Дата документу 30.09.2020 Справа № 333/26/20
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 333/25/20Головуючий у 1-й інстанції Тучков С.С.
Пр. № 22-ц/807/1825/20Повний текст ухвали складено 26.03.2020 року Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,

за участі секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - Єременко Катерини Валеріївни, заінтересована особа (стягувач) - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеною скаргою, яку в подальшому уточнила (а.с. 67), та в якій просила:

- визнати неправомірними та скасувати постанови головного державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - Єременко Катерини Валеріївни у виконавчому провадженні №60427172:

= про відкриття виконавчого провадження від 28.10.2019 року;

= про стягнення виконавчого збору від 28.10.2019 року у розмірі 39649,03 грн.;

= про опис та арешт майна (коштів) боржника від 13.12.2019 року;

= про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні від 19.12.2019 року;

= про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 19.12.2019 року;

- зобов`язати головного державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Єременко К.В. зняти арешт, накладений на майно (кошти) боржника, виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників та скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення.

В обґрунтування своєї скарги боржник зазначала, що 28.10.2019 року державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Єременко К.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60427172 на виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2011 року та розпочато примусове виконання виконавчого листа № 2- 1472/11 від 26.08.2011 року. Про дане виконавче провадження їй стало відомо 18.12.2019 року за інформацією отриманою з Єдиного реєстру боржників. 24.12.2019 року після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 60427172 стало відомо, що підставою для відкриття виконавчого провадження є виконавчий лист № 2-1472/11, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя 26.08.2011 року на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.07.2011 року у справі № 2-1472/11, яке набрало законної сили - 25.07.2011 року, строк пред`явлення виконавчого документу - до 25.08.2012 року. Вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження і всі подальші дії і рішення головного державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Єременко К.В. є незаконними, оскільки стягувач пропустив встановлений законом строк на пред`явлення виконавчого документу. Крім того, після ознайомлення з відзивом, наданим Комунарським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), представником скаржника - адвокатом Сахно О.В. надані письмові пояснення та доповнення до них. В обґрунтування наданих пояснень зазначала, що державним виконавцем Комунарського ВДВС Запорізької міської ради неодноразово виносились постанови про повернення стягувачу виконавчого листа № 2-1472/11, виданого 26.08.2011 року, без виконання, у зв`язку з неналежним стягувачем, так як Запорізька обласна дирекція АТ «Райффайзен Банк Аваль» не є юридичною особою. Крім того, ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.07.2012 року у справі № 2-1472/11 внесено виправлення в резолютивну частину рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.07.2011 року, але виправлень до виконавчого листа так і не було зроблено. 28.10.2019 року державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), без внесення виправлень у виконавчий лист прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї заяви визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_2 (а.с. 19).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2020 року (а.с. 121-123) у задоволенні скарги ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, боржник ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 129-133) просила ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця задовольнити у повному обсязі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В., Подліянову Г.С. (а.с. 135).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 19 червня 2020 року (а.с. 152), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с.153), з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 18 суддів замість 40 суддів за штатом), а також відпустки судді-доповідача у період з 06.07.2020 року по 08.07.2020 року (а.с. 160).

Банк, як стягувач, подав апеляційному суду пояснення на вищезазначену апеляційну скаргу боржника у цій справі (а.с. 168-194).

Учасники цієї справи своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом не скористались.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, за змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України в редакції Закону № 540-IX, чинній з 02.04.2020 року по 16.07.2020 року включно, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. …. 371… цього Кодексу.. , а також строк…розгляду апеляційної скарги … продовжуються на строк дії такого карантину.

В Україні на час розгляду цієї справи апеляційним судом карантин діє з 12 березня 2020 року по 31 жовтня 2020 року включно, що є загальновідомою інформацією.

У судове засідання 30 вересня 2020 року повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 158, 161, 200) всі учасники цієї справи, у тому числі боржник ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Сахно О.В., що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, не з`явились, окрім представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Сахно О.В. (а.с. 17-18), про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх учасників цієї справи, що не з`явились, і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи, що не з`явились, за присутністю представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Сахно О.В. (а.с. 17-18).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Сахно О.В., перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами і вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю і закрити провадження у справі (п. 4).

В силу вимог ст. 377 ч. 1 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку… з закриттям провадження у справі…з підстав, передбачених ст. 255…цього Кодексу.

За змістом ст. 255 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги боржника у цій справі у повному обсязі, керувався ст. ст. 4, 12, 13, 81, 447-450 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» та виходив із необґрунтованості останньої.

Проте, із такими висновками суду першої інстанції у цій справі можна погодитись лише частково з таких підстав.

Ухвала суду першої інстанції у цій справі вимогам законності та обґрунтованості відповідає лише частково.

Так, хоча суд першої інстанції правильно при вирішенні скарги виходив із такого.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

13.07.2011 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення про звернення стягнення на майно, надане в іпотеку згідно договору від 30.11.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І., зареєстрованого в реєстрі за № 9338 та за договором іпотеки від 27.03.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Капшуровою Ю.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 4059, а саме - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 42,36 кв.м, житловою - 27,2 кв.м, яка є власністю ОСОБА_1 зі способом реалізації шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження а початковою ціною, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, задля задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (р/р № НОМЕР_1 в ЗОД АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 313827, ) в сумі 394670,31 грн., з них за кредитним договором № 014/17-36/712-31 від 30.11.2005 року - в сумі 164398,51 грн., за кредитним договором № 014/17-36/1844-31 від 27.03.2008 року -230271,80 гривень (а.с.5-6).

26.08.2011 року на виконання рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.07.2011 року у справі № 2-1472/11 стягувачу видано виконавчий лист з строком пред`явлення виконавчого документу до виконання - 25.07.2012 року (а.с.4).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.07.2012 року в рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.07.2011 року у справі №2-1472/11 внесено виправлення.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону на момент винесення виконавчого документа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: … інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачене Законом.

Згідно із ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» строки зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Зазначення судом у виконавчому листі строку пред`явлення його до виконання встановлено імперативною нормою закону й не може бути змінено судом.

Виконавчий лист стягувачем вперше було пред`явлено 10.07.2012 року і 12.07.2012 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП 33345096 (а.с. 40). Тому, суд першої інстанції правильно вважав, що твердження скаржника про пропуск стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не знайшли свого підтвердження.

Згідно із ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.07.2011 року у справі № 2-1472/11 набрало законної сили 25.07.2011 року, на виконання даного рішення виданий виконавчий лист, який було пред`явлено на виконання до органів державної виконавчої служби. Рішення суду в частині неналежного стягувача по даній справі ніким не оскаржувалось. Тому, суд першої інстанції правильно вважав, що твердження скаржника про невідповідність виконавчого листа в даній частині чинному законодавству не знайшли свого підтвердження.

Крім того, суд першої інстанції правильно зазначав, що за змістом ст.ст. 7, 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження відкривається державним чи приватним виконавцем на підставі наданих стягувачем заяви та виконавчого документу. При відкритті виконавчого провадження законодавством не передбачено встановлення державним чи приватним виконавцем відповідності тексту виконавчого документу змісту судового рішення. Тому,. Суд першої інстанції правильно встановив, що дії державного виконавця в частині відкриття виконавчого провадження 28.10.2019 року з огляду на внесення у рішення суду виправлень є такими, що вчиненні у відповідності до вимог законодавства.

Оцінюючи кожний доказ окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що скарга боржника у цій справі є необґрунтованою та не підлягає задоволенню повністю, окрім в частині вирішення вимог боржника про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 28.10.2019 року у розмірі 39649,03 грн.

Оскільки, суд першої інстанції допустився помилки, розглянувши по суті вищезазначену скаргу боржника у цій справі в частині вимог боржника про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 28.10.2019 року у розмірі 39649,03 грн., не врахувавши правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 20/7888/16-ц, провадження № 14-266цс18, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України, та не закривши провадження у цій справі і не роз`яснивши ОСОБА_1 її право звернення для вирішення вищезазначеної скарги до відповідного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Оскільки, за змістом, ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

В іншій частині доводи апеляційної скарги боржника ОСОБА_1 є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію боржника у цій справі, яку вона та їх представник вважають єдино вірною та правильною.

Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Боржник ОСОБА_1 та її представник не надали суду першої інстанції належних та допустимих доказів в обґрунтування скарги боржника в частині її відмови.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги боржника ОСОБА_1 .

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, стороною боржника апеляційному суду не надані.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що вищезазначений виконавчий лист пред`являвся Банком, як стягувачем, до примусового виконання з 2011 року і до жовтня 2019 року декілька разів (10.07.2012 року, 06.06.2013 року, 04.07.2013 року, 13.04.2016 року, 05.03.2019 року, 25.10.2019 року), що підтверджується відповідними відмітками на останньому та доказами, наданими Банком та державним виконавцем суду першої інстанції у цій справі (постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.07.2012 року (а.с. 72), постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.07.2013 року (а.с. 73), постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві від 25.04.2014 року (а.с. 74), ухвала суду від 14.08.2015 року про поновлення Банку строку для пред`явлення до виконання один рік (а.с.75), постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження від 15.04.2016 року (а.с. 76), витяг із ВП - спецурозділ від 16.01.2020 року (а.с. 40-47,84).

В силу вимог ст. 23 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній до 04.10.2016 року включно (аналог ст. 12 ч. 4 Закону в редакції, чинній з 05.10.2016 року) строки пред`явлення виконавчого документу до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання перебіг строку поновлюється, час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (ч. 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній до 05.10.2016 року).

В силу вимог п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній з 05.10.2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Законом України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній з 05.10.2016 року, передбачено строк пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання - протягом трьох років (ст. 12 ч. 1).

В разі відмови судом у цій справі у задоволенні первісних вимог боржника (про визнання неправомірною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.101.2019 року) похідні від них вимоги боржника у цій справі (про визнання неправомірною та скасування постанов державного виконавця про опис та арешт майна (коштів) боржника від 13.12.2019 року; про призначення спеціаліста для участі у виконавчому провадженні від 19.12.2019 року; про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 19.12.2019 року; зобов`язання державного виконавця зняти арешт, накладений на майно (кошти) боржника, виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників та скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення) також не підлягали задоволенню у цій справі.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги боржника ОСОБА_1 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

З таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2020 року у цій справі скасувати в частині вимог боржника про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 28.10.2019 року у розмірі 39649,03 грн.; ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким провадження у цій частині вказаних вимог боржника закрити; в іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги боржника ОСОБА_1 лише частково при вищевикладених обставинах, остання не має права на компенсацію за рахунок Банку, як стягувача, будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Разом із цим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити ОСОБА_1 її право на звернення у подальшому окремо від цієї справи для вирішення питання щодо визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 28.10.2019 року у розмірі 39649,03 грн. із скаргою до відповідного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374, 376-377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2020 року у цій справі скасувати в частині вимог боржника про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 28.10.2019 року у розмірі 39649,03 грн.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким провадження у цій частині вказаних вимог боржника закрити.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 02.10.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.