Номер провадження: 22-ц/813/5842/20
Номер справи місцевого суду: 493/1134/14-ц
Головуючий у першій інстанції Наумчак Л. І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

24.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді-доповідача Таварткіладзе О.М., розглянувши питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Вацкова Максима Геннадійовича на рішення Балтського районного суду Одеської області від 16 червня 2014 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , за участю заінтересованої особи Балтської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкоємцем,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 16 червня 2014 року заяву ОСОБА_2 , за участю заінтересованої особи Балтської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкоємцем задоволено. Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 з ОСОБА_3 з 2004 року і на день смерті, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням суду, 15.02.2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Вацков М.Г., через засоби поштового зв`язку, подав до суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 березня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Вацкова М.Г. на рішення Балтського районного суду Одеської області від 16 червня 2014 року залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору у сумі 182,70 грн. та визнанням апеляційним судом підстав, вказаних апелянтом у заяві про поновлення строку, неповажними. Апелянту надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, апелянту роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали суду від 06.03.2020 року.

Зазначена ухвала суду мотивована тим, що твердження апелянта про те, що копію рішення місцевого суду від 16 червня 2014 року апелянт отримала 23 січня 2020 року, спростовується матеріалами справи.

Зокрема, встановлено, що 11.08.2014 року ОСОБА_4 по довіреності від ОСОБА_1 звернувся до Балтського районного суду Одеської області з заявою про надання йому копії рішення по справі за заявою ОСОБА_2 , за участю заінтересованої особи Балтської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкоємцем (а. с. 39).

В матеріалах справи наявна копія довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Світловодського районного нотаріального округу Михайленком В.І. 27.06.2014 року та зареєстрованою в реєстрі за № 786, виданої строком на три роки та дійсною до 27.06.2017 року, якою ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_4 , зокрема, представляти її інтереси в судах всіх інстанцій, при розгляді цивільних, адміністративних, господарських та інших справ (а. с. 40).

Відповідно розписки, яка знаходиться на зворотній обкладинці справи, ОСОБА_4 отримав копію рішення 13.08.2014 року.

У зв`язку з чим, апелянту запропоновано надати суду апеляційної інстанції обґрунтовану заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Балтського районного суду Одеської області від 16 червня 2014 року з вказанням інших поважних причин пропуску такого строку.

Копію вказаної ухвали суду направлено на поштові адреси ОСОБА_1 та адвокату Вацкову М.Г.

На виконання вимог ухвали Одеського апеляційного суду від 06 березня 2020 року адвокат Вацков М.Г. 16.03.2020 року надав до Одеського апеляційного суду клопотання про усунення недоліків разом з квитанцією про сплату судового збору у сумі 182,70 грн. та заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Балтського районного суду Одеської області від 16 червня 2014 року.

З даної заяви вбачається, що апелянт підтверджує обставини, зазначені в ухвалі Одеського апеляційного суду від 06 березня 2020 року. Однак, апелянт зазначає, що ОСОБА_4 її особисто не повідомив про оскаржуване рішення Балтського районного суду Одеської області від 16.06.2014 року, а у власних інтересах подав апеляційну скаргу, оскільки він також має інтерес до спадкового майна покійного батька апелянта, як племінник. Лише в кінці 2019 року зі слів інших родичів ОСОБА_1 стало відомо про наявність рішення Балтського районного суду Одеської області від 16.06.2014 року.

Дослідивши матеріали справи, ознайомившись з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, приходжу до наступного.

Згідно положень ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Матеріалами справи встановлено, що 11.08.2014 року ОСОБА_4 , діючи за довіреністю від дочки померлого спадкодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , звернувся до Балтського районного суду Одеської області, як представник ОСОБА_1 , з заявою про надання копії рішення по справі за заявою ОСОБА_2 , за участю заінтересованої особи Балтської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкоємцем (а. с. 39).

В матеріалах справи наявна копія довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Світловодського районного нотаріального округу Михайленком В.І. 27.06.2014 року та зареєстрованою в реєстрі за № 786, виданої строком на три роки та дійсною до 27.06.2017 року, якою ОСОБА_1 на підставі усного договору доручення уповноважила ОСОБА_4 оформити спадкові права, зокрема, представляти її інтереси в судах всіх інстанцій, при розгляді цивільних, адміністративних, господарських та інших справ (а. с. 40).

Як вбачається з матеріалів справи та зі змісту поданої апеляційної скарги ОСОБА_5 є дочкою, а її представник за довіреністю від 27.06.2014 року ОСОБА_4 племінником померлого спадкодавця ОСОБА_3 . Тобто, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 є двоюрідними сестрою та братом відповідно.

Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Статтею 1006 ЦК України передбачено, що повірений зобов`язаний повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення.

