З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
спр. № 336/4312/2020
пр. № 2/336/2572/2020
м. Запоріжжя 29 вересня 2020 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.,
при секретарі Когут С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, де вказує, що їй належить на праві власності 2/5 частин будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору довічного утримання.
Відповідач по справі ОСОБА_2 є дочкою позивача, а відповідач ОСОБА_3 її зятем.
З 2015 року шлюбні відносини між відповідачами фактично припинені, однак шлюб офіційно не розірваний, від шлюбу у відповідачів є неповнолітні діти, які проживають разом із позивачем.
На теперішній час Шевченківським районним судом м. Запоріжжя розглядається справа про позбавлення відповідачів батьківських прав.
З 2015 року відповідач ОСОБА_2 покинула родину та пішла до іншого чоловіка, у 2017 році ОСОБА_2 виїхала до Росії, за цей час жодного разу до позивача та дітей не приїжджала, точне місце її проживання позивачу не відомо.
Відповідач ОСОБА_3 з 2015 року з позивачем не спілкується, у спірному будинку не проживає, адреса його мешкання позивачу не відома.
Своєю реєстрацією відповідачі порушують право позивача, як власника майна, оскільки остання вимушена нести додаткові витрати на утримання житла, за комунальні послуги.
На підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням.
Вищевказана справа була призначена до судового розгляду, проте у судове засідання учасники справи не явилися.
У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Через ненадання відповідачами, які не мають статусу підприємця, інформації щодо їх адреси відповідні судові повістки були їм надіслані за останньою відмовою адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідачі викликались до суду через відповідне оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
При цьому відповідачі про причини своєї неявки не повідомили, не подали відзив, а сторона позивача не висловила заперечень проти вирішення справи у порядку заочного розгляду, тому суд ухвалив провести заочний розгляд вищевказаної справи.
Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що їй належить на праві власності 2/5 частин будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору довічного утримання.
Як зазначено у позові, відповідач по справі ОСОБА_2 є дочкою позивача, а відповідач ОСОБА_3 її зятем. З 2015 року шлюбні відносини між відповідачами фактично припинені, однак шлюб офіційно не розірваний, від шлюбу у відповідачів є неповнолітні діти, які проживають разом із позивачем. На теперішній час Шевченківським районним судом м. Запоріжжя розглядається справа про позбавлення відповідачів батьківських прав. З 2015 року відповідач ОСОБА_2 покинула родину та пішла до іншого чоловіка, у 2017 році ОСОБА_2 виїхала до Росії, за цей час жодного разу до позивача та дітей не приїжджала, точне місце її проживання позивачу не відомо. Відповідач ОСОБА_3 з 2015 року з позивачем не спілкується, у спірному будинку не проживає, адреса його мешкання позивачу не відома.
Стаття 405 ЦК України визначає, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За позовом позивач зазначає, що принаймні з 2015 року до теперішнього часу відповідачі не мешкають за вищевказаною адресою.
І у суду немає підстав не довіряти таким поясненням позивача, оскільки вони узгоджуються із дослідженим судом актом про непроживання від 29.09.2020 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-4, 5, 12, 13, 76-81 89, 258, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін