Справа № 700/607/20
Провадження № 2/700/331/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу №700/607/20 провадження №2/700/331/20 за позовом ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Вдовиченко Валентина Олександрівна до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу.

В обгрунтування вимог представник позивача зазначила, що 16 червня 2020 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 будинковолодіння: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,25 га., яка перебуває у користуванні. Вказаний факт підтверджується договором купівлі-продажу та розпискою відповідача про отримання коштів у повному обсязі. Після підписання договору він фактично вступив у володіння будинком, розпочав ремонт. Однією з умов укладеного договору було те, що сторони нотаріально посвідчать даний договір після оформлення продавцем всіх документів необхідних нотаріусу для вчинення ним вищевказаної нотаріальної дії, але в будь-якому випадку до 01 липня 2020 року. Однак, у домовлений день відповідач не з`явилася у нотаріальну контору не пояснюючи причин. ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача, щоб нотаріально посвідчити укладений між ними договір, на що відповідач повідомила, що взагалі відмовляється від нотаріального посвідчення даного договору мотивуючи тим, що оформлення потребує коштів, яких в неї немає. Вона визнає, що передала будинковолодіння у власність позивача, що отримала у повному обсязі кошти. Та на пояснення, що без нотаріального посвідчення договору право власності на придбане майно не виникає відповіла, що не претендує на придбане позивачем майно, але й не має наміру нотаріально оформляти договір купівлі-продажу.

За таких обставин позивач позбавлений права зареєструвати договір купівлі-продажу у нотаріуса та зареєструвати свої права на придбане майно, тому змушений звернутися до суду про визнання дійсним договору купівлі-продажу.

Позивач та його представник у підготовче судове засідання не з`явилися, просили суд про розгляд справи у їх відсутність, на позовних вимогах наполягають у повному обсязі.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про те, що позовні вимоги визнає, просить розгляд справи проводити без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини.

16 червня 2020 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 будинковолодіння: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,25 га., яка перебуває у користуванні. Даний факт підтверджується договором купівлі-продажу та розпискою відповідача про отримання коштів від 16.06.2020 року. ОСОБА_2 зобов`язувалася належним чином оформити договір купівлі-продажу до 01 липня 2020 року. Відповідач відмовилася від нотаріального посвідчення даного договору, у зв`язку з відсутністю коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 656 Цивільного кодексу предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Правові наслідки недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору визначені в ст. 220 ЦК України, згідно з вимогами якої такий договір є нікчемним. Згідно з ч.2 вказаної статті ЦК, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Частиною 3 статті 640 ЦК України, визначено, що договір який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності.

Оскільки сторони у справі домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору, що підтверджено письмовими доказами, проте одна із сторін, а саме відповідач у справі ухиляється від його нотаріального посвідчення, а також враховуючи, що визнання відповідачем у справі позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про можливість визнання дійсним договору купівлі-продажу від 16.06.2020 року між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208,218,220,526,638,640,655-657 ЦК України, ст.ст. 1-13,76-81, 200,206,258-259, 263-268, 353-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Вдовиченко Валентина Олександрівна до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу будинковолодіння: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,25 га., яка перебуває у користуванні, укладений між продавцем ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 та покупцем ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: с. Бужанка Лисянського району Черкаської області від 16.06.2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. В. Бесараб