Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/593/20
Провадження № 2/499/263/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 вересня 2020 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Тимчука Р.М за участю секретаря судового засідання Мельнику Р.А. розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт.Іванівка Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до центру надання адміністративних послуг при Іванівській районній державній адміністрації Одеської області про встановлення факту належності та скасування державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до центру надання адміністративних послуг при Іванівській районній державній адміністрації Одеської області про встановлення факту належності та скасування державної реєстрації посилаючись на те, що їй ОСОБА_1 належить на праві приватної власності комплекс будівель та споруд молочно товарної ферми № 2 , загальною площею 1788,80 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Правовстановлюючим документом підтверджуючим її право власності на зазначене нерухоме майно є свідоцтво про право власності від 13.12.2011 року, видане на підставі рішення виконкому Баранівської сільської ради від 14.06.2011 за номером 28 та зареєстроване КП «Іванівське районе бюро технічної інвентаризації« 14.12.2011 за реєстраційним номером 35496089, номер запису 111 в книзі 7 ф стор.20.

Підставою звернення до суду з даною заявою є та обставина, що нею з податкового органу було отримане повідомлення про сплату податку на нерухомість у розмірі який не відповідає дійсній площі належного їй комплексу будівель та споруд молочно-товарної ферми №2.

У свідоцтві про право власності на нерухоме майно допущена помилка в частині зазначення площі комплексу будівель та споруд молочно-товарної ферми №2, а саме замість правильного 1788,80 кв.м., неправильно зазначено 17 888,0 кв.м.

Виправити помилку у свідоцтві про право власності на нерухоме майно, в іншому порядку окрім судового, є неможливим, оскільки органи місцевого самоврядування позбавлені на сьогоднішній день таких повноважень. Відповідно до Листа від 16.01.2016 №308/8/32-16 Міністерства юстиції на сьогодні не передбачено видачу свідоцтв про право власності на нерухоме майно

У зв`язку з чим, позивачка вимушена звернутися з даною заявою до суду.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, проте надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надали письмову заяву просять справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги визнають.

Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.218 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206,207 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності комплекс будівель та споруд молочно товарної ферми № 2 , загальною площею 1788,80 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Правовстановлюючим документом підтверджуючим моє право власності на зазначене нерухоме майно є свідоцтво про право власності від 13.12.2011 року, видане на підставі рішення виконкому Баранівської сільської ради від 14.06.2011 за номером 28 та зареєстроване КП «Іванівське районе бюро технічної інвентаризації« 14.12.2011 за реєстраційним номером 35496089, номер запису 111 в книзі 7 ф стор.20.

При реєстрації прав на вказану нерухомість у свідоцтві про право власності на нерухоме майно допущена помилка в частині зазначення площі комплексу будівель та споруд молочно-товарної ферми № 2 , а саме замість правильного 1788,80 кв.м., неправильно зазначено 17 888,0 кв.м.

Виправити помилку у свідоцтві про право власності на нерухоме майно, в іншому порядку окрім судового, є неможливим, оскільки органи місцевого самоврядування позбавлені на сьогоднішній день таких повноважень. Відповідно до Листа від 16.01.2016 №308/8/32-16 Міністерства юстиції на сьогодні не передбачено видачу свідоцтв про право власності на нерухоме майно.

З метою державної реєстрації належного позивачці об`єкта нерухомості - комплексу, будівель та споруд молочно-товарної ферми № 2 , загальною площею 1788,80 кв.м., відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вона звернулася із відповідною заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_2 Центру надання адміністративних послуг при Іванівській райдержадміністрації Одеської області.

За результатами розгляду їй було відмовлено у державній реєстрації права власності, про що державним реєстратором прав на нерухоме майно прийнято рішення №50192593 від 13 грудня 2019 року, а саме, що подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме загальна площа об`єкта в свідоцтві про право власності не відповідає площі згідно технічного паспорту. При цьому мені була надана Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно якої на моє ім`я зареєстровано право власності на комплекс, будівель та споруд молочно-товарної ферми № 2 за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 17888,0.

Той факт, що у свідоцтві про право власності на нерухоме майно допущена помилка в частині зазначення площі об`єкта нерухомого майна замість правильного 1788,80 кв.м. неправильно зазначено 17888,0 кв.м., підтверджується технічним паспортом та у свідоцтві про право власності на нерухоме майно в частині опис об`єкта ( телятник №3,А , загальна площа 900,2 кв.м.; склад, Б, загальна площа 677,6 кв.м.; пункт штучного запліднення, В, загальна площа 211,0 кв.м.) площа рахується як 1788,80 кв.м.

Частиною першою ст.315 ЦПК України передбачено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У частині 2 ст.315 ЦПК України зазначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для мене юридичне значення, оскільки впливає на мою правомочність як власника щодо розпорядження нерухомим майном та на розмір податку на нерухомість.

Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що з 01.01.2013 року функції державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, перейшли до спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань державної реєстрації прав - Міністерства юстиції та його територіальних управлінь юстиції, від імені якого ці функції виконує Державна реєстраційна служба України та її структурні територіальні підрозділи.

Права на нерухоме майно, що виникли та зареєстровані в установленому порядку до 2013 року, визнаються дійсними й з 1 січня 2013 року.

Відповідно до Ст..391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пунктом 3 ч.2 ст.16 ЦК України, встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Приписами ст..182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на не рухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Тому суд вважає обґрунтованою вимогу позивачки, щодо встановлення факту помилки та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, оскільки воно проведено з порушеннями та помилками та не відповідає дійсності.

У відповідності до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду про визнання права власності є правовстановлюючим документом.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилалася позивачка, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами та у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.16, ст. 182 ЦК України, ст. 3 ,19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до центру надання адміністративних послуг при Іванівській районній державній адміністрації Одеської області про встановлення факту належності та скасування державної реєстрації - задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 на підставі правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13 грудня 2011 року, виданого на підставі рішення виконкому Баранівської сільської ради Іванівського району Одеської області від 14 червня 2011 року №28 належить комплекс, будівель та споруд молочно-товарної ферми №2 загальною площею 1788,80 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасувати запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на комплекс, будівель та споруд молочно товарної ферми № 2 , загальною площею 17888,0 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яку внесено Комунальним підприємством «Іванівське районне бюро технічної інвентаризації» на підставі рішення про державну реєстрацію від 14.12.2011, номер запису: 111 в книзі:7 ф стор.20, реєстраційний номер майна 35496089.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СуддяР. М. Тимчук