Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/818/19
Провадження № 2/382/69/20
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2020 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, в якому вказав, що він являється власником житлового будинку за АДРЕСА_1 в якому проживає разом зі своєю сім`єю тривалий час. ОСОБА_2 проживає в цьому ж селі по АДРЕСА_2 . На протязі тривалого часу сторони перебувають в неприязних відносинах, а тому не підтримують між собою ніяких відносин. 09 жовтня 2018 року ОСОБА_2 керуючи власним трактором та рухаючись повз господарство ОСОБА_1 залив тракторним маслом паркан, яким огороджено домогосподарство останнього по АДРЕСА_1 . Оскільки відповідач відмовився відшкодувати шкоду, то ОСОБА_1 того ж дня звернувся до Годунівської сільської ради Яготинського району Київської області з метою зафіксувати даний факт як доказ неправомірності дій відповідача. 09 жовтня 2018 року комісія в складі: сільського голови села Годунівка Власенко С.М. та депутатів сільської ради ОСОБА_3 , ОСОБА_4 склали акт за зовнішнім оглядом про те, що ними було обстежено домоволодіння ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 на предмет пошкодження паркану тракторним маслом. На день обстеження комісія встановила забруднення 10 секцій паркану (плоский шифер) та мателевих воріт з хвірткою тракторним маслом. Крім того, в своєму акті дана комісія зазначила, що за словами потерпілого ОСОБА_1 громадянин ОСОБА_2 керуючи власним трактором та рухаючись із сусідньої ділянки повз господарство ОСОБА_1 залив паркан та ворота з хвірткою тракторним маслом і на зауваження потерпілого ОСОБА_1 громадянин ОСОБА_2 не прореагував. Крім того, моральними стражданнями позивача, пережитим ним та членами його сім`ї психічним стресом в результаті неправомірних дій відповідача, позивачу заподіяно моральну шкоду. ОСОБА_2 відмовився від присутності під час складання акту та від підпису на акті від 09.10.2018 року. Враховуючи викладене, просив стягнути з відповідача 5 950 грн. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі, вважає їх необґрунтованими і такими, що не підтверджені належними доказами. При цьому, того дня він з самого ранку перебував на роботі, та не здійснював дій про які вказує позивач по справі.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Так, свідок ОСОБА_5 (сільський голова с. Годунівка) в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_1 зранку приїхав і сказав, що ОСОБА_2 облив тракторним маслом йому паркан. Працівник поліції не зміг зафіксувати факт адже не бачили хто облив паркан. Начеб то їх земельні ділянки знаходяться одна біля одної. Слід був з городу ОСОБА_2 і до двору позивача. Проте вона не бачила хто це вчинив, і відповідача там не бачила. Акт склали зі слів позивача.

Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Так, в судовому засіданні, з копії посвідчення № 40973 (а.с. 4) вбачається, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році.

З копії посвідчення № НОМЕР_1 (а.с. 4) вбачається, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком.

З копії паспорта (а.с. 5), з копії рішення Яготинського районного суду Київської області від 25.04.2017 року (а.с.7), з копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 28) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

З копії технічного паспорта (а.с. 6, 8-14) вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 ; огорожа виготовлена з плоскої азбестофанери на металевих стовпах; ворота з хвірткою металеві на металевих стовпах.

З Акта № 1 про наслідки забруднення паркану та воріт за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 15) вбачається, що 09 жовтня 2018 року комісія в складі: сільського голови села Годунівка Власенко С.М. та депутатів сільської ради ОСОБА_3 , ОСОБА_4 склали акт за зовнішнім оглядом про те, що ними було обстежено домоволодіння ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 на предмет пошкодження паркану тракторним маслом. На день обстеження комісія встановила забруднення 10 секцій паркану (плоский шифер) та мателевих воріт з хвірткою тракторним маслом. Крім того, в своєму акті дана комісія зазначила, що за словами потерпілого ОСОБА_1 громадянин ОСОБА_2 керуючи власним трактором та рухаючись із сусідньої ділянки повз господарство ОСОБА_1 залив паркан та ворота з хвірткою тракторним маслом і на зауваження потерпілого ОСОБА_1 громадянин ОСОБА_2 не прореагував.

З товарного чека№ 68 від 24.10.2018 року (а.с. 16) вбачається, що ціна 1 плоскої шиферини 595,00 грн..

З фотографій (а.с. 17-27) вбачається, що забруднено 10 секцій паркану (плоский шифер) та мателеві ворота з хвірткою.

З довідки ТОВ «Годунівське» № 44 від 27.08.2019 року (а.с. 34) вбачається, що ОСОБА_2 09.10.2018 року працював у ТОВ «Годунівське» та відпрацював 8 годин.

З довідки ТОВ «Годунівське» № 43 від 27.08.2019 року (а.с. 35) вбачається, що ОСОБА_2 09.10.2018 року працював на автомобілі ММЗ 4502 д.н.з. НОМЕР_2 .

З копії подорожного листа № 261 вантажного автомобіля від 09.10.2018 року (а.с. 36-37) вбачається, що ОСОБА_2 , водій ТОВ «Годунівське», 09 жовтня 2018 року на автомобілі ММЗ 4502 д.н.з. НОМЕР_2 перевозив з поля на тік кукурудзу та за два рейси перевіз 12 320 кг.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

3) збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Із роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», вбачається, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Такі правила отримали назву "Загальний (генеральний) делікт" та застосовуються до будь-яких випадків завдання шкоди. Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим).

Будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України, необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди та вину завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність усіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21.12.2005 р.)

Суб`єктом відшкодування шкоди є особа, яка її завдала. При цьому судова практика визначає, що заподіювач шкоди може і не бути власником майна, діяльністю якого заподіяна шкода (Ухвала Верховного Суду України від 18 лютого 2004 року).

Частина 2 ст. 1166 ЦК України встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

Таким чином, враховуючи вище викладене, та те, що позивачем не надано до суду достатні докази, що вказують на вчинення вказаних ним в позові дій саме відповідачем по справі та не повідомлено про підстави звільнення від доказування у порядку ст. 82 ЦПК України. Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що відповідач того дня з ранку перебував на роботі, користувався іншим транспортним засобом, та під час судового засідання не встановлено тих обставин, що дана шкода була заподіяна позивачу саме відповідачем по даній справі, а акт, що присутній в матеріалах справи вказує на наявність дій, проте про особу яка могла їх вчинити вказується, що це лише зазначено зі слів відповідача.

Тому, з врахуванням викладенного позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76, 81, 82, 141, 258-259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 16, 22, 293, 1166 ЦК України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 23 березня 2020 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.