Серед обов`язків довірителя, ст. 1007 ЦК України закріплює, що довіритель зобов`язаний негайно прийняти від повіреного все одержане ним у зв`язку з виконанням доручення.

Відповідно розписки, яка знаходиться на зворотній обкладинці справи (копія розписки - а. с. 178), ОСОБА_4 отримав копію рішення 13.08.2014 року.

У заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення відсутні обґрунтування апелянта про причину невиконання нею протягом більше 5 років обов`язків, передбачених ст. 1007 ЦК України, щодо негайного прийняття від повіреного ОСОБА_4 всього виконаного ним у зв`язку з виконанням доручення або з`ясування причини невиконання доручення (зокрема на вчинення певних юридичних дій з оформлення спадщини, отримання судового рішення, яке впливає на права спадкоємця тощо).

Відповідно до ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Права та обов`язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася.

Згідно ст. 250 ЦПК України представник має право відмовитися від вчинення дій, які були визначені довіреністю. Представник зобов`язаний негайно повідомити особу, яку він представляє, про відмову від вчинення дій, які були визначені довіреністю. Представник не може відмовитися від вчинення дій, які були визначені довіреністю, якщо ці дії були невідкладними або такими, що спрямовані на запобігання завданню збитків особі, яку він представляє, чи іншим особам. Представник відповідає перед особою, яка видала довіреність, за завдані їй збитки у разі недодержання ним вимог, встановлених частинами другою та третьою цієї статті.

З тексту довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Світловодського районного нотаріального округу Михайленком В.І. 27.06.2014 року та зареєстрованою в реєстрі за № 786, виданої строком на три роки та дійсною до 27.06.2017 року, вбачається, що ОСОБА_1 , розуміючи значення дій та їх правові наслідки, згідно своїм власним волевиявленням, яке відповідає її внутрішній волі, як учасника цього правочину, відповідно ст. 244, 1007 ЦК України та на підставі попередньо укладеного усного договору доручення з представником за цією довіреністю уповноважила ОСОБА_4 на оформлення спадкових прав на належне їй як спадкоємцю спадкове майно, яке залишилося після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; на представництво її інтересів, зокрема, в судах всіх інстанцій, при розгляді цивільних, адміністративних, господарських та інших справ. Також з даної довіреності вбачається, що нотаріусом роз`яснено ОСОБА_1 зміст статей 237, 240, 244, 245, 247-250, 1000-1010 ЦК України.

При дослідженні матеріалів справи за заявою ОСОБА_2 , за участю заінтересованої особи Балтської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкоємцем та документів, доданих до апеляційної скарги апеляційним судом встановлено відсутність заяв щодо повідомлення суду про припинення представництва інтересів ОСОБА_1 її представником ОСОБА_4 .

Доказів неналежного виконання представником ОСОБА_4 своїх зобов`язань перед ОСОБА_1 , апелянтом до заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду додано не було.

За приписами ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Ураховуючи наведене, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для висновку про визнання зазначених апелянтом ОСОБА_1 підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення від 16.06.2014 року поважними.

При таких обставинах підлягає застосуванню пункту 4 частина 1 статті 358 ЦПК України в якості підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з тим, що наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (рішення у справі "Делкурт проти Бельгії", від 17 січня 1970 року, пункт 25, Серія А N 11; п. 27 рішення Суду у справі "Пелевін проти України", no. 24402/02, від 20 травня 2010 року).

Однак, при цьому, Суд зазначає, що право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час, такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18 листопада 2010 року) .

У справі «Устименко проти України» Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці постійно підкреслює, що строки давності, які характерні для національних правових систем держав-учасників, виконують декілька цілей, в числі яких, забезпечення правової визначеності та остаточності, попередження порушення прав осіб, які могли би бути зменшені, якщо б суди розглядали їх справи на основі доказів, що могли би бути неповними за спливом часу (див. п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Принцип правової визначеності в процесуальному праві обмежує можливість перегляду рішення суду, що набрало законної сили, для запобігання зловживання правом особами, які беруть участь у справі (як правило, стороною, що програла), а також встановлює неможливість ініціювання перегляду рішення, що набрало законної сили, органами державної влади, а також особами, чиї права не були порушені судовим розглядом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Слід зазначити, що у відповідності до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 358 ч. 1 п. 4 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Вацкова Максима Геннадійовича на рішення Балтського районного суду Одеської області від 16 червня 2014 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , за участю заінтересованої особи Балтської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкоємцем.

Копію цієї ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі, для відома.

Скаржнику надіслати копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Суддя Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Судове рішення набрало законної сили 24.03.2020 року

Суддя Одеського

апеляційного суду__________________О.М. Таварткіладзе

Помічник судді ____________________Л.Р. Цихиселі

Дата засвідчення: 24.03.2020 року