23.03.2020 Провадження по справі № 2/940/54/20
Справа № 940/1632/19
Рішення

Іменем України

23 березня 2020 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

за участю секретаря: Столярчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання та додаткових витрат на дитину,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути аліменти з ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1100 гривень щомісяця з усіх видів його заробітку на період навчання чи до досягнення донькою двадцятитрьохрічного віку, посилаючись на те, що донька є студенткою Білоцерківського медичного коледжу, термін закінчення навчання 01.07.2020 року, в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, як батько, добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки під час навчання не надає.

Крім того, ОСОБА_1 просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на дитину, а саме Ѕ частину вартості навчання доньки в коледжі згідно договору про надання освітніх послуг, посилаючись на те, що вартість навчання вона оплачує самостійно, а відповідач, як батько, половину вартості навчання відшкодувати відмовляється.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибула, надала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, судова повістка повернулася до суду не вручено за закінченням терміну зберігання. Проте ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а тому суд вважає, що він про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що дає підстави суду розглядати справу у його відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, надала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

В судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із позивачкою та навчається в КВНЗ КОР «Білоцерківський медичний коледж», термін закінчення навчання 01.07.2020 року, що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.7), довідкою виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 4829 від 11.12.2019 року про склад сім?ї позивача (а.с.18), довідкою з навчального закладу № 760 від 10.10.2019 року (а.с.8) та копією договору про надання освітніх послуг (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу.

Вказана норма закону розповсюджує обов?язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв?язку з цим матеріальної допомоги. Обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) виникає за обов?язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв?язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто самі батьки мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Зазначене кореспондується із положеннями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров?я та матеріальне становище дитини, стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків на повнолітню дочку, сина, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 78, 81 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Позивач як на підставу своїх вимог про стягнення аліментів посилається на те, що відповідач є батькомповнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, а також на те, що останній може надавати таку допомогу у вигляді сплати аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, проте жодного доказу цього суду не надала - як доказу того, що донька потребує матеріальної допомоги, так і доказу того, що відповідач може надавати таку допомогу, з огляду на що суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині належними та допустимими доказами не доведені та задоволенню не підлягають

Відповідно до вимог ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Верховний Суд постановою у справі № 622/373/16-ц від 29.01.2018 року роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Як встановлено в судовому засіданні, донька сторін ОСОБА_3 навчається в Білоцерківському медичному коледжі на платній основі, вартість навчання складає 25600 гривень. Проте така вартість навчання не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, а тому, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, а тому в задоволенні позову в цій частині також відмовляє.

Керуючись ст.ст. 182,185,199,200 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258,259,263-265,268,279,354 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання та додаткових витрат на дитину - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Київського апеляційного суду з дня його проголошення.

Суддя: Т.П.Косович