Провадження № 2/761/8022/2020
У Х В А Л А

28 вересня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Саадулаєв А.І., розглянувши питання про відкриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування,

встановив:

21 травня 2020 року позивач звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва із вказаним позовом в якому просила стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» 40189,52 грн. - суми страхового відшкодування, 2000,00 грн. - суму витрат на проведення дослідження та визначення розміру матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП та 5000,00 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 травня 2020 року позовну заяву направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва, за місцем знаходження відповідача за адресою: м. Київ, вул. Обсерваторна, 17-А.

До Шевченківського районного суду м. Києва вказана позовна заява надійшла 16 вересня 2020 року.

21 вересня 2020 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Саадулаєву А.І.

Вивчивши подану заяву, вважаю, що вона не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Відповідно до п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Вивчивши позовну заяву суддя дійшов висновку, що вона не відповідає вказаним вимогам. Так, позивач звернувся до суду із вказаним позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега», однак вимоги позовної заяви звернено до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега».

Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як вбачається із змісту позовних вимог, предметом позову також є вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.

Вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру. Аналогічна правова позиція була викладена в постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018р. у справі № 761/11472/15-ц (реєстраційний номер рішення 78376562).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» щодо ставок судового збору, а також порядку його сплати, позивачу необхідно сплатити судовий збір також за заявлену вимогу про відшкодування моральної шкоди в повній мірі, а саме - 840,80 грн.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

А від так, судовий збір має бути сплачено позивачем на рахунок за реквізитами: отримувач коштів: УК у Шевчен.р-ні/Шевченк.р-н/22030101; код отримувача (код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача МФО: 899998; рахунок отримувача: UA0026011; код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить суд захистити її права як споживача, відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, посилаючись на те, що вона є споживачем послуг за договором страхування незалежно від того, що не є стороною цього договору. Вважає, що з дня ДТП набула право споживача послуг страхування, а відповідач - обов`язки виконавця послуг страхування, тому звільняється від сплати судового збору.

Згідно зі статтею 16 Закону України "Про страхування", стаття 979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Отже, за своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг.

Відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

А відповідно до пункту 22 статті 1 цього ж Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов"язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Таким чином, на підставі аналізу вищевказаних правових приписів та з урахуванням пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», можна зробити висновок, що до відносин, які регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, відносини, які виникають при укладенні договору страхування.

На підставі викладеного, можна зробити висновок що положення щодо відповідальності страховика, закріплені в Законі України «Про страхування» та главі 67 ЦК України, є спеціальними нормами права, а в Законі України «Про захист прав споживачів» - загальними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-126цс14.

Крім того, пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз`яснено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Позивач звернулася до суду з позовом як потерпіла у ДТП. У позовній заяві вказує, що договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів було укладено між та ОСОБА_2 , який є учасником ДТП.

Тому, Закон України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на спірні правовідносини, які виникли між відповідачем та ОСОБА_2 .

Оскільки позивач не є стороною вищевказаного договору та споживачем послуг, а Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачем і виробником, виконавцем, продавцем під час продажу товарів (виконання робіт, надання послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров"я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики, тому право на відшкодування матеріальної шкоди та отримання страхового відшкодування у останнього виникло на підставі норм ЦК України та Закону України «Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, оскільки позивач не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, який укладений між відповідачем та ОСОБА_2 , тому її права як споживача страхових послуг не порушені і пільги щодо сплати судового збору на вказані правовідносини не поширюються.

Висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду про застосування норми права, викладеної у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 212/1101/18.

Відтак, враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» щодо ставок судового збору, а також порядку його сплати, позивачу необхідно сплатити судовий збір також за заявлену вимогу про стягнення страхового відшкодування в повній мірі, а саме - 840,80 грн.

Оскільки позовна заява містить недоліки, то суддя відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України, передбачено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Разом із тим, суд роз`яснює, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 175, 185, 260, 353 ЦПК України, суддя,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування - залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків у встановлені строки, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: