02.10.2020 227/2712/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Хандуріна В.В.

при секретарі Сухіній О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Добропільської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Добропільської міської ради, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є рідною тіткою та офіційним піклувальником неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є батьком та матір`ю дитини й після її народження одружилися. Мати дитини ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько дитини ОСОБА_3 після звільнення з місць позбавлення волі мешкає від дитини окремо та фактично не виконує свої батьківські обов`язки ще з 2015 року. 13.11.2018 року рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради за №582 дитині ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, адже мати дитини мала інвалідність 1 «А» групи та високий рівень втрати здоров`я, що спричинило повну нездатність до самообслуговування, а батько дитини відбував покарання за вчинення злочину в місцях позбавлення волі згідно вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.04.2016 року. 12.12.2018 року рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради за №668 внесено зміни до рішення №582 від 13.11.2018р., яким змінено відомості про матір з «хвора» на «померла». 13.12.2018 року рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради за №592 позивачку призначено опікуном над ОСОБА_2 , яка була попередньо влаштована до її сім`ї. З 20.07.2019 року у зв`язку з досягненням дитиною 14-ти років позивачка змінила свій статус з «опікуна» на «піклувальника». З 2018 року та станом на цей час дитина постійно мешкає разом з сім`єю позивачки за адресою: АДРЕСА_1 . Неповнолітня дитина фактично знаходиться на постійному утриманні та піклуванні позивача. Відповідач до 2016 року мешкав по АДРЕСА_2 . 21.09.2019 року відбув покарання та звільнився з місць позбавлення волі, а саме з ДУ «Торецька виправна колонія (№2)». Після відбування покарання до служби у справах дітей з питань повернення власної дитини не звертався. З побутової характеристики за місцем реєстрації від 15.06.2020 року вбачається, що відповідач за місцем реєстрації не мешкає з 27.05.2020 року, за час проживання характеризується як посередня особа, іноді перебуває у нетверезому стані, вихованням дитини не займається. Згідно матеріалів органу поліції від 17.06.2020р. вбачається, що відповідач вихованням та матеріальним забезпеченням своєї дитини не займається, участі у її житті не приймає. Згідно довідки про навчання №18, інформації про проведену роботу за №42 та характеристики на дитину, що видані Білозерською ЗОШ І-ІІІ ст. №15 від 20.03.2020 року встановлено, що дитина навчається у даному закладі та перебуває у 9 класі, старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця, що є заслугою виключно опікуна. Батько дитини після відбуття покарання її життям та навчанням не цікавиться. Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов, виданих депутатом Білозерської міської ради від 04.06.2020 року вбачається, що позивачкою за місцем її проживання створені усі належні умови проживання та виховання. За весь час відповідач ніякої моральної та матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, будь-якого піклування про її фізичний і духовний розвиток не здійснював, відсутнє взагалі спілкування з дитиною, тобто батько не дбає про нормальне самоусвідомлення дитини, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Дитина не отримає від батька ані жодного привітання, ані жодного подарунку на день народження чи новорічні або різдвяні свята. Все вищезазначене свідчить виключно про одне, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини. Окрім того, місце проживання відповідача не відоме, але за даними ОМС вбачається, що він ніде не працює, зловживає спиртними напоями, перебуває у реабілітаційному центрі за адресою: м. Добропілля, вул.. Промислова, 19. Виконкомом Добропільської міської ради 29.04.2020 року було зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_2 .

Позивач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. В матеріалах справи міститься заява, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься заява, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Від представника третьої особи надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі. Заявлені позивачем вимоги підтримала в повному обсязі.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8).

Згідно рішення виконавчого комітету Добропільської міської ради №582 від 13.11.2018 року, надано малолітній дитині ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статус дитини, позбавленої батьківських прав.

Судом встановлено, що матір дитини ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7,10).

Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради №668 від 12.12.2018 року внесено зміни до рішення виконавчого комітету міської ради від 13 листопада 2018 року №582 «Про надання малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», а саме відомості про матір викласти у наступній редакції: «мати ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 20 листопада 2018 року, видане виконавчим комітетом Білозерської міської ради міста Добропілля Донецької області, актовий запис №200).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Добропільської міської ради №592 від 13.12.2018 року, призначено ОСОБА_1 опікуном над малолітньою ОСОБА_2 (а.с. 13)

З побутової характеристики від 15.06.2020 року вбачається, що ОСОБА_3 , 1985 року народження, зареєстрований в АДРЕСА_2 , але з 27 травня 2020 року в квартирі не проживає. За час проживання характеризується як посередня особа. Іноді сусіди бачили його в нетверезому стані. В конфлікти з сусідами не вступав, не сварився, вдівець. Має доньку ОСОБА_2 , 2005 року народження, але вихованням дитини не займається. Дівчинка проживає разом з опікуном ОСОБА_1 (а.с.17)

З рапорту інспектора ЮП Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області від 17.06.2020 року вбачається, що відповідач протягом тривалого часу не працює, зловживає спиртними напоями. ОСОБА_3 судимий за вчинення кримінального правопорушення та відбув покарання у місцях позбавлення волі. У ОСОБА_3 є донька ОСОБА_2 , 2005 року народження, вихованням та матеріальним забезпеченням, якої батько не займається, участі у житті дитини не приймає. (а.с.19)

Згідно довідки, складеної директором Білозерської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 15 Добропільської міської ради Донецької області, ОСОБА_2 , 2005 року народження, навчається в 9 класі ЗОШ № 15. (а.с.20)

Відповідно до характеристики, складеної директором Білозерської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 15 Добропільської міської ради, ОСОБА_2 навчається в школі з першого класу. За роки навчання проявила себе як старанна учениця. Має середній рівень навчальних досягнень. Надає перевагу предметам гуманітарного циклу. Подобаються уроки зарубіжної літератури та російської мови. Сприймає матеріал поступово, кмітлива, вміє самостійно робити висновки. Проявляє ініціативу, поважає думки однокласників, адекватно реагує на їх критику. З учителями ввічлива. З п`яти років займається в танцювальному колективі "Радість" ЦКД м. Білозерське. Добра, чесна, справедлива, готова прийти на допомогу тим, хто її потребує. З 13 листопада 2018 року ОСОБА_2 знаходиться під опікою. Опікун ОСОБА_1 підтримує тісний зв`язок з класним керівником та адміністрацією закладу, приділяє належну увагу вихованню ОСОБА_2 та відповідально ставиться до виконання своїх обов`язків. (а.с. 21).

Згідно акту обстеження житлово-побутового та матеріального стану від 04.06.2020 року, ОСОБА_1 проживає та зареєстрована в АДРЕСА_1 , під час обстеження було встановлено, що вона мешкає в приміщенні з задовільними умовами. Квартира знаходиться на 4 поверсі, 5-поверхового житлового будинку, 3-кімнатна. ОСОБА_2 після оформлення опіки ОСОБА_1 буде забезпечена окремою кімнатою, в якій є ліжко, письмовий стіл, шафа. ОСОБА_2 потребує оформлення опікунства над нею ОСОБА_1 (а.с. 23)

Згідно висновку виконавчого комітету Добропільської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 від 29.04.2020 року, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.24-25)

Шостим Принципом Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року закріплено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З огляду на викладене, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них.

Як роз`яснено в пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішеннях від 16.07.2015 року в справі «Мамчур проти України» та від 01.07.2017 року у справі «М.С. проти України», при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Відповідно до вимог статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і етичний розвиток.

Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, а саме: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суд України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про позбавлення та поновлення батьківських прав`роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Проаналізувавши викладені обставини, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не виявляє до своєї доньки батьківського піклування, оскільки не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання дитиною освіти.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання заяв, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 164, 166, 180, 182, 183, 191, 430 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 76-81, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа Орган опіки та піклування Добропільської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , який народився в м. Білозерське Донецької області, батьківських прав відносно неповнолітньої доньки: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути на користь держави із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Добропільським МРВ УМВС України в Донецькій області, судовий збір у сумі 840,80 грн.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя В.В. Хандурін

02.10.2020