Справа № 743/963/20
Провадження № 2/743/362/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року смт. Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого-судді Жовток Є.А

при секретарі Марченко А.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Ріпки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 - про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , зазначивши, що вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , а відповідач будучи зареєстрований у вказаному житловому приміщенні, не являючись членом сім`ї позивача, створює ОСОБА_1 та її неповнолітній доньці перешкоди в користуванні житловим будинком.

Згоди на зняття з реєстрації у житловому приміщенні відповідач в добровільному порядку не дає.

Таким чином, позивач позбавлена можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатись своїм майном, у зв`язку з чим просить винести рішення про усунуння перешкод в користуванні належним їй житловим будинком, шляхом визнання ОСОБА_3 такими, що втратив право користування житловим приміщенням, з підстав передбачених ст.ст.321, 391, ч.2 ст.406 ЦК України.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали свої вимоги обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання призначені на 27.08.2020 року, 10.09.2020 року та 24.09.2020 року не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в порядку визначеному п.2 ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, що підтверджується зворотніми поштовими повідомленнями.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу 29.07.2016 року, позивач набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

У відповідності до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Як слідує з пояснень позивача, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 в 2017 році проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, після чого шлюбні відносини між сторонами припинено, однак відповідач самочинно займає належне позивачеві житло, внаслідок чого ОСОБА_1 та її дитина не проживають в будинку, а дитина, крім того, вимушена діставатися до гімназії в смт.Ріпки з іншого населеного пункту.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами раніше виникли правовідносини щодо користування житловим приміщенням. Вказані правовідносини мають ознаки сервітуту.

Частиною 1 ст.401 ЦК України визначено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд.

У відповідності до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не проживає з позивачем, не являється членом її сім`ї, не веде з нею спільного господарства.

З довідки Ріпкинськоїселищної ради від 30.07.2020 року № 535/03-15, вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований в будинку, належному позивачеві.

Суд вважає, що реєстрація місця проживання відповідача в будинку належному позивачеві, суттєво обмежує права останнього.

Згідно ч.2 ст.406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Викладене узгоджується з правовою позицією викладеною в ухвалі судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15.05.2017 року по справі № 743/387/15-ц.

У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 втратив право користування жилим приміщенням.

Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 10, 76, 141, 263-265ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп., в якості відшкодування судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляція на рішення може бути подана до Чернігівського апеляційного суду, через Ріпкинський районний суд, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення складено 02.10.2020 року.

Суддя Є.А. Жовток