Справа №766/487/20
УХВАЛА

про забезпечення позову

05 жовтня 2020 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення її позову по справі № 766/487/20 до ОСОБА_2 про виділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності,

В С Т А Н О В И В:

11.01.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила виділити їй в натурі з майна її матері ОСОБА_2 будинку АДРЕСА_1 частку, посилаючись на ч.2 ст. 175 Сімейного Кодексу України.

02.10.2020 р. від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій вона просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії зі спірним житловим будинком, разом із земельною ділянкою, на якій він розташований; заборонити будь-яким особам у будь-якій спосіб, вчиняти дії щодо спірного житлового будинку, разом із земельною ділянкою, на якій він розташований.

Вказана заява передана головуючому 05.10.2020 року.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову приходить до наступного.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявників від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Судом встановлено, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є новим власником нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову посилається на незаконність дій відповідачки, яка під час перебування справи в суді уклала договір дарування нерухомого майна, а тому вважає, що заборона вчиняти певні дії з нерухомим майном є допустимими в такому випадку. Інше обґрунтування відсутнє.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що «…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу».

Суд дійшов висновку, що між сторонами виник спір з приводу наявності/відсутності у позивача ОСОБА_1 права на частку в майні, що належало відповідачці ОСОБА_2 , яка подарувала спірну нерухомість ОСОБА_3 , яка не є стороною у цій справі (вимоги стосуються її прав та інтересів, а тому за клопотанням позивача вказана особа може бути залучена співвідповідачем) та існує можливість в подальшому здійснення інших реєстраційних дій щодо вказаного будинку, а тому невжиття заходів забезпечення позову, зокрема шляхом заборони вчиняти дії з розпорядження житловим будинком, може утруднити виконання можливого судового рішення в майбутньому.

Проте, інші вимоги заяви не підлягають задоволенню, оскільки наявність підстав для забезпечення позову шляхом заборони вчиняти інші дії, наприклад з користування, володіння спірним майном, яке належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, є не співмірними з позовними вимогами. Крім того, земельна ділянка не є предметом спору.

Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За ч.1 ст. 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим. Частина 1 ст. 158 ЦПК України передбачає, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Ухвала в повному обсязі виготовлена 05 жовтня 2020 року.

Керуючись ст.ст.151, 152, 153, 258-260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову по справі № 766/487/20 до ОСОБА_2 про виділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності задовольнити частково.

Заборонити державним реєстраторам, а також іншим суб`єктам, на яких покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії з житловим будинком, загальною площею 60,6 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягувачем за даною ухвалою є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Ухвала є виконавчим документом.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню. Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить 3 (три) роки.

Копію ухвали надіслати сторонам, а також ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяО. В. Ус