Провадження № 22-ц/4808/424/20
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Горейко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Василишин Л.В., Матківського Р.Й.

секретаря Капущак С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене у складі судді Антоняка Т.М. 23 жовтня 2019 року в м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

15.11.2016 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіна М.А. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 24.07.2007 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №4/07/29-05а, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в сумі 30 880 доларів США зі сплатою 10% річних та кінцевим терміном повернення кредиту 30.06.2014 року. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 19.08.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 1 200 861,60 грн., з яких: 26 619,95 доларів США кредит, 19 986,92 доларів США відсотки, що разом складає 46 606,87 доларів США та в перерахунку на національну валюту України по курсу 25,170910 грн. за 1 долар США становить 1 173 137 грн.; 13 570,86 грн. комісія за РО та 14 153,41 грн. штраф за несвоєчасне погашення кредиту.

Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 13.06.2019 року до участі у справі залучено ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», як правонаступника позивача ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.10.2019 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» заборгованість за кредитним договором №4/07/29-05а від 24.07.2007 року в сумі 1 200 861,60 грн. та на користь держави 18 012,92 грн. судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Зокрема зазначає, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.11.2012 року у справі №0907/2-4082/2011 частково задоволено позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» до нього про стягнення заборгованості та стягнуто з нього на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором №4/07/29-05а від 24.07.2007 року в розмірі 245 269,71 грн. та судові витрати. При вирішенні вказаного спору суд встановив обставини наявності у нього заборгованості перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» за вищевказаним кредитним договором станом на 16.08.2010 року в загальному розмірі 30 3383,47 доларів США, яка складалася в тому числі і з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 26 619,95 доларів США. Рішенням суду у даній справі вирішено спір між тими ж сторонами про той же предмет, оскільки заборгованість по тілу кредиту в розмірі 26 619,95 доларів США є тотожною в обох позовах. Тому, вирішуючи спір, суд повинен був закрити провадження у справі в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 26 619,95 доларів США.

Також апелянт вважає безпідставним нарахування позивачем відсотків та комісії за РО, оскільки після пред`явлення до нього позову у 2010 році згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відтак, нарахування відсотків та комісії після пред`явлення такого позову і по даний час є незаконним.

Апелянт вважає неправомірним і нарахування позивачем штрафу за несвоєчасне погашення кредиту, оскільки згідно рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06.11.2012 року банком станом на 16.08.2010 року нараховано штраф у розмірі 10 676,83 грн. Тому повторне нарахування штрафу за невиконання зобов`язання суперечить положенням ст. 61 Конституції України.

Крім того, апелянт зауважує, що даний позов поданий з пропуском встановленого законом трьох річного строку позовної давності, оскільки право на стягнення заборгованості виникло в позивача у серпні 2010 року, а даний позов поданий в листопаді 2016 року.

З наведених мотивів просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

02.03.2020 року від ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» надійшла заява про відмову від позову та закриття провадження у справі.

В засідання апеляційного суду сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомили.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та закриття провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Також положеннями пунктів 2, 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору; позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

За змістом ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам статті 206 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Враховуючи наведені положення закону, апеляційний суд вважає за можливе прийняти відмову ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» від позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та у зв`язку з цим визнати не чинним ухвалене судом першої інстанції судове рішення і закрити провадження у даній справі.

Керуючись ст.ст. 206, 255, 373, 374 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про відмову від позову та закриття провадження у справі задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2019 року визнати не чинним.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: Л.В. Василишин

Р.Й. Матківський