ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/270/20
Провадження № 22-ц/4820/723/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р. С., Грох Л.М., Костенка А.М.

розглянув без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2020 року, суддя Маршал І.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акріс Агро» про розірвання договорів оренди землі,

встановив:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акріс Агро», в якому просив розірвати договори оренди землі та стягнути понесені судові витрати.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акріс Агро» про розірвання договорів оренди землі передано на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права,просив оскаржувану ухвалу скасувати. На думку апелянта судом першої інстанції не враховано, що оскільки спірні правовідносини виникли з приводу нерухомого майна, яке знаходиться на території Славутського району Хмельницької області, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 ЦПК України, за правилами виключної підсудності, справа підлягає розгляду Славутським міськрайонним судом Хмельницької області.

Розгляд справи апеляційним судом проведений в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд іншому суду суд першої інстанції виходив із того, що вищезазначена позовна заява підлягає розгляду за правилами, визначеними ч. 2 ст. 27 ЦПК України, за місцезнаходженням відповідача, а тому, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передав справу за територіальною підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом з тим, частиною 1 статті 30 ЦПК України встановлено виключну підсудність щодо позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, які пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до п. 42 постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акріс Агро» про розірвання договорів оренди земельних ділянок площами 2,99 га та 2,44 га, які знаходяться на території Хоняківської сільської ради Славутського району Хмельницької області, тобто спір виник саме з приводу нерухомого майна.

Враховуючи встановлені вище обставини колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що дана справа підлягає розгляду судом за місцем знаходження відповідача, оскільки при вирішенні питання щодо підсудності справи судом не враховано, що спір виник з приводу нерухомого майна, відтак повинен бути розглянутий за правилами виключної підсудності, регламентованими ст. 30 ЦПК України, а не за загальними правилами підсудності на підставі ч. 2 ст. 27 ЦПК України.

Враховуючи, що порушення судом норм процесуального права призвело до постановлення помилкової ухвали, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування судового рішення та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 23 березня 2020 року.

Судді: Р. С. Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко