Справа № 175/1947/20
Провадження № 2/175/469/20
У Х В А Л А

іменем України

28 вересня 2020 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Новік Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл.

Позивач, звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить до вирішення Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області справи №175/1947/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл, вжити заходи забезпечення позову шляхом:

-накласти арешт на нежитлову будівлю загальною площею 623,3 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 19206062;

-заборонити будь-яким особам проводити аукціони (торги), укладати з третіми особами правочини, спрямовані на відчуження та/або обтяження зобов`язаннями нежитлової будівлі загальною площею 623,3 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 19206062;

-зупинити стягнення за виконавчим провадженням №62159091, відкритим приватним виконавцем Ванжою О.В., шляхом зупинення реалізації майна, а саме нежитлової будівлі загальною площею 623,3 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 19206062.

Дослідивши подані матеріали, вважаю, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних права бо інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи про забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо зв`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до статті 260 ЦПК України ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається, в тому числі, з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Згідно з абзацом третім пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ухвала про забезпечення позову повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов до висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 роз`яснено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише в разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Мотиви, з яких суд дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову та їх співмірність заявленим вимогам, повинні бути викладені в ухвалі суду про забезпечення позову.

Вмотивованість це вимога до суду наводити письмово у рішенні судження, пояснення про наявність чи відсутність фактів, які є основою для висновку суду. Це також пояснення суду, чому він виніс саме таке рішення, погодився з одними та відкинув інші доводи.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії», параграфи 2930).

Судом також враховується охорона прав і інтересів інших осіб, які беруть участь у справі.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Подаючи заяву про забезпечення позову заявник просить зупинити стягнення по виконавчому провадженню №62159091, а також заборонити будь-яким особам проводити аукціони з реалізації арештованого майна, вказуючи що вона подала позов про поділ майна.

Тобто, як слідує зі змісту заяви ОСОБА_1 предметом позовних вимог є поділ майна подружжя, однак, суд відмічає, що запропоновані заходи забезпечення позову не відповідають позовним вимогам з якими звернулася позивач, тобто вони не є безпосередньо зв`язаними з предметом спору, а тому не є співмірними вимогам.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до п.5 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Однак, як вказувалося, предметом позову є інший.

Відповідно ж до п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

Однак, як вказувалося, предметом позову є поділ майна, а не оскарження виконавчого документа.

Таким чином, суд не вбачає ані наявності зв`язку між конкретними заходами забезпечення позову і предметом вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, ані ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі не вжиття таких заходів.

З огляду на викладене в задоволенні заяви позивача слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149, 151-153 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Л.М. Новік