Справа № 2п-5611/08
У Х В А Л А

Іменем України

24 вересня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Фазикош Г.В. і Собослоя Г. Г.,

з участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 листопада 2008 р. (у складі судді Леміша О.М.) за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , про визнання права власності на самочинне будівництво, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом у серпні 2008 р.

Просив визнати право власності на самовільно збудований житловий будинок у АДРЕСА_1 , та інших допоміжних приміщень.

Зокрема, в його користування перебував сарай, позначений літерою «Б» у ситуаційному плані. На реконструкцію указаного сараю він отримав письмові згоди від власників будинку АДРЕСА_1 , а тому на його місці побудував житловий будинок.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17.11.2008 р. позов задоволено повністю.

Указане судове рішення мотивоване тим, що всі власники будинку АДРЕСА_1 надали свою згоду на побудову замість належного позивачу на праві користування сараю житлового будинку. Самовільно збудований будинок примикає до гаражу, який належить позивачу на праві приватної власності, перешкод у користуванні власністю не створює і права інших осіб не порушує.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 (особа, яка не брала участі в справі) просить скасувати це рішення, а позов залишити без розгляду.

Покликається на те, що судом допущено неповноту встановлення обставин, які мають значення для справи, та порушення норм процесуального права.

Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до такого:

- вона є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 13.02.2001 р., у зв`язку з чим ухваленим у справі рішенням порушено її право власності, свободи, інтереси та обов`язки;

- про судове рішення їй стало відомо 20.08.2019 р. від ТОВ «Галоч 34» із інформаційного запиту № 19-08-20-4 від 20.08.2019 р. до відділу державного архітектурного-будівельного контролю виконкому Ужгородської міської ради;

- суд не встановив належного позивача, оскільки ОСОБА_9 по-батькові « ОСОБА_10 », а не « ОСОБА_11 ».

У доповненні до апеляційної скарги від 10.09.2019 р. ОСОБА_1 посилається на правовідносини, які виникли щодо сараю між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 (а.с.46-47).

У черговому доповненні до скарги від 01.12.2019 р. ОСОБА_1 покликається на висновок експерта № 215/19 від 05.10.2019 р., згідно з яким земельна ділянка під знесеними сараями під літерами Б1 та Б3 повинна рахуватись такою, що знаходиться у користуванні співвласників житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.84-113).

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило, проте представник позивача ОСОБА_2 адвокат Свида О.Г., подав до апеляційного суду клопотання про закриття провадження у справі.

На обґрунтування зазначає, що з боку апелянта ОСОБА_1 немає жодного документу в підтвердження її права спільного користування сараєм, який був згодом переданий позивачу ОСОБА_2 , а відповідно ніяких її прав та інтересів оскаржуваним рішенням порушено не було й не могло бути (а.с.230).

У судове засідання учасники справи та їх представники не з`явилися, хоча про час і місце такого були належно повідомлені, що підтверджується розпискою в порядку ст. 240 ч.3 ЦПК України (а.с.238).

Клопотання адвоката Свиди О.Г. (представника ОСОБА_2 ), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 (третіх осіб без самостійних вимог) про чергове відкладення розгляду справи є бездоказовим (стосовно ОСОБА_2 і ОСОБА_13 ) та необґрунтованими (стосовно третіх осіб). Водночас треті особи зазначають про безпідставність апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Апеляційне провадження у справі підлягає закриттю із таких мотивів.

Згідно з положеннями ст. 352 ч.1 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Визначальним моментом є з`ясування того, яким чином ухвалене судове рішення впливає на права та інтереси осіб, які не брали участі в справі.

Так, Верховний суд у постанові від 07.05.2020 р. у справі № 758/15458/15 роз`яснив, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Судом першої інстанції встановлено що позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3 , що стверджується довідкою комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» № 1760 від 23.05.2008 р. Також у його розпорядженні перебував сарай, позначений у ситуаційному плані під літерою «Б». Усі власники вказаного будинку надали свою згоду на побудову замість сараю житлового будинку, який примикає до належного позивачу на праві приватної власності гаражу та не створює іншим особам перешкод у користуванні власністю і не порушує права інших осіб.

Оскаржуючи рішення першої інстанції від 17 листопада 2008 р. як таке, що порушує її права, інтереси та обов`язки, ОСОБА_1 посилається на факт наявності у неї із 2001 р. права власності на квартиру АДРЕСА_2 що не оспорюється), на відсутність у ОСОБА_4 (третя особа) даних про наявність у неї сараю, який згодом був переданий ОСОБА_2 , а також на те, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 , є об`єктом спільного користування мешканцями вказаного будинку і дозволу на самочинну будівлю співвласниками не надавалось;

Натомість, у порядку заперечення доводів апеляційної скарги, ОСОБА_2 подав апеляційному суду копію інвентаризаційної справи № 2608 на будинок АДРЕСА_1 (квартиронаймач кв. АДРЕСА_4 ОСОБА_4 ), з якої вбачається, що ОСОБА_4 із січня 2001 р. є власником квартири АДРЕСА_5 , а згідно з договором найму від 23.07.1980 р. у користуванні за цією квартирою знаходиться сарай під літерою «Б3» .

Указана обставина спростовує твердження ОСОБА_1 про відсутність у ОСОБА_4 (третя особа) даних про наявність у неї сараю і перебування такого у спільній власності ОСОБА_1 і квартири АДРЕСА_6 .

Окрім того, належні ОСОБА_2 об`єкти нерухомого майна (квартира АДРЕСА_3 , а ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 . При цьому, всі мешканці будинку АДРЕСА_1 надали ОСОБА_2 свою згоду на будівництво (а.с.7-10).

Отже, правовий аналіз наявних у справі та додатково поданих документів і матеріалів дає підстави для висновку, що оскаржене рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17.11.2008 р. не стосується прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_1 . У свою чергу, остання не довела факту порушення своїх прав указаним рішенням і таких доказів у процесі судового розгляду не здобуто.

Твердження ОСОБА_1 проте, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 , є у спільному користуванні та дозволу на самочинну будівлю співвласниками не надавалось, жодним чином не свідчить про наявність у неї фактичного та юридичного стосунку до цього будинку та відповідної земельної ділянки.

Згідно з положеннями п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, подано особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішення питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Керуючись ст.ст. 352, 362 ч.1 п.3, ч.2, 368 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

1. Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 листопада 2008 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , про визнання права власності на самочинне будівництво. 2. Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 3.Повне судове рішення складено 30 вересня 2020 р.

Судді: