розміру аліментів за позовом ОСОБА_1 призведе до обмеження прав і законних інтересів інших його дітей. При цьому ОСОБА_2 зазначив, що окрім його заробітної плати, його сім`я не має інших джерел доходів, так як дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач стверджує, що збільшення розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 призведе до неможливості забезпечення нормального існування його сім`ї та інших його дітей. У письмових запереченнях ОСОБА_2 просив суд звернути увагу на те, що він перебуває на обліку в кардіодиспансері у м.Брест та за станом здоров`я потребує регулярного прийому і придбання дороговартісних медичних препаратів. Відповідач також вказав про наявність у нього кредитних зобов`язань та необхідність надавати фінансову допомогу батькам похилого віку. При винесенні судом рішення в даній справі ОСОБА_2 просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову з огляду на те, що у позовній заяві вона не зазначила свого матеріального стану, документально не підтвердила потребу в збільшенні розміру аліментів на утримання малолітньої дитини та в даному випадку не довела заявлені вимоги про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, що стягуються на підставі рішення суду.

Представник позивачки - ОСОБА_11 в судовому засіданні частково підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, що стягуються на підставі рішення суду, та просила суд стягнути з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини усіх видів заробітку (доходу) батька малолітньої дитини щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з доводами представника позивачки відповідач ОСОБА_2 не бере участі у житті чи вихованні своєї дочки ОСОБА_4 . При цьому ОСОБА_11 вказала, що на праві приватної власності ОСОБА_1 належить 1/2 квартири АДРЕСА_2 і за вказаною адресою зареєстровано її місце проживання. Проте позивачка і малолітня дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживають у Російській Федерації в м.Санкт-Петербург, де остання ходить в школу та відвідує гуртки. ОСОБА_11 не назвала суду повної адреси нинішнього місця проживання ОСОБА_1 і малолітньої дитини - ОСОБА_4 . В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивачки зазначила, що ОСОБА_1 не мала відпустки по догляду за дитиною, вона ніде не працює, одружилась із ОСОБА_12 і від цього шлюбу в них народилась донька - ОСОБА_13 . Матеріальне забезпечення нинішньої сім`ї ОСОБА_1 , як пояснила ОСОБА_11 , здійснює її чоловік - ОСОБА_12 , який працює не на державній роботі та отримує дохід, а позивачка займається доглядом за дітьми. Згідно з доводами представника позивачки відповідач ОСОБА_2 регулярно сплачує аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , які присуджені в користь ОСОБА_1 на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2010 року, проте окрім цього, іншої матеріальної допомоги, чи подарунків він не надає, хоча отримує регулярний дохід - заробітну плату, та будь-яких зв`язків із своєю дитиною не підтримує. ОСОБА_11 у судовому засіданні зазначила, що стан здоров`я спільної дитини сторін - ОСОБА_4 в межах норми, в неї бувають лише сезонні простудні захворювання. Малолітня дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше разом із своєю матір`ю - ОСОБА_1 проживала в Луганській області, вона не пам`ятає свого батька - ОСОБА_2 , спілкуватися з ним не бажає, бо отримала травму, так як відповідач обманув і не прислав їй на день народження куклу в подарунок, яку обіцяв.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну розміру розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, що стягуються на підставі рішення суду, та висловив свою згоду сплачувати в користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16,5 % від свого заробітку. Згідно з твердженнями відповідача він немає можливості сплачувати більший розмір аліментів на утримання малолітньої дитини з огляду на наявність у нього інших утриманців, зокрема: двох рідних дітей, падчериці, батько якої відбуває покарання в місцях позбавлення волі, дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за малолітнім сином до досягнення ним трирічного віку - до ІНФОРМАЦІЯ_3 , та необхідністю надавати матеріальну допомогу своїм престарілим батькам-пенсіонерам. При вирішенні даної цивільної справи ОСОБА_2 також просив суд взяти до уваги хворобливий стан його здоров`я, перебування на обліку в кардіодиспансері та потребу в лікуванні, на яке необхідні кошти. У судовому засіданні відповідач повідомив, що він не має власного житла, разом із сім`єю проживає в однокімнатній квартирі, що належить на праві приватної власності його матері. Останній раз бачився з малолітньою дитиною - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як вона проживала в м.Вараш (раніше - м.Кузнецовськ) Рівненської області. Після цього із малолітньою дочкою - ОСОБА_14 зв`язку не мав через те, що вона виїхала в Російську Федерацію разом із своєю матір`ю - позивачкою і місце проживання дитини та будь-які контакти для зв`язку із нею йому невідомі.

Заслухавши пояснення представника позивачки і відповідача, дослідивши і оцінивши у сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання малолітньої дитини на підставі рішення суду, слід задоволити частково та змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини - дочки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2010 року, з твердої грошової суми в розмірі 300 (триста) грн. на 1/5 (одну п`яту) частину усіх видіх заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Зазначений висновок суду ґрунтується на наступних підставах.

18 березня 2019 року представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_11 надала суду належним чином засвідчені копії судових рішень, що набрали законної сили, якими були встановлені обставини, що мають значення для вирішення даної цивільної справи.

Зокрема, рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 12 лютого 2008 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_15 , який зареєстрований 20 липня 2006 року відділом РАЦСу м.Кузнецовська Рівненської області, актовий запис №149, та залишено дочку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на виховання матері до досягнення нею повноліття.

На підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_15 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 04 листопада 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду ґрунтується на визнанні відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог ОСОБА_15 з урахуванням їх зміни. З пояснень сторін судом було встановлено, що відповідач має нерегулярний заробіток, постійних доходів і інших утриманців не має та є працездатним за віком і станом здоров`я.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02 червня 2016 року задоволено повністю позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області про визнання незаконним рішення органу опіки та піклування щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні малолітньої дитини, визнано незаконним рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька ОСОБА_2 , який проживає окремо від малолітньої дитини ОСОБА_4 , у вихованні та спілкуванні з нею». Зазначене рішення суду ґрунтується на тому, що при винесенні рішення №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька ОСОБА_2 , який проживає окремо від малолітньої дитини ОСОБА_4 , у вихованні та спілкуванні з нею» виконавчим комітетом Кузнецовської міської ради Рівненської області не було дотримано вимог чинного законодавства щодо врахування прав та інтересів дитини. Як слідує із письмових доказів справи, сектором опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області було здійснено обстеження умов проживання матері дитини, що підтверджується актом №182 від 20 листопада 2015 року, згідно з яким умови проживання сім`ї, у якій виховується малолітня дитина - ОСОБА_4 є задовільними, зі слів дитини - ОСОБА_4 відомо, що вона не пам`ятає свого тата, він до неї не телефонує, не цікавиться її життям та здоров`ям, не вітає її з днем народження, забув про її існування, не надає жодних подарунків, зі слів матері - ОСОБА_1 і бабусі - ОСОБА_11 відомо, що ОСОБА_2 не надає жодної допомоги дитині, не приймає участі в її вихованні. З акту відділу освіти, спорту і туризму адміністрації Московського району м.Брест від 09 грудня 2015 року вбачається, що умови проживання ОСОБА_2 в Республіці Білорусь - задовільні. В той же час при визначенні способу участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною - ОСОБА_4 відповідачем не було здійснено жодної перевірки умов проживання ОСОБА_2 на території України та взагалі не визначено місця проживання чи перебування ОСОБА_2 в межах України, за яким має виконуватися рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька ОСОБА_2 , який проживає окремо від малолітньої дитини ОСОБА_4 , у вихованні та спілкуванні з нею». Тобто житлово-побутові умови, в яких батькові - ОСОБА_2 дозволено бачитись і спілкуватись із дочкою - ОСОБА_4 в межах України без присутності матері три дні під час осінніх канікул, чотири дні під час зимових канікул, три дні під час весняних канікул і один місяць під час літніх канікул органом опіки та піклування взагалі не досліджено, місце таких побачень і спілкувань батька з малолітньою дитиною, а фактично їх тимчасового спільного проживання - не встановлено. Визначення такого способу участі батька у вихованні дитини, з врахуванням їх окремого проживання - в різних державах є незрозумілим як для них самих, так і суду. Фактичні обставини свідчать про неможливість його виконання. Так, із пояснень ОСОБА_2 слідує, що він не знає, коли в ОСОБА_4 канікули, у зв`язку із зайнятістю на роботі особисто має змогу приїжджати в Україну на побачення із ОСОБА_4 лише під час відпустки, що не завжди надається у літній період часу, і у вихідні дні. Суд вважає, що визначення періоду для побачень і спілкування ОСОБА_2 із ОСОБА_4 - три дні під час осінніх канікул, чотири дні під час зимових канікул, три дні під час весняних канікул і один місяць під час літніх канікул без зазначення дат є неконкретним і таким, що може викликати різне тлумачення з боку батьків дитини - ОСОБА_2 і ОСОБА_1 та зумовлюватиме труднощі в організації розвитку, відпочинку і дозвілля малолітньої дитини - ОСОБА_4 під час канікул і неможливість його виконання. Окрім того, відповідачем не було взято до уваги інтереси малолітньої дитини та її реальне ставлення до батька - ОСОБА_2 . Так, згідно з характеристикою учениці 3-А класу навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа І ступеня» №10 м.Кузнецовськ Рівненської області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її тато - ОСОБА_2 у навчальний заклад до 04 грудня 2015 року не з`являвся, вихованням та навчанням дитини особисто в педагогів не цікавився. Зі змісту даної характеристики слідує, що 04 грудня 2015 року тато звернувся до директора закладу з проханням про зустріч з дитиною. Така зустріч відбулась після закінчення уроків у присутності практичного психолога ОСОБА_16 . Під час спілкування з дитиною ОСОБА_2 був доброзичливий, привітний, цікавився життям дитини, її успіхами в навчанні, друзями та подарував м`яку іграшку, яку дитина забрала додому. Довідка за результатами бесіди з дитиною ОСОБА_4 , ученицею 3-А класу дошкільного закладу - школи №10, щодо її взаємовідносин з батьком - ОСОБА_2 , видана навчально-виховним комплексом «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа І ступеня» №10 м.Кузнецовськ Рівненської області за №263 07 грудня 2015 року, свідчить про те, що при спілкуванні з психологом ОСОБА_16 02 грудня 2015 року дитина була спокійною, з активним ставленням до бесіди. Особистісний контакт з дитиною встановився легко, невимушено. Під час бесіди ОСОБА_4 надала наступну інформацію: вона проживає з мамою ОСОБА_17 , татом ОСОБА_18 , з бабусею ОСОБА_19 та дідусем ОСОБА_20 , живуть вони дружно і у них народилась маленька сестричка ОСОБА_13 . На запитання психолога хто такий ОСОБА_2 , ОСОБА_21 відповіла, що це її другий тато. Дитина вказала, що не потребує спілкування з татом ОСОБА_22 , бо вона його вже забула і не пам`ятає як він виглядає. Окрім того, дитина повідомила психологу, що ОСОБА_2 до неї не приїжджає, подарунків не надсилає, а найближчими для неї людьми є тато ОСОБА_18 і мама. З листа навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа І ступеня» №10 м.Кузнецовськ Рівненської області №16 від 25 січня 2016 року слідує, що на прохання служби у справах дітей виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області практичним психологом вказаного закладу ОСОБА_16 25 січня 2016 року була проведена бесіда з ОСОБА_4 з метою врахування думки малолітньої дитини при вирішенні спору між батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дочкою. Зміст вказаного листа свідчить, що при спілкуванні з психологом дитина була емоційна, весела, доброзичлива. Особистий контакт із дитиною встановлено легко, невимушено. Коли психолог запропонував створити у пісочниці композицію «Мій настрій, моє життя», - Даша швидко почала вибудовувати з кольорового піску сонце, дерево, траву і квіти. Поставила фігурки: мама ОСОБА_23 , тато ОСОБА_18 (вітчим), сестричка ОСОБА_24 та я. Всі фігурки, які обрала дитина, були веселі і сама ОСОБА_21 була задоволена своєю роботою. Як тільки психолог запитала про тата ОСОБА_22 і яку фігурку вона обрала б для нього і де її поставила б, ОСОБА_21 опустила голову, засоромилася, стала невпевненою, після чого дістала з коробки сумну фігурку, показала її та кинула назад у коробку. Таку свою поведінку дитина не пояснила. На запитання чи грає з іграшкою, яку подарував тато ОСОБА_25 ОСОБА_4 відповіла, що вона з нею спить, вона м`якенька, а сьогодні він передав їй цукерки. В даному випадку, судом встановлено, що рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька ОСОБА_2 , який проживає окремо від малолітньої дитини ОСОБА_4 , у вихованні та спілкуванні з нею» було винесено без врахування інтересів малолітньої дитини ОСОБА_4 , її малолітнього віку, особистого ставлення до обох батьків та більшої особистої її прихильності до матері - ОСОБА_1 , що має істотне значення. З огляду на наявність у дитини права на контакт з батьками, дитина не може бути зобов`язана до спілкування з батьками, які проживають окремо, попри свого бажання. За таких обставин, враховуючи пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і показання свідка ОСОБА_16 , надані під час розгляду справи, суд вважає, що в інтересах дитини орган опіки та піклування повинен був обумовити побачення батька - ОСОБА_2 із малолітньою дитиною - ОСОБА_4 присутністю матері - ОСОБА_1 , проти чого не заперечують обоє батьків дитини. Проте з цього питання відповідач не з`ясував позиції батьків дитини та не врахував особистої думки малолітньої дитини і її бажання. З наведених підстав суд прийшов до висновку, що рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області №55 від 03 березня 2016 року «Про визначення способу участі батька ОСОБА_2 , який проживає окремо від малолітньої дитини ОСОБА_4 , у вихованні та спілкуванні з нею» є незаконним.

Вказаним рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02 червня 2016 року встановлено, що із листа відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області №3185 від 24 грудня 2015 року вбачається, що на виконанні перебуває виконавчий лист №2-131 від 22 лютого 2010 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) гривень, щомісячно. Станом на 24 грудня 2015 року заборгованості по аліментах немає. Довідка відділу державної виконавчої служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області №169 від 26 січня 2016 року вказує на те, що ОСОБА_2 нерегулярно сплачував аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір яких становить 300 (триста) гривень, щомісячно, згідно виконавчого листа №2-131 Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2010 року. Зокрема, ОСОБА_2 не сплачував аліменти у вищевказаному розмірі в такі періоди часу: з 04 листопада 2009 року до червня 2011 року включно; у червні 2012 року; у вересні 2012 року; з листопада 2012 року до листопада 2013 року включно; в січні і лютому 2014 року; з квітня 2014 року до серпня 2015 року включно; в жовтні і листопаді 2015 ркоу та в січні 2016 року. Станом на 26 січня 2016 року заборгованість по аліментах, що стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) гривень, щомісячно, становить 286 (двісті вісімдесят шість) грн.

Зазначеними рішеннями судів також встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є спільною дитиною ОСОБА_15 і ОСОБА_2 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 25 жовтня 2006 року, відповідний актовий запис за №486 від 25 жовтня 2006 року.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській облаті 12 лютого 2015 року, відповідний актовий запис №73 від 12 лютого 2015 року, у позивачки ОСОБА_1 і ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка - ОСОБА_5 .

Місце проживання ОСОБА_1 та її малолітніх дітей: дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою відділу реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області №6915/03 від 20 грудня 2018 року, та листом відділу реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області №480/15-06 від 29 жовтня 2019 року. Проте із листів Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №0.184-39265/0/15-19-Вих від 15 листопада 2019 року і №0.184-39801/0/15-19-Вих від 20 листопада 2019 року, одержаних у встановленому законом порядку на підставі ухвали Кузнецовського міського суду Рівненської області від 12 листопада 2019 року, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 і її дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вибули за межі України 11 серпня 2016 року.

Із пояснень представника позивачки - ОСОБА_11 , наданих у судовому засіданні, слідує, що ОСОБА_1 і малолітня дочка сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживають у Російській Федерації в м.Санкт-Петербург, де остання ходить в школу та відвідує гуртки. Повної адреси нинішнього місця проживання ОСОБА_1 і малолітньої дитини - ОСОБА_4 представник позивачки суду не вказала.

Копія довідки житлово-експлуатаційної служби №9 комунального унітарного підприємства «Житлово ремонтно-есплуатаційне управління м.Брест» №4690 від 07 грудня 2015 року свідчить про те, що ОСОБА_2 проживає (зареєстрований) за адресою: АДРЕСА_4 з 06 квітня 2012 року. Власником квартири є ОСОБА_27 .

У копії довідки №03/230, виданої філією «Брестські теплові мережі» республіканського унітарного підприємства електроенергетики «Брестенерго» 07 грудня 2015 року, зазначено, що станом на 07 грудня 2015 року ОСОБА_2 працював у філії «Брестські теплові мережі» РУП «Брестенерго» за професією слюсар з ремонту обладнання котельних і пилоприготувальних цехів 5 розряду котлотурбінного цеху Брестської ТЕЦ.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого відділом запису актів громадянського стану Брестського міськвиконкому 12 лютого 2013 року, запис за 158 від 12 лютого 2013 року, ІНФОРМАЦІЯ_5 у відповідача ОСОБА_2 народилася дочка - ОСОБА_8 .

12 серпня 2017 року ОСОБА_2 уклав шлюб із ОСОБА_28 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого відділом запису актів громадянського стану Брестського міськвиконкому 12 серпня 2017 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 12 серпня 2017 року вчинено запис за №359.

У період вказаного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_6 у ОСОБА_2 і ОСОБА_29 народився син - ОСОБА_9 . Наведена обставина встановлена із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого відділом запису актів громадянського стану Брестського міськвиконкому 31 серпня 2019 року, запис за №2657 від 31 серпня 2019 року.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого Будинком цивільних обрядів Брестського міськвиконкому 06 лютого 2009 року, запис за №313 від 06 лютого 2009 року, на утриманні в дружини відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_30 перебуває дочка - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьком якої є ОСОБА_31 .

Довідка про місце проживання і склад сім`ї №1554 від 07 березня 2020 року, видана житлово-експлуатаційно службою №9 комунального унітарного підприємства «Житлове ремонтно-експлуатаційне управління м.Бреста», свідчить, що відповідач ОСОБА_2 , його дружина - ОСОБА_32 , падчериця - ОСОБА_10 і син ОСОБА_9 проживають за адресою: АДРЕСА_4 . Власником вказаного житла є - ОСОБА_27 .

Із 27 червня 2012 року ОСОБА_2 працює слюсарем з ремонту обладнання у філії «Брестські теплові мережі» республіканського унітарного підприємства «Брестенерго» та з грудня 2015 року за його заявою із заробітної плати щомісячно утримуються аліменти в розмірі 25 % на утримання малолітньої дочки ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказана обставина підтверджується довідкою №09-38 від 09 березня 2020 року, виданою філією «Брестські теплові мережі» РУП «Брестенерго».

Згідно з довідкою філії «Брестські теплові мережі» РУП «Брестенерго» №09-37 від 09 березня 2020 року за період часу із 01 січня 2019 року до 31 грудня 2019 року включно із заробітної плати слюсаря з ремонту обладнання котельних і пилоприготувальних цехів філії Брестські теплові мережі» РУП «Брестенерго» ОСОБА_2 було утримано аліменти в користь ОСОБА_34 на утримання дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 3460 (три тисячі чотириста шістдесят) білоруських рублів 49 копійок.

Довідка №09-39 від 09 березня 2020 року, видана філією «Брестські теплові мережі» РУП «Брестенерго», свідчить про те, що за місцем роботи відповідач ОСОБА_2 за період часу з грудня 2019 року до лютого 2020 року включно отримав 2657 (дві тисячі шістсот п`ятдесят сім) білоруських рублів 65 копійок. Середньомісячна сума його доходів за 3 місяці з урахуванням утримань складає 885 (вісімсот вісімдесят п`ять) білоруських рублів 88 копійок.

ОСОБА_2 встановлено діагноз: артеріальна гіпертензія 3 ступеня, ризик 4, гіпертонічний криз 2 порядку неускладнений від 01 березня 2020 року, КГР 01 березня 2020 року, Н0, гіперхолестеринемія, ішемічна нефропатія ХБП 3А, гіпертонічна ретинопатія обох очей з геморрагіями. З 01 березня 2020 року до 09 березня 2020 року відповідач перебував на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні Брестської обласної клінічної лікарні. Вказані обставини зазначені в копії епікризу з медичної карти стаціонарного пацієнта №5644 кардіологічного відділення Брестської обласної клінічної лікарні, виданого і підписаного 09 березня 2020 року лікуючим лікарем ОСОБА_35 і завідуючим відділенням ОСОБА_36 .

Згідно з консультативним заключенням №626 лікаря установи охорони здоров`я «Брестський обласний кардіологічний диспансер» ОСОБА_39 від 09 березня 2020 року ОСОБА_2 встановлено діагноз: гіпертрофічна КМП без обструкції виносячого тракту ЛЖ.КАГ від 01 березня 2020 року - без стентування, МАРС: функціонуюче овальне вікно Н0.ФВ-61%, артеріальна гіпертензія ІІ, ризик 3, хр.пієлонефрит, особливості будови нирок, камінь лівої нирки, персистуюча протеінурія ХПН 0-1 ст.

Із графіку погашення кредиту «Довгостроковий споживчий кредит під неустойку «Хочу все!» (додаток №1 до кредитного договору №100-63466/18 від 12 вересня 2018 року), укладеного між кредитодавцем - ВАТ Ощадбанк» РД №100 у Брестькій області і кредитоотримувачем - ОСОБА_2 , слідує, що ОСОБА_2 має зобов`язання щодо погашення кредиту в загальній сумі 10000 (десять тисяч) білоруських рублів по 166 (сто шістдесят шість) білоруських рублів 67 копійок щомісячно у період часу з вересня 2018 року до вересень 2023 року включно.

Згідно з ст.180 СК України (в редакції, чинній як на момент пред`явлення позову, так і станом на час розгляду і вирішення даної справи) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України (в редакції, чинній на момент пред`явлення позову) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 3 ст.181 СК України (в редакції, чинній на момент розгляду і вирішення даної справи) передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України (в редакції, чинній як на момент пред`явлення позову, так і станом на час розгляду і вирішення даної справи) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Надавши правову оцінку всім доказам справи, суд встановив наявність у даному випадку підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються відповідно до рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2010 року з ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) платника аліментів.

На момент прийняття рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2010 року було встановлено, що ОСОБА_2 постійних доходів не мав, одержував мінливий дохід від неофіційних робіт, переважно у регіонах України. На теперішній час зазначені обставини змінилися, так як відповідач ОСОБА_2 одержує регулярний, щомісячний дохід у виді заробітку. За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визначення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини у частці від заробітку (доходу) відповідача є обґрунтованими. Адже, по перше, це забезпечить належне утримання малолітньої дитини, і по-друге, врегулює спірні правовідносини сторін з максимальним врахуванням як інтересів малолітньої дитини, так і інтересів її батька (платника аліментів), тому що в такому випадку грошовий вираз аліментів буде прямо пропорційним від грошового виразу заробітної плати (доходу) відповідача. Проти такого порядку та способу стягнення аліментів відповідач не заперечує.

Статтею 182 СК України (в редакції, чинній на момент пред`явлення позову) передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.182 СК України (в редакції, чинній на час розгляду і вирішення даної справи) при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч.1 ст.183 СК України (в редакції, чинній як на момент пред`явлення позову, так і станом на час розгляду і вирішення даної справи) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Отже, закон не передбачає конкретного розміру аліментів при вирішенні справи в позовному провадженні, оскільки в кожному випадку він визначається судом з урахуванням потреб дитини і можливостей її матері, батька.

Відповідно до вказаних норм матеріального права в даному випадку суд при визначенні розміру аліментів на утримання малолітньої дитини у частці від заробітку (доходу) її батька врахував матеріальне становище малолітньої дитини і обох її батьків (сторін по справі), наявність у них інших утриманців та хворобливий стан здоров`я платника аліментів.

В обґрунтування заявлених вимог у позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що від другого шлюбу в неї народилась донька ОСОБА_5 і це змінило її матеріальний стан та поставило у скрутне матеріальне становище, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною і не може додатково працювати. Позивачка також вказала, що донька ОСОБА_21 дуже часто хворіє і що відповідач отримує заробітну плату у розмірі (еквіваленті) більше 10000 (десять тисяч) грн.

Відповідно до вимог ч.2 ст.119 ЦПК України (в редакції, чинній на момент пред`явлення позову) ОСОБА_1 повинна була зазначити в позовній заяві докази, які підтверджують кожну викладену нею обставину, якими вона обґрунтовує свої вимоги. Проте таких доказів у позовній заяві ОСОБА_1 не зазначила. Відомостей про наявність підстав для звільнення від доказування цих обставин позовна заява також не містить. Позивачка та її представник - ОСОБА_11 не надали суду жодних доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною, має скрутне матеріальне становище, що спільна малолітня дитина сторін - ОСОБА_21 дуже часто хворіє і що відповідач отримує заробітну плату у розмірі (еквіваленті) більше 10000 (десять тисяч) грн. Клопотань про витребування доказів про розмір заробітної плати відповідача позивачка ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_11 не заявляли.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2010 року не містить викладу обставин, які б свідчили про матеріальне становище ОСОБА_1 на момент прийняття вказаного судового рішення. Згідно з поясненнями представника позивачки, наданими в судовому засіданні, ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною не перебувала і на теперішній час вона ніде не працює.

Таким чином, обставин, які б вказували про зміну матеріального становища позивачки в сторону погіршення в порівнянні з її станом, який існував на момент постановлення рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2010 року, судом не встановлено.

Народження в ОСОБА_1 другої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є свідомим та відповідальним рішенням позивачки і ОСОБА_38 , які зобов`язані утримувати цю малолітню дитину. Отже, цей факт свідчить про збільшення кількості утриманців у позивачки. Проте сама по собі ця обставина не вказує на погіршення матеріального становища ОСОБА_1 у зв`язку з ненаданням суду будь-яких даних про наявність в позивачки доходу та його розмір станом на момент постановлення рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2010 року і станом на теперішній час, що унеможливлює проведення відповідного порівняння та встановлення будь-яких змін.

Доводи ОСОБА_1 про дуже часті захворювання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наведені в позовній заяві, не підтверджені. Згідно з поясненнями представника позивачки, наданими в судовому засіданні, стан здоров`я спільної дитини сторін - ОСОБА_4 в межах норми, в неї бувають лише сезонні простудні захворювання.

Позивачка та її представник - ОСОБА_11 не надали суду доказів про розмір заробітної плати відповідача і клопотань про витребування вказаних доказів не заявляли. Натомість відповідач ОСОБА_2 11 березня 2020 року до початку розгляду справи самостійно надав суду докази у підтвердження його матеріального становища та розміру заробітку (доходу). Цих даних, які підлягають врахуванню при вирішенні даного спору сторін, відповідач не приховує.

Матеріали справи не містять відомостей про наявність у ОСОБА_2 на праві власності майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, здійснення ним витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, за кошти, джерело походження яких не доведено. Таких даних позивачкою ОСОБА_1 і її представником - ОСОБА_11 не зазначено і судом не здобуто.

Проаналізувавши надані відповідачем докази, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 є працездатним і за своїм матеріальним становищем і хворобливим станом здоров`я він спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою спільно не проживає, в розмірі 1/5 (одної п`ятої) частини усіх видів свого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні цього розміру аліментів суд врахував, що згідно з ч.1 ст.141 СК України (в редакції, чинній як на момент пред`явлення позову, так і станом на час розгляду і вирішення даної справи) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Отже, позивачка ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 в рівній мірі зобов`язані піклуватися про свою малолітню дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та утримувати її.

Разом з цим, суд зважає на те, що відповідач має хворобливий стан здоров`я, у зв`язку з чим потребує відповідного лікування та несе витрати на придбання ліків і медичних препаратів.

Судом також встановлено, що окрім малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні в ОСОБА_2 перебувають інші його діти: дочка - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з якою він спільно не проживає, та син - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з яким він разом з дружиною - ОСОБА_30 проживають однією сім`єю.

Суд взяв до уваги виконання відповідачем свого батьківського обов`язку щодо утримання ним малолітньої дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сплату ним аліментів в розмірі 25 % заробітної плати, починаючи з грудня 2015 року.

