Справа № 758/4548/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Філіпповій О.В., Горбані О.В., Артюшенко К.С., Волошиній А.М.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по відшкодуванню збитків з урахуванням інфляційних збитків, 3% річних та моральну шкоду, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2017 року позивач ОСОБА_4 , інтереси якої представлені представником ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь суму заборгованості у розмірі 378 377,38 грн., з яких: - заборгованість по відшкодуванню збитків шляхом сплати грошових коштів у розмірі 172 081,49 грн., інфляційні збитки у розмірі 171 049,00 грн., 3% річних з простроченої суми у розмірір 15 176,17 грн. та моральна шкода у розмірі 20 000,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог представник позивачки посилався на те, що 08.04.2014 року відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «RENAULT MEGAN», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на металевий паркан, що призвело до механічного пошкодження транспортного засобу позивача. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 25.04.2014 року відповідач визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У результаті дій відповідача, автомобіль «RENAULT MEGAN», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та яким керував відповідач, отримав пошкодження. Згідно висновку експертного дослідження № 1 від 14.04.2014 року, проведеного Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУ МВС України в м. Києві, про оцінку автомобіля «RENAULT MEGAN», д.н.з. НОМЕР_1 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «RENAULT MEGAN», д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП, становить 172 081,49 грн. Крім того, весь час після аварії відповідач уникав будь-яких контактів із позивачем, через рідних повідомив, що не збирається відшкодовувати завдану позивачу шкоду, у зв`язку з чим зобов`язання по відшкодуванню позивачу збитків шляхом сплати грошових коштів у розмірі 172 081,49 грн. залишаються не виконаними. Зазначає, що за період існування заборгованості по відшкодуванню позивачу збитків, шляхом сплати грошових коштів у розмірі 171 049,00 грн., а саме з 09.04.2014 року по 22.03.2017 року, інфляційні збитки становлять 171 049,00 грн. та 3% річних у розмірі 15 246,89 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість по відшкодуванню збитків шляхом сплати грошових коштів, 3 % річних та інфляційні витрати. Отже, кількість прострочених днів виплати страхового відшкодування за період з 09.04.2014 року по 22.03.2017 року складає 1078 днів. Крім того позивачка просить стягнути 3% річних в сумі 15 246,89 грн. та інфляційні витрати в сумі 171 049,00 грн.

Ухвалою від 26.05.2017 року відкрито провадження у даній справі (суддя Богінкевич С.М.).

На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 12.10.2017 року матеріали вищевказаної справи передані в провадження судді Ларіонової Н.М.

В листопаді 2017 року представником відповідача подані заперечення на позовну заяву, в яких сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що 08.04.2014 року відповідачем ОСОБА_2 вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України, що виразилось у наїзді транспортним засобом «RENAULT MEGAN», д.н.з. НОМЕР_1 на металевий паркан, щор призвело до механічного пошкодження транспортного засобу, який є власністю позивача. Однак, з того часу позивач жодним чином не намагалась разом з відповідачем вирішити питання ремонту вказаного транспортного засобу, а всі пропозиції відповідача відремонтувати його транспортний засіб відхилялись, оскільки позивачем заявлялись майнові вимоги, що завідомо не відповідали спричиненій шкоді. Зазначає, що твердження позивачки про уникнення контактів з боку відповідача та відмову відшкодовувати завдану шкоду є надуманими та не відпровідають дійсності. Крім того, доданий до позову в якості обґрунтування матеріальних збитків висновок експертного (авто товарознавчого) дослідження НДЕКЦ ГУМВС України у м. Києві від 14.04.2014 року № 1, на думку відповідача, не відповідачє вимогам законодавства і є одностороннім, упередженим, сумнівним та неналежним доказом.

Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). Справа розглянута в загального позовного провадження.

Ухвалою від 27.11.2018 р. за клопотанням представника відповідача по справі призначена судова автотоварознавча експертиза, проведення якої доручено експертам Державного експертно-криміналістичного центру Експертної служби МВС України, з призупиненням провадження у справі.

Ухвалою від 05.11.2019 р. провадження у справі поновлено.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі та пояснив, що автомобіль до сих пір не відремонтований, на час дорожньо-транспортної пригоди автомобілем керував відповідач, керування йому передав син позивачки.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, просили суд відмовити у їх задоволенні з підстав, наведених у запереченнях.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 08.04.2014 року о 00-10 год. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «RENAULT MEGAN», д.н.з. НОМЕР_1 у м. Києві по вул. Полярній, здійснив наїзд на металевий паркан, що призвело до пошкодження вказаного транспортного засобу.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 25.04.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст 124 КУпАП (справа № 756/5247/14-п).

У результаті дій відповідача, автомобіль «RENAULT MEGAN», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 на праві власності, отримав механічні пошкодження.

Згідно вимог до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно вимог ст.1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі ( передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі .

Згідно до Постанови Верховного Суду України № 6, п.9 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року вбачається, що якщо відшкодування шкоди в натурі неможливо, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт,які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність ( наприклад автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації .

Крім того у відповідності до Узагальнення судової практики розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки ВССУ роз`яснив, що у разі якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність ( наприклад, автомобіля) було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості ( при відшкодуванні збитків ).

Таким чином, позивач має право на повне відшкодування збитків, якими є як реальна вартість пошкодженого транспортного засобу (страхове відшкодування), так і вартість робіт, виконання яких необхідно для повного відновлення транспортного засобу, з боку відповідача.

Згідно висновку експертного дослідження від 14.04.2014 року № 1, проведеного Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУ МВС України в м. Києві , про оцінку автомобіля «RENAULT MEGAN», д.н.з. НОМЕР_1 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «RENAULT MEGAN», д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП, становить 172 081,49 грн.

Не погоджуючись з даним висновком, за клопотанням представника відповідача ухвалою від 27.11.2018 року було призначено судову авто товарознавчу експертизу.

Відповідно до висновку експерта від 01.10.2019 року № 19/13/1-28/СЕ/19, проведеного Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, про оцінку автомобіля «RENAULT MEGAN», д.н.з. НОМЕР_1 , вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «RENAULT MEGAN», д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 25.07.2019 року становить 150 715,68 грн. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «RENAULT MEGAN», д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 25.07.2019 року, може складати 443 854,91 грн. Утилізаційна вартість транспортного засобу «RENAULT MEGAN», д.н.з. НОМЕР_1 , станом на 25.07.2019 року, може складати 24 478,91 грн.

Тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума матеріального збитку в розмірі 150 715,68 грн., відповідно до висновку експерта від 01.10.2019 року № 19/13/1-28/СЕ/19, проведеного ДНДЕКЦ МВС України

Також, суд не може погодитись з нарахуванням позивачем 3% річних від суми збитку, а саме 15 176,17 грн. та інфляційні збитки, що становить 171 049,00 грн., виходячи з такого.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розд. І «Загальні положення про зобов`язання» кн. 5 ЦК, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. При цьому важливим виявляється питання, які зобов`язання є грошовими.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12).

Зобов`язальні правовідносини, які належать до грошових, досить різноманітні. Вони можуть бути частиною інших оплатних зобов`язань (наприклад, обов`язок покупця сплатити гроші за придбаний товар, обов`язок наймача оплатити користування майном тощо), а можуть мати самостійний характер (відносини позики, кредиту, банківського вкладу і под.).

Разом з тим не є грошовими зобов`язання, в яких грошові знаки використовуються не як засіб погашення грошового боргу, а виконують роль товару: зобов`язання передачі грошей, що випливають з угод обміну валюти, опціону, купівлі-продажу монет і банкнот, зобов`язання повернути грошові знаки, які перебували на зберіганні, передати перевізником банкноти за договором перевезення та ін. З огляду на це положення ст. 625 ЦК не застосовуються до зазначених відносин.

Таким чином, правові підстави для стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних відсутні, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана громадянину неправомірними діями, відшкодовуються особою, яка заподіяла шкоду.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про відшкодування моральної (немайнової шкоди) від 31.03.1995 року № 4 із наступною змінами " під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ , заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб . Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати , зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав , у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ.

Таким чином відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, серйозних пошкоджень зазнав син позивачки ОСОБА_5 , який знаходився в автомобілі. Йому було завдано численних травм, зокрема: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забої м`яких тканин голови, закриту травму грудної клітини, забій грудної клітини, забій поперекового відділу хребта, забійну рану 5 пальця правої кисті. Також, завдані пошкодження автомобілю позивача призвели до нездатності транспортному засобу пересуватися власним ходом, тобто, до неможливості його використання за прямим призначенням.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно зі ст.46 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов`язковим для держав-учасниць Конвенції.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Вирішуючи питання про розмір стягнення моральної шкоди, суд вважає, що позивачеві відповідачем внаслідок вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, заподіяна моральна шкода, розмір якої визначається з урахуванням характеру й тривалості страждання позивача, викликаних ушкодженням автомобіля, моральних страждань позивача з приводу пошкодження його власності та неможливістю користування автомобілем певний час, а також страждання за сина внаслідок його травмування у даному автомобілі, порушення укладу життя позивача, внаслідок чого позивачу заподіяна моральна шкода.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з того, з тривалості страждань позивача (автомобіль не відремонтований), з характеру та виду пошкоджень, виду страждань, при цьому документів на підтвердження погіршення стану здоров`я стороною позивача не надано, У зв`язку із цим, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача по відшкодуванню моральної шкоди частково та стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000,0 грн. Вказану суму суд вважає співмірною та такою, що відповідає принципу розумності.

А відтак, з відпвідача на користь позивача на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, підлягає стягненню загальна сума в розмірі 155 715,68 грн. (150 715,68 + 5 000,0).

Таким чином, суд, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню частково.

Відповідно до до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, з урахуванням проперційності до задоволених вимог, беручи до увагу позицію Верховного Суду про те, що відшкодування моральної шкоди є також вимогами майнового характеру. Даний розмір становить 1 557,16 грн.

На підставі викладеного, ст.22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по відшкодуванню збитків з урахуванням інфляційних збитків, 3% річних та моральну шкоду - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце провадження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду у розмірі 150 715,68 грн. (сто п`ятдесят тисяч сімсот п`ятнадцять грн. 68 коп.), моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.), а всього - 155 715,68 грн. (сто п`ятдесят п`ять тисяч сімсот п`ятнадцять грн. 68 коп.).

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце провадження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1 557,16 грн. (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят сім грн. 16 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. М. Ларіонова