Справа № 333/5729/19
Провадження №2/333/393/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого - судді Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

позивачки: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, які стягуються на малолітню дитину -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з даним позовом, в якому просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 вересня 2019 року на її користь на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 грн., щомісяця, починаючи з 27.07.2018 р. і до повноліття дитини, та стягувати в подальшому дані аліменти у розмірі 2500 грн., щомісяця. Дані позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є батьком їх спільної доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При ухваленні вищезазначеного рішення суду відповідач їй обіцяв, що окрім присуджених аліментів, він буде надавати кошти на додаткові витрати на утримання дитини (обіди в школі, сплату житлово-комунальних послуг, купівлю продуктів харчування, лікарських та гігієнічних засобів, одягу, шкільного приладдя, тощо). Відповідач додаткової матеріальної допомоги на утримання не надає, при цьому витрати на дитину постійно зростають і її доходів та сплачуваних відповідачем аліментів не вистачає для забезпечення належного утримання та виховання їх малолітньої доньки.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.10.2019 р. відкрито провадження та призначений розгляд справи в порядку загального позовного провадження, також встановлений строк для надання сторонами заява по суті справи.

Відповідач у встановлений судом строк надав відзив на позов, в якому заперечував відносно задоволення заявлених позивачкою позовних вимог, оскільки позивачем не наведені поважні обставини для зміни розміру аліментів, заявлені позивачкою витрати не підтверджені належними доказами. Відповідач зазначає, що систематично матеріально утримує дитину: оплачує лікування у разі потреби, купує одяг дитині, надає їй кишенькові кошти, тощо.

Позивач надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що посилання відповідача про надання додаткової матеріальної допомоги не відповідає дійсності, відповідач є засновником ТОВ «ЕКОПАР», і отримує прибутки від даного підприємства, які збільшились.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав зазначених в ній.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували відносно задоволення позову, просили відмовити в його задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позов.

Суд, вислухав пояснення сторін, представника відповідача, вивчивши позовні вимоги, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі №333/3900/18 від 10.09.2018 р. вбачається, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносин, від яких в них народилась дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні стосунки між сторонами припинені, малолітня ОСОБА_4 мешкає з мамою - позивачкою по справі, в зв`язку з чим, з урахуванням обставин передбачених ст. 82 СК України, судом присуджено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання їх малолітньої доньки ОСОБА_4 , у розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з 27.07.2018 р. до досягнення дитиною повноліття.

Наразі малолітня ОСОБА_4 продовжує мешкати з позивачкою, дана обставина не оспорювалась сторонами.

В матеріалах справи відсутні відомості, що відповідач має заборгованість по сплаті присуджених судом аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-Х11 від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною третьою ст. 181 ЦПК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Виходячи зі змісту наведених норм, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним; а зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Позивачем не надано суду належних, допустимих доказів, що після ухвалення судом вищезазначеного рішення, про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання їх доньки ОСОБА_4 , у платника чи одержувача аліментів змінився сімейний, майновий стан чи стан здоров`я, або виникли інші поважні обставини, передбачені Сімейним кодексом України. Позивач в даному позові як на підставі зміни розміру аліментів зазначає, що в неї збільшились витрати на утримання дитини, їх щомісячний розмір становить близько 5000 грн., при цьому в поясненнях, наданих нею в судовому засіданні під час ухвалення в 2018 р. вищевказаного рішення суду про стягнення аліментів, ОСОБА_1 також зазначала, що вона несе затрати на дитину у розмірі 5000 грн., щомісячно, що вказує на те, що розмір витрат на утримання дитини у позивачки не змінився. Позивач не надала суду належних, допустимих доказів на підтвердження факту збільшення витрат на утримання дитини.

Встановлені судом обставини і докази по справі свідчать про відсутність передбачених ст. 192 СК України підстав для збільшення розміру стягуваних із відповідача аліментів.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги безпідставні та необґрунтовані, в зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.180-182, 192 Сімейного кодексуУкраїни, ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, які стягуються на малолітню дитину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Повний текст судового рішення складений 23.03.2020 р.

Суддя: І.Й. Наумова