Номер провадження: 22-ц/813/2668/20
Номер справи місцевого суду: 509/3295/19
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів Сегеди С.М., Гірняк Л.А.,

з участю секретаря Воронової Є.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 червня 2019 року про відкриття провадження, постановленупід головуванням судді Кириченко П. Л., -

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представником якої є ОСОБА_6 про визнання батьківства.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 червня 2019 року прийнято до розгляду, відкрито провадження у справ, також справа призначена до розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду про відкриття провадження, в частині недотримання правил підсудності, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити справу до Приморського районного суду м. Одеси, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням правил територіальної підсудності.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представником якої є ОСОБА_6 є громадянами США та проживають у Нью-Йорку, а відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 зареєстровані та проживають з адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим справа повинна розглядатися Приморським районним судом м. Одеси, оскільки вулиця Пушкінська відноситься територіально до Приморського району м. Одеси.

Відзиву до суду надано не було.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 липня 2019 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 червня 2019 року про відкриття провадженнявідкрито та справа призначена до розгляду.

Справа призначалась до розгляду у судові засідання на 04.12.2019 року, 29.01, 26.02.2020 року, однак її розгляд було відкладено з об`єктивних причин, а саме: неналежне сповіщення, неявка сторін, хвороба судді.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Поняття розумних строків розгляду справи в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нетотожне (неідентичне) поняттю процесуальних строків в національних системах права. Право Європейського Суду з прав людини є «автономним» і його тлумачення Судом Конвенції не пов`язане з тлумаченням права національними судами.

В пункті 1.6. Європейської хартії про статус суддів (Рада Європи, 1998 р.) з урахуванням положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом» зазначено, що на державу покладається обов`язок забезпечувати суддів всіма засобами, необхідними для належного виконання їхніх завдань, і зокрема, для розгляду справ в межах розумного періоду часу.

У пункті 33, 35 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленою Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, підкреслено, що кожна держава повинна виділяти судам достатньо ресурсів, приміщень та устаткування, щоб вони могли функціонувати відповідно до стандартів, викладених у ст.6 Конвенції, а також щоб судді могли ефективно працювати.

У судах має працювати достатня кількість суддів та кваліфікований допоміжний персонал.

Тому, незабезпечення належного функціонування судової системи через відсутність достатньої кількості суддів, у зв`язку з надмірним навантаженням, унеможливлює розгляд справ у строки, передбачені національним законодавством.

З січня 2019 року по березень 2020 року внаслідок автоматизованого розподілу в провадження судді Комлевої О.С. надійшло понад 850 справ.

З урахуванням надмірного навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці і т.п.), суд апеляційної інстанції позбавлений можливості розглянути справу у строки, передбачені національним законом.

В судове засідання, призначене на 18 березня 2020 року, учасники справи були сповіщені.

Апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 перебуває у провадженні апеляційної інстанції з липня 2019 року.

Колегія суддів дійшла до висновку про розгляд справи за відсутності осіб, які були повідомлені про день та час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, та від яких не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, та не надійслали клопотання про відкладення розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 червня 2019 рокупро відкриття провадження підлягає закриттю, а апеляційна скарга підлягає поверненню до суду першої інстанції для виконання вимог п. 15.11. Перехідних положень ЦПК України, виходячи з наступного.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набув чинності 08.02.2020 року, були внесені зміни до ч. 1 ст. 353 ЦПК України, а саме виключено п. 8 (ухвала про відкриття провадження в частині підсудності).

Частиною 2 ст. 352 ЦПК України (в редакції від 08.02.2020 року), встановлено, що оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 3 ЦПК України, Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Отже, ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду щодо суті спору й окремо від цього рішення.

Оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе разом з рішенням суду щодо суті спору.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatismutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Згідно з пунктом «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі (зокрема права на апеляційне оскарження ухвал про відкриття провадження), до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Своє право на апеляційне оскарження ухвали про відкриття провадження по справі ОСОБА_1 може реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суд від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Разом з тим, п.п. 15.11 п. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи у разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Оскільки, судом апеляційної інстанції було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу суду, яка на день розгляду справи не входить до переліку ухвал, визначених ч. 1 ст. 353 ЦПК України, апеляційне провадження підлягає закриттю, а цивільна справа - поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог п.п. 15.11 п. 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 352, 353, 358, 389, 390, п.15.11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 червня 2019 року про відкриття провадження - закрити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_7 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , представником якої є ОСОБА_10 про визнання батьківства, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 червня 2019 року про відкриття провадженняповернути до Овідіопольського районного суду Одеської області для виконання вимог, передбачених п. 15.11 частини 1 Розділу 13 (Перехідні положення) ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 23 березня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Л.А. Гірняк