Р І Ш Е Н Н Я№ 127/14490/19

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2020 р.Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Венгрин О.О.,

секретар - Коренюк М.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Богословського С.В.,

представника відповідача Приватного малого підприємства "Луксор" -

адвоката Мишковської Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного малого підприємства "Луксор" про стягнення боргу за договором про надання поворотної фінансової допомоги, інфляційних, 3% річних,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПМП «Луксор» про стягнення боргу за договором про надання поворотної фінансової допомоги, інфляційних, 3% річних, мотивуючи його тим, що 23.05.2013 р. нею і ПМП «Луксор» укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги, за умовами якого вона надала відповідачу безвідсоткову поворотну фінансову допомогу в загальному розмірі 530000,00 грн. Фінансова допомога вносилась частинами на поточний рахунок відповідача протягом року з дня підписання договору. За договором поворотна фінансова допомога в розмірі 530000,00 грн підлягала поверненню позивачу не пізніше трьох років з дня підписання договору. Відповідач ПМП «Луксор» не виконало зобов`язання за договором, фінансову допомогу позивачу не повернуло. За порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України з 24.05.2016 р. по 21.05.2019 р. відповідач має сплатити 47569,00 грн - 3% річних і 201701,22 грн - інфляційних. Просить стягнути з відповідача 530000,00 грн поворотної фінансової допомоги, 47569,00 грн - 3% річних, 201701,22 грн - інфляційні. (а.с. 3-7, 32 т. 1)

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Богословський С.В. позов підтримав за викладених у позовній заяві обставин, суду пояснив, що договір про надання поворотної фінансової допомоги від 23.05.2013 р. є дійсним, умови договору не оспорювались. Вважає доведеним внесення позивачем поворотної фінансової допомоги в розмірі 530000,00 грн, доказів повернення зазначених коштів не надано. Просить позов задоволити в повному обсязі та стягнути з відповідача 35000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Представник відповідача ПМП «Луксор» - адвокат Мишковська Т.М. позов не визнала, пояснила, що не надано доказів внесення позивачем поворотної фінансової допомоги в розмірі 530000,00 грн за договором від 23.05.2013 р., в квитанціях про переказ коштів призначення платежу не конкретизовано, не зазначено, за яким договором вносяться кошти, в п`яти квитанціях неможливо ідентифікувати як платника ОСОБА_1 через відсутність ідентифікаційного номера. У виписці по рахунку відсутні докази отримання поворотної фінансової допомоги ПМП «Луксор» від ОСОБА_1 саме за договором від 23.05.2013 р. ПМП «Луксор» повернуло позивачу близько 585000,00 грн через ОСОБА_2 . Повернення частково коштів ОСОБА_1 підтверджується протоколом її допиту в якості підозрюваної в кримінальному провадженні, порушеному за ст. 191 ч. 1, 3 КК України, де вона зазначає, що заборгованість ПМП «Луксор» перед нею становить 207280 грн. немає доказів того, що сплачувались відповідні податки за фінансову допомогу, яка не була повернута позичальнику понад рік. Відсутній доступ до бухгалтерської документації з 2013 р.. яку вела ОСОБА_1 . Вважає, що борг ПМП «Луксор» перед ОСОБА_1 відсутній, просить відмовити в задоволенні позову. Подала відзив на позов, просить застосувати позовну давність до вимог позивача. (а.с. 65-67 т. 1) Витрати на правничу допомогу вважає не підтверджено належними доказами та неспівмірними зі складністю справи. В додатку №1 до договору про надання правничої допомоги №42/3/19-ц від 15.05.2019 р. в п. 2 зазначено, що гонорар включає в себе надання юридичних консультацій, участь на стадії судового слідства у кримінальному провадженні.

Вислухавши пояснення представників сторін, показання свідка ОСОБА_2 , дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 23.05.2013 р. між ПМП «Луксор» в особі директора ОСОБА_1 та ОСОБА_1 укладено договір про надання поворотної фінансової допомоги, за яким ОСОБА_1 надає ПМП «Луксор» безпроцентну поворотну фінансову допомогу, а ПМП «Луксор» зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених договором (п. 1 договору). Згідно п. 2 договору загальний розмір фінансової допомоги складає 530000,00 грн, які вносяться частинами (по потребі) готівкою через касу банку в термін до 30.06.2014 р. Відповідно до п. 4 поворотна фінансова допомога підлягає поверненню однією сумою або частинами в термін не пізніше трьох років з дати підписання договору. (а.с. 9 т. 1) Договір на час розгляду справи є дійсним (доказів протилежного суду не надано).

На а.с. 33 т.1 - квитанція №013T35148 від 19.06.2013 р. про переказ коштів в розмірі 60000,00 грн, платник - ПМП «Луксор» через ОСОБА_1 , код платника НОМЕР_1 , отримувач - ПМП «Луксор», призначення платежу - внесення поворотної фінансової допомоги від засновника ОСОБА_1 .

На а.с. 34 т.1 - квитанція №10BZ43538 від 18.06.2013 р. про переказ коштів в розмірі 75000,00 грн, платник - ПМП «Луксор» через ОСОБА_1 , код платника НОМЕР_1 , отримувач - ПМП «Луксор», призначення платежу - фінансова допомога.

На а.с. 35 т.1 - квитанція №10BZ40991 від 29.05.2013 р. про переказ коштів в розмірі 35000,00 грн, платник - ПМП «Луксор» через ОСОБА_1 , отримувач - ПМП «Луксор», призначення платежу - фінансова допомога.

На а.с. 36 т.1 - квитанція №10BZ53690 від 23.05.2013 р. про переказ коштів в розмірі 50000,00 грн, платник - ПМП «Луксор» через ОСОБА_1 , код платника НОМЕР_1 , отримувач - ПМП «Луксор», призначення платежу - поворотна фінансова допомога.

На а.с. 37 т.1 - квитанція №0С2843403 від 20.06.2014 р. про переказ коштів в розмірі 50000,00 грн, платник - ПМП «Луксор» через ОСОБА_1 , отримувач - ПМП «Луксор», призначення платежу - поворотна фінансова допомога.

На а.с. 38 т.1 - квитанція №0С2844403 від 13.06.2014 р. про переказ коштів в розмірі 30000,00 грн, платник - ПМП «Луксор» через ОСОБА_1 , отримувач - ПМП «Луксор», призначення платежу - поворотна фінансова допомога від засновника ОСОБА_1 .

На а.с. 39 т.1 - квитанція №0С2842909 від 08.05.2014 р. про переказ коштів в розмірі 60000,00 грн, платник - ПМП «Луксор» через ОСОБА_1 , отримувач - ПМП «Луксор», призначення платежу - поворотна фінансова допомога від засновника ОСОБА_1 .

На а.с. 40 т.1 - квитанція №0С2835237 від 06.05.2014 р. про переказ коштів в розмірі 40000,00 грн, платник - ПМП «Луксор» через ОСОБА_1 , отримувач - ПМП «Луксор», призначення платежу - поворотна фінансова допомога від засновника ОСОБА_1 .

На а.с. 41 т.1 - квитанція №0С2837319 від 27.01.2014 р. про переказ коштів в розмірі 130000,00 грн, платник - ПМП «Луксор» через ОСОБА_1 , код платника НОМЕР_1 , отримувач - ПМП «Луксор», призначення платежу - внесення поворотної фінансової допомоги від засновника ОСОБА_1 .

Внесення зазначених коштів на рахунок ПМП «Луксор» підтверджується випискою по рахунку з 01.04.2013 р. по 07.04.2016 р., зокрема 50000,00 грн згідно квитанції №10BZ53690 від 23.05.2013 р. (а.с. 76 т.1), 35000,00 грн згідно квитанції №10BZ40991 від 29.05.2013 р. (а.с. 77 т.1), 75000,00 грн згідно квитанції №10BZ43538 від 18.06.2013 р. (а.с. 79 т.1), 60000,00 грн згідно квитанції №013T35148 від 19.06.2013 р. (а.с. 79 т.1), 130000,00 грн згідно квитанції №0С2837319 від 27.01.2014 р. (а.с. 110 т.1), 40000,00 грн згідно квитанції №0С2835237 від 06.05.2014 р. (а.с. 122 т.1), 60000,00 грн згідно квитанції №0С2842909 від 08.05.2014 р. (а.с. 122 т.1), 30000,00 грн згідно квитанції №0С2844403 від 13.06.2014 р. (а.с. 126 т.1), 50000,00 грн згідно квитанції №0С2843403 від 20.06.2014 р. (а.с. 126 т.1)

Надані докази у сукупності мають взаємний зв"язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються.

Свідок ОСОБА_2 (працював завідуючим по виробництву в ПМП «Луксор») суду пояснив, що ОСОБА_1 йому видавала чеки для отримання коштів в банку, він декілька разів знімав кошти в банку, завозив ОСОБА_1 додому. Гроші передавав ОСОБА_1 без будь-якого оформлення. Він фінансову допомогу ПМП «Луксор» не надавав.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов"язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення (ст. 14 п. 14.1 п.п. 14.1.257 ПК України).

В постанові Верховного Суду від 28.08.2019 р. у справі №140/125/17 зазначено, що правовою основою для отримання позики або поворотної фінансової допомоги є договір позики.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1049 ч. 1 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Відповідач ПМП «Луксор» не виконало зобов"язання за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 23.05.2013 р., у визначений строк поворотну фінансову допомогу не повернуло позивачу.

На а.с. 4-5 т. 1 - розрахунок 3% річних за період з 24.05.2016 р. по 21.05.2019 р. в розмірі 47569,00 грн, та інфляційних - за період з 24.05.2016 р. по 21.05.2019 р. в розмірі 201701,22 грн.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ч. 1, 6 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем не доведено належними та допустимим доказами повернення ОСОБА_1 поворотної фінансової допомоги за договором від 23.05.2013 р.

Зазначення в протоколі допиту підозрюваної ОСОБА_1 від 22.02.2018 р. про розмір боргу відповідача перед нею в сумі 207280 грн не є належним доказом повернення їй поворотної фінансової допомоги (а.с. 68-69 т. 1). Представник позивача пояснив, що ОСОБА_1 була схвильована при допиті в якості підозрюваної, позику їй не повернуто зовсім.

Також не є належним доказом повернення відповідачем позивачу поворотної фінансової допомоги за договором від 23.05.2013 р. пояснення свідка ОСОБА_2 про те, що він за дорученням ОСОБА_1 отримував кошти і передавав позивачу, оскільки не встановлено, що то були за кошти і чи, дійсно, вони передавались позивачу в рахунок погашення поворотної фінансової допомоги (позивач стверджувала, що кошти, які знімались за її дорученням свідком (що вбачається з виписки по рахунку (а.с. 71-205 т. 1) використовувались по виробництву підприємства, а не повертались їй).

Копії квитанцій від 20.03.2018 р. про внесення ОСОБА_1 на рахунок ПМП "Луксор" в загальному розмірі 99720,00 грн не мають істотного значення для вирішення спору, не стосуються предмета позову (стягнення боргу за договором про надання поворотної фінансової допомоги), тому необхідності в детальному аналізі цих доказів не вбачається.

Представник відповідача - адвокат Мишковська Т.М. заявила про застосування позовної давності до вимог позивача.

Згідно п. 4 договору про надання поворотної фінансової допомоги від 23.05.2013 р. поворотна фінансова допомога підлягає поверненню однією сумою або частинами в термін не пізніше трьох років з дати підписання договору. (а.с. 9)

Відповідно до ст. 260 ч. 1 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленим статтями 253-255 цього Кодексу.

Ст. 253 ЦК України передбачає, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ст. 254 ч. 1 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За умовами договору про надання поворотної фінансової допомоги від 23.05.2013 р. поворотна фінансова допомога мала бути повернута позивачу не пізніше трьох років з дати підписання договору, тобто не пізніше 23.05.2016 р.

Враховуючи те, що загальна позовна давність тривалістю у три роки починає перебіг 24.05.2016 р. і спливає 23.05.2019 р., а позовну заяву ОСОБА_1 подала до суду 23.05.2019 р., позивачем не пропущено строк позовної давності.

Зазначене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 04.07.2018 р. у справі №910/2603/17.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, договору про надання поворотної фінансової допомоги, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконав умови договору щодо повернення фінансової допомоги, тому права позивача підлягають захисту, потрібно стягнути з ПМП "Луксор" на користь ОСОБА_1 530000,00 грн боргу за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 23.05.2013 р., 47569,00 грн - 3% річних, 201701,22 грн - інфляційних.

На а.с. 20 т. 1 - копія договору про надання професійної правничої допомоги №42/3/19-ц від 15.05.2019 р., укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Богословським С.В.

Згідно додатку №1 до договору №42/3/19-ц від 15.05.2019 р. винагорода за надання правової допомоги згідно договору №42/3/19-ц від 15.05.2019 р. складає 350000,00 грн. Вказаний гонорар включає в себе надання юридичних консультацій, участь на стадії судового слідства у кримінальному провадженні. Вказана сума не може бути зменшена. Сторони підтверджують, що підписанням додатку №1 гонорар в розмірі, передбаченому п. 1 додатку, сплачений в день укладення додатку №1 до договору №42/3/19-ц від 15.05.2019 р. Розрахунок клієнт здійснює в готівковій формі, про що адвокатом видається квитанція про сплату гонорару. (а.с. 22 т. 1)

Детальний опис (наданих послуг) за договором про надання професійної правничої допомоги №42/3/19-ц від 15.05.2019 р. - на а.с. 23 т. 2.

Відповідно до квитанції №42/3 від 15.05.2019 р. адвокат Богословський С.В. отримав від ОСОБА_1 35000,00 грн згідно угоди №42/3/19-ц від 15.05.2019 р. за консультацію, підготовку позовної заяви з розрахунком та подання її до суду. (а.с. 23 т.1 )

Згідно ст. 137 ч. 4-6 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В постанові Верховного Суду від 29.01.2020 р. (справа №755/15364/17) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 р. у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10.12.2009 р. у справі Гімайдуліна і інші проти України (пункти 34-36), від 23.01.2014 р. у справі East/West Alliance Limited проти України, від 26.02.2015 р. у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р. у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Беручи до уваги те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та об"ємом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи те, що сторона відповідача заявила клопотання про зменшення розміру витрат в зв"язку з їх неспівмірністю із складністю справи, суд вважає можливим зменшити розмір витрат на правничу допомогу відповідно до ст. 137 ч. 5 ЦПК України до 10000,00 грн, які потрібно стягнути з відповідача на користь позивача, в стягненні решти витрат на правничу допомогу потрібно відмовити. При цьому, суд враховує наявність помилок, допущених при складанні позовної заяви, про що було зазначено в ухвалі суду від 24.05.2019 р. (а.с. 26 т. 1) та включення до гонорару адвоката послуг за участь на стадії судового слідства у кримінальному провадженні (а.с. 22 т. 1), яке не стосується розгляду цивільної справи №127/14490/19, описку (посилання на інший предмет позову) в детальному описі (наданні послуг) за договором про надання професійної правничої допомоги №42/3/19-ц від 15.05.2019 р. (а.с. 23).

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача ПМП "Луксор" на користь позивача ОСОБА_1 потрібно стягнути 7792,70 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 253, 254, 257, 260, 526, 527, 530, 610, 625, 629, 1046, 1049 ЦК України,

ст. 14 п. 14.1 п.п. 14.1.257 ПК України,

ст.ст. 13, 77-79, 89, 137, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути з Приватного малого підприємства "Луксор" на користь ОСОБА_1 530000,00 (п"ятсот тридцять тисяч) грн боргу за договором про надання поворотної фінансової допомоги від 23.05.2013 р., 47569,00 (сорок сім тисяч п"ятсот шістдесят дев"ять) грн - 3% річних, 201701 (двісті одну тисячу сімсот одну) грн 22 коп. - інфляційних, 7792,70 грн судового збору і 10000,00 грн витрат на правничу допомогу. В стягненні решти витрат на правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня складення повного рішення до Вінницького апеляційного суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

відповідач Приватне мале підприємство "Луксор", , м. Вінниця, вул. Б.Хмельницького, 9, кв. 2.

Повне рішення виготовлено 24.03.2020 р.

Суддя О.О.Венгрин