Ухвала

19 березня 2020 року

м. Київ

справа № 753/11525/19

провадження № 61-3937ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В.,

Шиповича В. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва

від 29 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду

від 22 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс Сервіс Груп», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкобит Станіслав Олександрович та департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності подружжя та її поділ, визнання недійсним і скасування правочину, витребування квартири з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації прав власності,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс Сервіс Груп» (далі - ТОВ «Гравіс Сервіс Груп») про визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності подружжя та її поділ, визнання недійсним і скасування правочину, витребування квартири з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації прав власності.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та ТОВ «Гравіс Сервіс Груп», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкобит С. О., департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності подружжя та її поділ, визнання недійсним і скасування правочину, витребування квартири з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації прав власності.

Постановою Київського апеляційного суду Харківської області від 22 січня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення. Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року залишено без змін.

03 березня 2020 року до Верховного Суду представник ОСОБА_1 - адвокат Ільяшов Б. М. подав касаційну скаргу на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 29 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року з посиланням на недотримання правил підсудності та порушення вимог ЦПК України.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Тобто перелік ухвал суду, які підлягають касаційному оскарженню чітко визначається процесуальним законом.

Отже, ухвала суду першої інстанції про відкриття провадженнята постанова апеляційного суду, винесена за результатами її апеляційного перегляду, оскарженню у касаційному порядку не підлягають.

У постанові від 22 січня 2020 року Київський апеляційний суд помилково зазначив про наявність у заявника права на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції у цій справі.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин, слід відмовити у відкритті касаційного провадження, оскільки ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 29 серпня

2019 року та постанова Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва

від 29 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду

від 22 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Гравіс Сервіс Груп», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкобит Станіслав Олександрович та департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про визнання квартири об`єктом спільної сумісної власності подружжя та її поділ, визнання недійсним і скасування правочину, витребування квартири з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації прав власності - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович