Провадження № 2/760/3966/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Букіної О.М.,

при секретарі Кривулько С.В., Ступак М.С.

за участю представника відповідача - Корнієнко О.А.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київський метрополітен» в особі начальника Брагінського Віктора Володимировича про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача в якому просив суд стягнути з Комунального підприємства «Київський метрополітен» в особі начальника Брагінського Віктора Володимировича на користь позивача моральну шкоду в сумі 3 723,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є особою, яка належить до категорії осіб з інвалідністю внаслідок війни у розумінні статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (надалі - Закон), що підтверджується посвідченням інваліда війни III групи.

Вказує, що 26 січня 2018 року позивач як учасник бойових дій і особа з інвалідністю III групи, бажаючи скористатись своїм правом на пільговий проїзд у київському метрополітені, на станції метро «Позняки» пред`явив посвідчення, проте працівник (контролер) станції відмовила ОСОБА_1 у можливості безкоштовного проїзду, мотивуючи це тим, що відповідне право на підставі посвідчення мають лише особи з інвалідністю І і II груп.

Про зазначений факт відмови позивачем тричі було повідомлено КПУ «Контактний центр міста Києва», і лише після третього звернення інформацію було передано керівництву КП «Київський метрополітен».

За результатами розгляду звернення заступником начальника ОСОБА_3 було надіслано позивачу відповідь № 09/05-222 від 12 лютого 2018 року, за змістом якої керівництвом КП «Київський метрополітен» було проведено відповідну перевірку, з причетного працівника взято пояснення, переглянуто запис з відеоархіву з камер спостереження, розташованих на контрольному пункті станції «Позняки».

Заступник начальника КП «Київський метрополітен» також повідомив позивача про те, що за неправомірну відмову у безоплатному проїзді пасажирам на підставі посвідчення інваліда війни III групи до контролера станції «Позняки» ОСОБА_4 були вжиті заходи матеріального впливу, і від імені підприємства приніс вибачення за помилкові і працівника.

Посилається, що працівником відповідача було проігноровано посвідчення інваліда війни III групи і, фактично, принижено статус позивача як особи, морально і фізично постраждалої внаслідок бойових дій.

Дії працівника КП «Київський метрополітен» були образливими і принизливими пі відношенню по ОСОБА_1 , адже змусили його виправдовуватись і доводити свої законні права посадовій особі - контролеру. В той же час, незнання працівником відповідача чинного законодавства не є підставою для звільнення його від відповідальності за вчинення правопорушення (у тому числі, у вигляді відшкодування моральної шкоди).

Неправомірна відмова у наданні безкоштовного проїзду завдала моральних страждай позивачу, адже ветерани війни є категорією осіб, чий вклад у захист і безпеку України неоціненним і потребує належної поваги зі сторони будь-яких осіб, у тому числі, і тих. як контролюють надання пільг ветеранам війни.

Заподіяну позивачу моральну шкоду позивач оцінює в еквіваленті 1 (однієї) мінімальної заробітної плати, що з 01 січня 2018 року становить 3 723 (три тисячі сімсот двадцять три) грн. 00 коп. Така сума, на думку позивача, є не занадто завищеною, враховуючи сучасний економічний рівень життя населення, доходів фізичних і юридичних осіб, та держави в цілому, рівень ринкових цін тощо, але водночас і не є занадто заниженою, враховуючи, що вона еквівалентна мінімальному рівню доходу працездатного населення у розрахунку на один місяць.

Враховуючи викладене вище, позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12.11.2018 справу передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2018 виправлено описка в ухвалі від 12.11.2018 та справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

06.02.2019 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену справу передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.02.2019 позовну заяву залишено без розгляду та надано позивачу строк на усунення недоліків.

04.03.2019 до канцелярії суду від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 надійшло клопотання на виконання вимог ухвали від 08.02.2019.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05.03.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомленням (викликом) сторін.

09.07.2019 від представника відповідача адвоката Цибізової О.О. надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

У поданому відзиві на позовну заяву представник від подача проти позову заперечував, та зазначив, що 26.01.2018 з 08 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. на пункті контрольно- пропускному станції «Позняки» були випадки пред`явлення пасажирами посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни III групи.

Вказує, що через значну кількість пасажирів, що проходили 26.01.2018 через контрольно-пропускний пункт станції метрополітену «Позняки» за пред`явленням посвідчення, контролером було запропоновано Позивачу скористатись «Карткою киянина» для проходу на станцію метрополітену, що жодним чином не принизило статус Позивача, як особи з інвалідністю внаслідок війни, що має право пільгового проїзду у міському пасажирському транспорті. Оскільки, згідно з п. З рішення Київської міської ради від 17 квітня 2013 року N 104/9161 «Про запровадження в місті Києві багатофункціональної електронної пластикової картки "Картка киянина" (дане рішення було чинним станом на 26.01.2018) встановлено, що "Картка киянина" видається громадянам, які: мають право на пільги, доплати, допомоги, компенсації відповідно до законодавства України, на додаткові пільги, доплати, допомоги, компенсації відповідно до актів Київської міської ради та виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Таким чином, на думку представника відповідача, наведені факти свідчать про те, що контролер автоматичного контрольного пункту станції «Позняки» жодним чином не мала на меті принизити статус Позивача, як особи з інвалідністю внаслідок війни, оскільки «Картка киянина» (на даний час «Муніципальна «Картка киянина» відповідно до рішення Київської міської ради від 20.12.2018 № 546/6600) надає можливість скористатись пасажирам правом пільгового проїзду у метрополітені так само, як і посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Разом з тим, керівництвом КП «Київський метрополітен» було принесено вибачення Позивачу (лист КП «Київський метрополітен» від 12.02.2018 № 03/05-222 наданий суду Позивачем та наявний у матеріалах справи), а також проведено роз`яснювальну роботу з працівниками станцій метрополітену, спрямовану на підвищення рівня культури обслуговування пасажирів. У контролера автоматичного контрольного пункту станції «Позняки» ОСОБА_4 було взято письмові пояснення (додаються) та вжито заходів у вигляді позбавлення преміального заохочення.

З урахуванням викладеного вище, у задоволенні позову просили відмовити.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.07.2019 розгляд справи призначено у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити із підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог із підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується копією посвідчення (а.с. 7).

26.01.2018 ОСОБА_1 як учасник бойових дій і особа з інвалідністю III групи, бажаючи скористатись своїм правом на пільговий проїзд у київському метрополітені, на станції метро «Позняки» пред`явив посвідчення, проте працівник (контролер) станції відмовила ОСОБА_1 у можливості безкоштовного проїзду, та запропонувала скористатися «Карткою киянина», дані обставини не заперечуються сторонами.

Відповідно до ч. 7 ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі. Це право поширюється і на особу, яка супроводжує особу з інвалідністю I групи.

Постановою Кабінету міністрів України від 12.05.1994 № 302 «Про поярдок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» особам з інвалідністю внаслідок війни видається посвідчення з написом «Посвідчення інваліда війни», яке надає право безплатного проїзду у Київському метрополітені.

Будь-якого обов`язку для використання «Картки киянина» для безплатного проїзду даній категорії осіб не встановлено.

Таким чином, ОСОБА_1 мав право на безкоштовного проїзду в метрополітені та йому було протиправно відмовлено у такому проїзді.

Відповідно до листа заступника начальника КП «Київський метрополітен» Пеклуна Д.Ю. за даними фактами було проведено відповідну перевірку, з працівника метрополітену взято пояснення, переглянуто запис відеоархіву з камер спостереження, розташованих на контрольно-пропускному пункті станції «Позняки» (а.с. 8).

Із пояснень контролера автоматичних пропускних пунктів метрополітену ОСОБА_4 вбачається, що останньою не було надано безплатного проїду ОСОБА_1 та запропоновано скористатися «Карткою киянина» (а.с. 44).

За даними фактами із контролеру автоматичних пропускних пунктів метрополітену ОСОБА_4 було знижено розмір преміального заохочення на 20 % за лютий 2018 року (а.с. 44).

Таким чином, відповідачем визнано ту обставину, що контролером автоматичних пропускних пунктів метрополітену ОСОБА_4 було протиправно обмежено позивача у праві безоплатного проїзду, тим самим завдало позивачу моральних страждань та змусило останнього вчиняти дії для відновлення свого порушеного права на безоплатний проїзд, що встановлений законом.

Відповідно до ч. 1, п.1 ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим,органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

За положеннями ч.1. п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

У відповідності до ч.1ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідачем не надано будь-яких доказів, які би стверджували про можливість звільнення даної сторони від відшкодування моральної шкоди, заподіяної іншій особі.

З огляду на викладене вище, визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з засад розумності і справедливості,а тому з урахуванням перенесених моральних страждань, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Таким чином, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст. 22, 979, 988, 990, 992,1166, 1187, 1192 України, ст.ст. 4, 5, 12-13, 76-82, 141, 169, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київський метрополітен» про відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Київський метрополітен» (, м.Київ, пр-т Перемоги,35) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) моральної шкоди 1000,00 грн.

В іншій частині позову, відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Київський метрополітен» (, м.Київ, пр-т Перемоги,35) на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Букіна