Справа № 663/1615/20
Провадження № 2/663/617/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року Скадовський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого - судді Клімченко М.І.

при секретарі - Подляшко Я.О.

розглянувши у підгтовчому судовому засіданні в залі суду в м. Скадовська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до Скадовського районного суду Херсонської області із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 24 квітня 1989 року позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_3 . Шлюб був зареєстрований Корабельним районним у місці Херсоні відділом реєстрації актів цивільного стану, актова запис про шлюб № 322 від 24.04.1989. Вони жили в м. Херсоні в належній позивачу трьохкімнатній кооперативній квартирі. В зв`язку з хворобою дружини за рекомендацією лікарів вони вирішили переїхати на постійне місце проживання до смт. Лазурне Скадовського району. Дружина позивача знайшла житловий будинок в АДРЕСА_1 і вони вирішили його купити. ОСОБА_1 продав свою кооперативну квартиру в Херсоні, після чого дружина оформила 15.11.1991 року в селищній раді договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 на своє ім`я, оскільки позивач в той час ще працював в м. Херсоні. В цьому будинку вони стали проживати разом з їх сином та матір`ю позивача. В подальшому дружина надала позивачу розписку, якою засвідчила, що житловий будинок в смт. Лазурне дійсно був придбаний за особисті гроші ОСОБА_1 і тому вона не має до нього відношення. На підставі рішення виконкому Лазурненської селищної ради від 22.02.1992 року № 18 земельна ділянка площею 0,15 га по АДРЕСА_1 була передана у власність ОСОБА_3 для буді-вництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованих по АДРЕСА_1 , та виданий державний акт на право приватної власності на землю серія ІУ-ХС № 024018 також на ім`я дружини. 25 листопада 2008 року за спільною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 шлюб був розірваний. Позивач залишився проживати в смт. Лазурне, а ОСОБА_3 проживала в м.Скадовськ. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Спадщину після її смерті прийняла її сестра ОСОБА_2 , тому позивач вирішив оформити своє право власності на житловий будинок. Оскільки житловий будинок був придбаний під час шлюбу, але за особисті гроші позивача, цей будинок, відповідно до ст. 24 Кодексу про шлюб та сім`ю, ст. 57 СК України, належить йому на праві особистої власності. Враховуючи викладене просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташо¬ваний по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,15 га., розташовану по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, на підставі виданого державного акту на право приватної власності на землю серія ІV-ХС № 024018' на ім`я ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 16.06.2020 року провадження у справі було відкрито в загальному порядку та призначено підготовче засідання.

Позивач та його представник в підготовчому судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який був зареєстрований Корабельним районним у місці Херсоні відділом реєстрації актів цивільного стану, актова запис про шлюб № 322 від 24.04.1989.

25.11.2008 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

ОСОБА_3 була власницею житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями від 15.11.1991 (а.с.8).

Згідно розписки від 16.08.2017 ОСОБА_3 відмовилась від належної їй частини будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 , придбаного у шлюбі на користь бувшого чоловіка ОСОБА_1 , оскільки він був придбаний за його особисті гроші.

Земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ХС №024018.

05.11.2019 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 375.

Згідно до п.3 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені зако¬ном, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до висновку ВС, яке міститься в рішення № 364/515/19 від 26.12.2019, з аналізу норм ч. 1 ст. 120 ЗК України випливає існування принципу цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відсутні інші шляхи оформлення права власності на житловий будинок та земельну ділянку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує поведінку сторони під час розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд у відповідному рішенні про повернення 50 відсотків сплаченого судового збору.

Враховуючи поведінку відповідачки та відсутність її вини у виникненні спору, суд вважає за необхідне стягнути 50% судового збору з позивача в сумі 420,40 грн. на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 81, 206, 229, 247, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216, 1217,1268 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,15 га., розташовану по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, на підставі виданого державного акту на пра¬во приватної власності на землю серія ІV-ХС № 024018 на ім`я ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові збір у сумі 420 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга із врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Херсонського апеляційного суду через Скадовський районний суд Херсонської області.

Суддя М.І. Клімченко