Провадження № 2/225/302/2020
Єдиний унікальний номер № 225/131/20
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

16 березня 2020 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Скиба М.М.,

за участю секретаря судового засідання Черникової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся представник позивача з позовом до ОСОБА_1 , в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 128000 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між АКБ «Правекс-банк», правонаступником якого є ПАТ Комерційний банк «Правекс-банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 3896-001/07Р від 19.10.2007 року у відповідності до якого відповідач отримав кредит в сумі 81000 доларів США для споживчих цілей зі строком повернення кредитних коштів до 19.10.2022 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 11,30% річних.

31.05.2017 року між ПАТ Комерційний банк «Правекс-банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитами, відповідно до якого право грошової вимоги за договором кредиту №3896-001/07Р від 19.10.2007, укладеним між ПАТ Комерційний банк «Правекс-банк» та ОСОБА_1 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

Проте ОСОБА_1 належним чином не виконав зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 2361541,11 грн. яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 1203371,70 грн.; заборгованості по відсоткам в розмірі 1158169,41 грн.

Однак позивач просить стягнути з відповідача лише частину боргу в розмірі 128000 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 280-282 ЦПК України не заперечує.

Належно повідомлений відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом оголошень на офіційному веб-сайті Судової Влади України про виклик.

Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Судом встановлено, що між АКБ «Правекс-банк», правонаступником якого є ПАТ Комерційний банк «Правекс-банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 3896-001/07Р від 19.10.2007 року у відповідності до якого останній отримав кредит в сумі 81000 доларів США зі строком повернення кредитних коштів до 19.10.2022 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 11,3% річних (а.с. 4 - 10).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.

Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно з п. 2.1. Кредитного договору видача коштів здійснюється шляхом видачі грошових коштів з каси банку.

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору встановлено, що кредит надається Позичальникові з 19.10.2007 року до 19.10.2022 року із сплатою 11,30 % річних.

Пунктом 4.1. Кредитного договору передбачено, що Позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом щомісяця, до 10-го числа наступного місяця відповідно до графіку погашення.

Відсотки за користування кредитом відповідно до п. 4.2. Кредитного договору підлягають сплаті Позичальником щомісяця за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця у строк до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії Договору вказаного в п.1.2. даного Договору.

Пунктом 9.1. Кредитного договору передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами Позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п. 1.2. Кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь час прострочення.

Відповідно до реєстру боржників до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №1 від 31.05.2017, наданого позивачем сума заборгованості на момент відступлення прав вимоги становить 2361541,11 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту 1203371,70 грн., заборгованість за відсотками 1158169,41 грн. (а.с. 27)

31 травня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ПАТ комерційний банк «Правекс-банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого продавець цим погоджується продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх покупцеві, а покупець погоджується придбати, без права регресу, права вимоги за кредитами, прийняти їх та сплатити ціну купівлі відповідно до положень цього договору (а.с. 11-22).

Відповідно до акту приймання- передачі від 31.05.2017 та додатку 1 до договору від 31.05.2017 про купівлю - продаж прав вимоги за кредитами право грошової вимоги за Договором кредиту № 3896-001/07Р від 19.10.2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1 перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У ч. 2 ст. 517 ЦК України визначено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року (справа №6-979цс15).

Окрім того, на підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Таким чином, позовні вимоги в частині заборгованості по кредиту нараховані відповідно до умов договору є законними та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, суд доходить висновку про наявність підстав стягнення з відповідача суми боргу за кредитним договором в сумі 128000 грн., в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, суд, на підставі наявних у справі доказів, дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Окрім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Отже, з відповідача на користь позивача, також, підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви до суду в сумі 1921,00 грн.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 4,76-81, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором вимоги, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», (місце знаходження: 04112, м.Київ, вул.Авіаконструктора І. Сікорського, буд.8, пов.6, оф.32, ) заборгованість за Кредитним договором № 3896-001/07Р від 19.10.2007 року у розмірі 128000 (сто двадцять вісім тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» () судовий збір в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять один) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Донецького апеляційного суду через Дзержинський міський суд Донецької області шляхом подання в 30 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: