Провадження №22-ц/812/1501/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Справа № 482/139/19

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шаманської Н.О.,

суддів: Коломієць В.В., Колосовського С.Ю.

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1

до

Акціонерного товариства «Миколаївобленерго»

про захист прав споживача, визнання незаконним відключення від мережі електропостачання, зобов`язання поновити електропостачання, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області, ухвалене суддею Баранкевич В.О. 6 березня 2020 року в приміщенні цього ж суду, повний текст рішення складено 16 березня 2020 року

у с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до АТ «Миколаївобленерго» про захист прав споживача. З урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати незаконними дії відповідача по відключенню від мережі електропостачання, зобов`язати поновити електропостачання, стягнути матеріальну та моральну шкоду.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є власником домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 . На підставі, укладеного з відповідачем договору він є споживачем послуг з електропостачання, які надає відповідач.

23 липня 2018 року працівниками АТ «Миколаївобленерго» здійснено відключення його будинку від електропостачання у зв`язку з недопуском уповноважених осіб відповідача до приладу обліку електроенергії.

Позивач вказував, що відповідачем неправдиво зазначено про те, що 4 липня 2018 року він не допустив уповноважених представників АТ «Миколаївобленерго» до приладу обліку електричної енергії.

Посилаючись на те, що відключення його будинку від електричної мережі було проведено з порушенням процедури, передбаченої законодавством, будь-яких повідомлень про перевірку та попереджень про відключення він не отримував, позивач просив визнати незаконними дії відповідача по відключенню від мережі електропостачання та зобов`язати поновити електропостачання до його будинку, а також стягнути матеріальну шкоду, якої він зазнав внаслідок відключення його домоволодіння від мережі електропостачання, а саме: через знищення продуктів харчування, що перебували в холодильній камері, а також витрат на придбання бензину для електрогенератора в сумі 11929 грн. 93 коп. Крім того, просив стягнути моральну шкоду у сумі 10000 гривень, оскільки, протягом тривалого часу він терпів неабиякі незручності, які викликали у нього душевні страждання.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 6 березня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та задовольнити його позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги твердження відповідача про недопуск ним працівників АТ «Миколаївобленерго» до приладу обліку електричної енергії.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Миколаївобленерго» просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги та пояснення відповідачів, які наголошували на безпідставності таких доводів, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідившги матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ВАТ ЕК «Миколаївобленерго», правонаступником якого є АТ «Миколаївобленерго», укладено договір № 4101141 на користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 . Власником домоволодіння за зазначеною адресою є ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

11 червня 2018 року набрали чинності Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ) та одночасно втратили чинність Правила користування електричною енергією для населення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року за № 1357.

Зокрема, пунктом 3.1.6 ПРРЕЕ передбачено, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо споживач є діючою стороною договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії.

Згідно з положеннями абзацу 13 пункту 13 розділу XVII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» ліцензії на провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом підлягають анулюванню не пізніше ніж через 18 місяців з дня набрання чинності цим Законом. До анулювання зазначених ліцензій діяльність з розподілу та постачання електричної енергії провадилася на підставі чинних на той момент ліцензій, що були видані до дня набрання чинності цим Законом.

Отже, ОСОБА_1 є споживачем електричної енергії, яку на момент виникнення спірних правовідносин, постачав відповідач на підставі договору про користування електричною енергією від 1 квітня 2014 року.

За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я позивача.

23 липня 2018 року, працівниками відповідача було припинено постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважаючи таке відключення неправомірним, та таким, яке проведено з порушенням передбаченої законом процедури, позивач оскаржив дії відповідача до суду.

Вирішуючи питання про відповідність дій відповідача по припиненню електропостачання порядку та процедурі, визначеної законодавством, суд вірно виходив з наступного

Відповідно до пункту 2.3.2 глави 2.3 розділу II ПРРЕЕ для вимірювання з метою комерційних розрахунків за електричну енергію, мають використовуватися розрахункові засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам Кодексу комерційного обліку, Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та іншим нормативно- правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.

Пунктом 1.2 глави 1 розділу VII Кодексу комерційного обліку визначено, що лічильники електричної енергії, трансформатори струму та трансформатори напруги відносяться до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки.

Згідно з пунктом 1.6 глави 1 розділу VII Кодексу комерційного обліку суб`єкти господарювання зобов`язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані ЗВТ (засоби вимірювальної техніки), що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці. Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Акту технічної перевірки електроустановки побутового споживача із заміною приладу обліку від 3 квітня 2014 року № 001189, за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками відповідача в присутності споживача ОСОБА_1 було встановлено прилад обліку електричної енергії, а саме: лічильник типу ЛМ-3Т.02. Згідно Покажчика 2011 засобів вимірювальної техніки, занесених до державного реєстру (офіційне видання Мінекономрозвитку України), періодичність повірки лічильників типу ЛМ-3Т.02 (номер за державним реєстром У1869-04), складає 6 років.

Згідно акту про опломбування від 3 квітня 2013 року № 001225 до лічильника типу ЛМ-3Т.02, встановлені пломби про здійснення Державної повірки приладу обліку в другому кварталі 2012 року.

Тобто, термін держповірки, встановленого у позивача лічильника електричної енергії, сплинув у другому кварталі 2018 року, у зв`язку з чим він не міг використовуватися для комерційних розрахунків за спожиту електроенергію та потребував планової заміни.

Відповідно до підпункту 12 пункту 5.5.5 глави 5.5 розділу V ПРРЕЕ, споживач зобов`язаний забезпечувати доступ представникам оператора системи (після пред`явлення ними службових посвідчень) до об`єкта споживача для проведення технічної перевірки засобу комерційного обліку (засобів вимірювальної техніки), електроустановок та електропроводки, вимірювання показників якості електричної енергії, контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання електричної енергії споживачу (субспоживачу) відповідно до становленого цими Правилами порядку та виконувати їх обгрунтовані письмові вимоги щодо усунення виявлених порушень, якщо це обумовлено умовами договору.

Крім того, згідно з підпунктом 14 пункту 5.5.5 глави 5.5 розділу V ПРРЕЕ, споживач зобов`язаний не перешкоджати заміні засобів комерційного обліку у разі здійснення такої заміни за рахунок постачальника послуг комерційного обліку або оператора системи.

27 червня 2018 року, працівниками відповідача було залишено за адресою: АДРЕСА_1 повідомлення про надання доступу до об`єкта електроустановки) споживача.

В зазначеному повідомленні було вказано про необхідність 4 липня 2018 року надати доступ для проведення контрольного огляду/технічної перевірки електроустановки, або за телефоном 9-31-06 узгодити дату забезпечення доступу до електроустановки споживача.

Крім того, як пояснили свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у суді першої інстанції, ОСОБА_1 повідомлявся у телефонному режимі про необхідність надання доступу до електролічильника 4 липня 2018 року.

Однак, 4 липня 2018 року, при прибутті працівників відповідача за адресою: вул. Зоряна, 30 в м. Нова Одеса Миколаївської області, позивачем не було допущено повноважених представників електропостачальника до засобу комерційного обліку електричної енергії, що встановлений за зазначеною адресою.

Тому, згідно з пунктами 1.7 та 1.8 глави 1 розділу X Кодексу комерційного обліку електричної енергії, працівниками відповідача був оформлений акт про недопуск, який 5 липня 2018 року, разом із попередженням про припинення постачання (передачі) електричної енергії, згідно акта про недопуск, був відправлений на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджено копією фіскального чеку, долученого до матеріалів справи.

Згідно з пунктом 1.11 глави 1 розділу X Кодексу комерційного обліку, складений акт про недопуск є підставою для проведення відключення від електропостачання, якщо протягом 5 робочих днів від дня отримання акта про недопуск, споживач не забезпечить представникам ППКО/електропостачальника/ОСР доступ до свого об`єкта для контрольного огляду лічильника та/або не узгодить з ним дату проведення зазначеного контрольного огляду.

Крім того, згідно підпункту 2 пункту 7.5 розділу VII ПРРЕЕ, припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі недопущення уповноважених представників електропостачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташовані на території споживача .

Відповідно до підпункту 2 пункту 7.5 розділу VII ПРРЕЕ, датою отримання таких попереджень, вважається дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацію вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (направлення поштою рекомендованим листом).

З урахуванням вищезазначеного, 8 липня 2018 року є датою отримання позивачем акта про недопуск, оскільки, вказана дата є третім календарним днем від дати отримання поштовим відділенням зв`язку рекомендованого листа (5 липня 2018 року).

У відповідності до вимог підпункту 2 пункту 7.5 розділу VII ПРРЕЕ, на 11 робочий день, а саме 23 липня 2018 року, працівниками відповідача було припинено постачання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, дії відповідача щодо відключення від енергопостачання об`єкта позивача є законними та такими, що відповідають вимогам ПРРЕЕ.

За таких обставин, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про те, що при відключення будинку позивача від електропостачання, АТ «Миколаївобленерно» були дотримані вимоги законодавства щодо вручення та отримання попереджень про відключення, а тому відсутні підстави для покладення на відповідача відповідальності за завдані збитки.

Колегія суддів не може погодитись з доводами позивача стосовно того, що він неналежним чином був повідомлений про необхідність надання допуску до лічильника, а тому його вини у порушенні законодавства та існуючих договірних зобов`язань немає, з огляду на наступне.

Так, згідно інформації з особового рахунку позивача, в останнє він забезпечив доступ працівникам відповідача до засобу комерційного обліку в грудні 2016 року, що підтверджено копією роздруківки з особового рахунку, чим порушив умови п.п. 12 п. 5.5.5 глави 5.5 розділу V ПРРЕЕ.

Вказані дії позивача є прямим порушення взятих на себе договірних зобов`язань зокрема, щодо забезпечення доступу працівникам відповідача до об`єкта для обстеження приладу обліку, електроустановок чи електропроводки.

Ст. 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Проте позивач не надав жодних доказів, які б доводили та підтерджували його дії, направлені на виконання взятих на себе зобов`язань в частині забезпечення доступу представникам відповідача до засобу комерційного обліку електричної енергії

Крім того, пунктом 1.7 глави 1 розділу X Кодексу комерційного обліку електричної енергії передбачено, що у разі незабезпечення безперешкодного регламентованого доступу для заміни ВОЕ, має бути оформлений відповідний акт про недопуск, один екземпляр якого має бути вручений під підпис ОСОБА_4 та/або стороні, яка контролює об`єкт, на якому встановлений вузол вимірювання, або відправлений поштовим зв`язком на вказану в договорі з ППКО юридичну адресу.

Пунктом 30 Правил користування електричною енергією для населення (які діяли в період виникнення спірних правовідносин) передбачено, якщо протягом двох розрахункових періодів представник енергопостачальника не мав доступу до засобу обліку, він залишає побутовому споживачу в поштовій скриньці повідомлення про дату наступного відвідання чи прохання передати покази засобу обліку енергопостачальнику.

За аналогією закону, представниками відповідача було залишено за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлення про надання доступу до об`єкту (електроустановки) споживача від 27 червня 2018 року № 41011141, що свідчить про те, що дії працівників відповідача не суперечили законодавству України, тож твердження позивача про відсутність доказів направлення та отримання ним повідомлення від 27 червня 2018 року є помилковими.

Так, пункт 8.2.5 глави 8.2 розділу VIII ПРРЕЕ регулює відносини з виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, а не відносини з приводу недопуску постачальника послуг комерційного обліку (далі - ППКО) до засобу комерційного обліку електричної енергії.

Процедура складання акта про недопуск передбачена пунктами 1.7 та 1.8 глави 1 розділу X Кодексу комерційного обліку електричної енергії і не потребує залучення свідків.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 6 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.О. Шаманська

Судді: В.В. Коломієць

С.Ю. Колосовський

Повний текст постанови складено 2 жовтня 2020 року