ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/624/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2020 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді Іщенко І.М., при секретарі судового засідання Клисак Н.Г., розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Миколаївської селищної ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В

18.05.2020 року до суду звернувся з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Миколаївської селищної ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він є власником будинку по АДРЕСА_1 . Крім нього в будинку зареєстрований відповідач - ОСОБА_2 , останній фактично в будинку не проживає, відповідно до вироку Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 10.03.2020 року його було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України з призначенням покарання у вигляді 15 років позбавлення волі, з 20 травня 2018 року перебуває у СІЗО, це можуть підтвердити свідки та підтверджується актом обстеження умов проживання, оплату за комунальні послуги не здійснює та взагалі будинком не цікавиться, для безперешкодного користування своїм будинком позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить задовільнити (а.с. 20).

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовільнити (а.с. 60).

Відповідач ОСОБА_2 , який вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.03.2020 року засуджений до 15 років позбавлення волі та відбуває покарання в ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» надіслав пояснення, відповідно до яких позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив розглядати справу без його участі (а.с. 59).

Представник третьої особи Миколаївської селищної ради в судове засідання не з`явився, були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, заяви про слухання справи у відсутності їх представника до суду не надійшло (а.с. 42).

Виходячи з наведеного, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

При розгляді справи судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі права приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 194909204 від 26.12.2019 року сформованого державним реєстратором Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Ричка О.Ю. (а.с. 9-10)

та копією технічного паспорту на будинок садибного типу від 16.12.2019 року виготовленого Обласним комунальним підприємством «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 11-15).

Згідно довідки № 168 від 14.04.2020 року, виданою Миколаївською старостинським округом Обухівської селищної об`єднаної громади Дніпровського району Дніпропетровської області, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_1 , який проживає разом з дружиною ОСОБА_4 (а.с. 17).

Відповідно до листа Миколаївського старостинського округу Обухівської селищної об`єднаної громади Дніпровського району Дніпропетровської області № 129 від 02.06.2020 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але на даний момент та вже протягом року знаходиться в місцях позбавлення волі (а.с. 23).

Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 в будинку по АДРЕСА_1 підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 26.03.2020 року, складеним депутатом від виборчого округу № 26 ОСОБА_5 , в присутності сусідів: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 18).

Відповідно до вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 березня 2020 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі (а.с. 52-57). Згідно листа Державної установи «Київський слідчий ізолятор» № 08/15673 від 21.07.2020 року ОСОБА_2 вибув для відбування покарання до ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» з 12.07.2020 року (а.с.44).

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 фактично не проживає за даною адресою з 20 травня 2018 року, так як відбуває покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 березня 2020 року, яким його засуджено по ст. 115 ч. 2 п. 1 КК України та призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, що підтверджується його заявою надісланою із ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)», суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати в розмірі 840,80 грн стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12-13, 80-81, 141, 200, 211, 259, 264-265 ЦПК України, ст. ст. 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 72, 150 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Миколаївської селищної ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 840,80 грн на користь ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. М. Іщенко