Справа 688/2000/20
№ 2/688/630/20
Рішення

іменем України

29 вересня 2020 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючого судді Босюка В.А.,

при секретарі Кулеші Л.М.,

з участю відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 14.06.2017 року між ТОВ «Веллфін» та ОСОБА_1 був укладений договір позики №206978 в електронній формі, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальникові грошові кошти в сумі 5000 грн. на строк 30 днів, а позичальник зобов`язалась повернути позику та сплатити проценти за її користування. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання та перерахував суму позики на картковий рахунок відповідача, однак відповідач у вказані строки не повернула кошти, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 02.07.2020 року становить 210917,75 грн., з яких 5000 грн. основний борг, 103033,75 грн. заборгованість по відсоткам, 102884 грн. заборгованість за простроченими відсотками, яку просить стягнути з відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, де зазначив про підтримання позову в повному обсязі, не заперечує ухваленню заочного рішення суду.

Відповідач, в судовому засіданні позов визнала частково, пояснила, що дійсно отримала від позивача позику 5000грн. на строк 30 днів, однак у визначений строк її не повернула із-за важкого матеріального становища, пов`язаного витратами на лікування батька. Суму позову вважає необґрунтованою.

Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вирішуючи спір в межах позовних вимог, суд знаходить позов підлягаючим до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VІІІ від 03.09.2015 року, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, що передбачено п.2 ст. 11 Закону № 675-VІІІ.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно п.п. 4.1, 4.2. Правил надання грошових коштів у вигляді позики (далі Правила) оформила на сайті ТОВ «Веллфін» заявку для отримання позики у розмірі 5000 грн. шляхом заповнення всіх полів заявки із зазначенням даних банківської картки, на яку просить перерахувати кошти, що підтверджується роздруківкою заявки з офіційного веб-сайту товариства.

На підставі заповненої відповідачем заявки, 14.06.2017 між ТОВ «Веллфін» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №206978, за умовами якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику через тридцять днів та сплатити проценти, що передбачено п.п. 1.1, 1.3 даного договору.

Відповідно до п.п. 6.10, 6.11 Правил Товариство надає позику в порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики на рахунок банківської платіжної картки, зазначеної в Заявці. Перерахування грошових коштів здійснюється в строк не пізніше одного робочого дня з дати підписання Договору позики сторонами.

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики.

Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно визначеного сторонами графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики, повернення позики здійснюється позичальником одним платежем 14 липня 2017 року в сумі 7850 грн., з яких 2850 грн. сума процентів за користування позикою.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено ст. 610 ЦК України.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Як вбачається з даних довідки щодо заборгованості за договором №206978 від 14.06.2017 року, станом на 02.07.2020 року загальна сума заборгованості позичальника ОСОБА_1 становить 210917,75 грн., з яких заборгованість за основною сумою позики складає 5000 грн., заборгованість по відсоткам 103033,75 грн., за простроченими відсотками 102884 грн., загальна кількість днів простроченої позики становить 1084 грн.

Разом з тим, суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Веллфін» підлягає стягненню лише основна сума за договором позики у розмірі 5000 грн. та заборгованість за процентами в межах строку дії договору, тобто за 30 днів у сумі 2850 грн. з наступних підстав.

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, та яка повинна бути застосована в даній справі щодо спростування нарахованих позивачем процентів (як за загальними, так і за простроченими).

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Веллфін» підлягає стягненню основна сума за договором позики у розмірі 5000 грн. та заборгованість за процентами в межах строку дії договору, тобто за 30 днів у сумі 2850 грн.

З вимогами про стягнення грошових коштів на підставі ст. 625 ЦК України позивач не звертався.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позивачем ТОВ «ВЕЛЛФІН» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по основних та додаткових процентах за користування позикою за період з 15 липня 2017 року по 02 липня 2020 року є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить 78 грн. 19 коп. (7850 становить 3,72% від 210917,75. 3,72% від 2102 = 78,19).

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48, код ЄДРПОУ 39952398, на рахунок № НОМЕР_2 в ПАТ «Альфа Банк» заборгованість за договором позики №206978 від 14.06.2017 року по основній сумі позики в сумі 5000 грн. та за відсотками в сумі 2850 грн., а всього 7850 (сім тисяч вісімсот п`ятдесят) грн. та 78 (сімдесят вісім) грн.19 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в Хмельницький апеляційний суд через Шепетівський міськрайонний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 01 жовтня 2020 року.

Головуючий: В.А. Босюк