З огляду на те, що аліменти на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 сплачує на підставі поданої ним заяви за місцем роботи, а із малолітнім сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , спільно проживає, то суд робить висновок, що утримання цих дітей відповідач здійснює добровільно на власний розсуд.

Таким чином, визначення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 (одної п`ятої) частини усіх видіх заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не обмежує прав інших дітей відповідача на належне їх утримання.

Доводи відповідача про те, що він здійснює утримання своїх батьків-пенсіонерів, дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, та падчерицю - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є неспроможними, так як у підтвердження цих обставин ОСОБА_2 не надав суду доказів, які б свідчили, що його батьки є непрацездатними за віком чи станом здоров`я, і його дружина перебуває у відпустці до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач не є батьком малолітньої дитини - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , тому за законом не має зобов`язань щодо утримання цієї дитини. Здійснення відповідачем матеріального забезпечення своєї падчерці є його доброю волею та не підлягає врахуванню при визначенні розміру аліментів на утримання його малолітньої дитини.

Рішення суду має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, з дотриманням засад цивільного судочинства, в тому числі диспозитивності та змагальності сторін.

Суд взяв до уваги, що в позовній заяві ОСОБА_1 просила здійснити стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини у новому розмірі, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, що відповідно є межами заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, в рамках яких відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає дану цивільну справу.

Згідно з роз`ясненням, викладеним у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Що стосується дії та виконання попереднього рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2010 року, на підставі якого здійснюється утримання малолітньої дитини сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання законної сили цим рішенням суду, ухваленим в даній цивільній справі, то суд звертає увагу сторін на наступне.

Згідно з вимогами ч.2 ст.184 СК України у всіх її редакціях розмір аліментів, який визначений рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2010 року в твердій грошовій сумі 300 (триста) грн., підлягає індексації відповідно до закону упродовж всього періоду часу дії рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2010 року до набрання законної сили цим рішенням суду, ухваленим в даній цивільній справі, яким визначений новий розмір аліментів на утримання малолітньої дитини сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.3 ст.184 СК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо збільшення розміру аліментів на дітей» №2901-IV від 22 вересня 2005 року, чинній з 01 січня 2006 року до 08 липня 2017 року) якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, у 2016 році та в 2017 році малолітня дитина сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч.3 ст.184 СК України у зазначеній редакції мала право на одержання державної допомоги в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів у твердій грошовій сумі 300 (триста) грн. і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-VIII від 17 травня 2017 року ч.2 ст.182 СК України викладено в новій редакції, якою визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказаний мінімальний розмір аліментів на одну дитину зафіксований на законодавчому рівні і вказана норма права, зазначена в ч.2 ст.182 СК України є прямою нормою та діє до теперішнього часу.

У п.17 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення з питань застосування законодавства при вирішенні справ про те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Таким чином, з дня набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» №2037-VIII від 17 травня 2017 року до набрання законної сили цим рішенням суду, ухваленим в даній цивільній справі, розмір аліментів на утримання малолітньої дитини сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до наведеної редакції ч.2 ст.182 СК України повинен становити суму не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на це, суд вважає за належне позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітньої дитини на підставі рішення суду, задоволити частково та змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини - дочки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2010 року, з твердої грошової суми в розмірі 300 (триста) грн. на 1/5 (одну п`яту) частину усіх видіх заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Наявності підстав для задоволення решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітньої дитини на підставі рішення суду, позивачкою та її представником не доведено.

Враховуючи викладені обставини, на підставі ст.180, ч.ч.1, 2 ст.182, ч.3 ст.181, ч.1 ст.183, 192 СК України, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_7 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_8 ) про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітньої дитини на підставі рішення суду, задоволити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини - дочки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 лютого 2010 року, з твердої грошової суми в розмірі 300 (триста) гривень на 1/5 (одну п`яту) частину усіх видіх заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітньої дитини на підставі рішення суду, - відмовити за їх безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 440 (чотириста сорок) гривень 96 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Складення повного рішення суду відкладено на 13 березня 2020 року.

Головуючий суддя О.І.Горегляд