Справа № 161/58/20
Провадження № 2/161/1217/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Авдійчук О.А.,

з участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька справу за позовом акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

АТ «Кредобанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що 10.02.2017 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №6519/2017, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 265070,51 грн. з кінцевим терміном погашення до 01.02.2018 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідачем ОСОБА_2 за кредитним договором, між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №6519/2017/S-1.

Вказує, що відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитом не виконав і станом на 10.12.2019 року загальна сума його боргу становить 215620,57 грн.

У зв`язку з цим, просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь акціонерного товариства «Кредобанк» вказану заборгованість та судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2020 року провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 закрито.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала, вказавши, що заборгованість за кредитним договором частково погашена і станом на 26.08.2020 року становить 26390,23 грн.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Судом встановлено, що 10.02.2017 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №6519/2017, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 265070,51 грн. з кінцевим терміном погашення до 01.02.2018 року (а.с. 17-19).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 10.12.2019 року заборгованість ОСОБА_2 перед АТ «Кредобанк» становить 215620,57 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 1999416,76 грн, за пенею 14203,81 грн., понесені банком витрати 2000,00 грн. (а.с. 5-6).

З метою забезпечення виконання основного зобов`язання між позивачем та ОСОБА_2 за кредитним договором, між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №6519/2017/S-1 (а.с. 24-).

Відповідно до п. 1.1. договору поруки, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування крендитом, пені, штрафів, неустойок). Крім того, позичальник та поручитель несуть солідарну відповідальність перед кредитором (п. 2.6 договору поруки).

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Проте, як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 30.07.2019 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. ), а тому зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

Обставини, за яких припиняється порука, визначені статтею 559 ЦК України, відповідно до вимог частини 3 якої порука, зокрема, припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

Аналогічне правило міститься також у ч. 1 ст. 523 ЦК України - порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Отже, з урахуванням цих положень Закону, слід дійти висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором, у разі наявності спадкоємців, відбувається заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13.

У разі смерті фізичної особи - боржника за зобов`язанням, у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця (статті 1216, 1218 ЦК України).

Обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора передбачений статтею 1282 ЦК України, згідно частини 1 якої спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

У п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому, спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки у тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцям.

Поручитель приймає на себе зобов`язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553-554 ЦК), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо така умова міститься у договорі поруки.

Враховуючи вищевикладене, на поручителя у випадку смерті боржника може бути покладено відповідальність лише за таких умов: наявності у боржника правонаступника - спадкоємця, який прийняв спадщину; наявності спадкового майна; зафіксованої письмово згоди поручителя відповідати за нового боржника, у тому числі й у договорі поруки.

Отже, як вбачається з матеріалів справи в наслідок смерті позичальника ОСОБА_2 , обов`язок за кредитним договором щодо повернення грошових коштів може перейти в силу вимог ст. 1216, 1218 ЦК України до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора в порядку визначеному ст. 1282 ЦК України.

Таким чином, враховуючи, що за умовами договору поруки, укладеного між сторонами, поручитель не надавав згоди відповідати за новим боржником, зокрема спадкоємцями позичальника, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог позивача до відповідача як поручителя про стягнення боргу за кредитним договором, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 526, 553, 554, 559, 1054, 1216, 1218, 1282 ЦК України, суд ,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 28 вересня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк