Справа №303/1535/20
2-з/303/4/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Куцкір Ю.Ю.

з участю секретаря судових засідань Славич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову поданої до пред`явлення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Заява мотивована тим, що позивачем буде подано позов з наступних причин. 09.01.2019 року приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Кузьо Г.В. здійснила державну реєстрацію права власності на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Підставою для державної реєстрації став Договір про відступлення прав за іпотечним договором. Внаслідок вчинених незаконних реєстраційних дій вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_2 . Даний договір відступлення прав вимоги був укладений між ОСОБА_2 і ПАТ КБ «Надра». До 09.01.2019 року дана квартира була передана ВАТ КБ «Надра», як застава, згідно Договору іпотеки від 14.04.2008 року. Позивач вважає, що даний перехід права власності відбувся з порушенням норм права, а тому він має намір його оскаржити шляхом скасування рішення про державну реєстрацію. Крім цього, він буде просити суд також і скасувати запис про державну реєстрацію. Оскільки на даний час вищезазначене спірне майно зареєстроване за ОСОБА_2 та не обтяжене жодними обмеженнями щодо проведення будь-якого виду відчуження майна і при наявності оскарження реєстраційної дії про реєстрацію права власності буде існувати реальна загроза подальшого відчуження майна в будь-який спосіб та проведення реєстраційних дій.

Заява про забезпечення позову розглядається судом відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, тобто не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1, 2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановлення обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Статтею 151 ЦПК України передбачені вимоги до заяви про забезпечення позову, зокрема в п. 3, 4, 7 ч. 1, в якій повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Також, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог представника відповідача щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи щодо забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів щодо забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або може звернутись.

Заявляючи про необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру та заборонити будь-яким особам вчиняти дії щодо будь-якої форми відчуження квартири, позивач тільки припускає, що вищезазначене майно може перейти на користь третіх осіб, в результаті чого буде неможливим виконання рішення суду про повернення майна.

Заявляючи про необхідність застосування заходів забезпечення позову, позивач, без наведених правових підстав, тільки припускає, що відповідач може вжити заходів щодо його відчуження, в результаті чого буде неможливим виконання рішення суду про повернення майна. Крім цього, позивач в поданій заяві обмежився тільки загальним формулюванням та поняттям підстав для забезпечення позову.

Крім цього, згідно автоматизованої системи документообігу Д-3 Мукачівського міськрайонного суду вбачається, що в провадженні Мукачівського міськрайонного суду перебула справа №303/1775/19, 2/303/976/19 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кузьо Г.В. та ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за громадянином ОСОБА_2 , а також про зобов`язання відповідача поновити запис про право власності ОСОБА_1 на квартиру. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10.05.2019 року вищезазначений позов був задоволений частково, однак Постановою Закарпатського апеляційного суду від 24.02.2020 року рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10.05.2019 року було скасовано, а у позові позивачу ОСОБА_1 відмовлено.

Аналізуючи вищезазначене судом встановлено, що підставами подання попереднього позову позивачем є ті самі, які ним зазначені у заяві про забезпечення позову і будуть в основі позову, який позивач має намір подати, тобто вони є ідентичними. Це у свою чергу свідчить про те, що позивач намагається вжити дії, які можуть бути перешкодою до виконання Постанови Закарпатського апеляційного суду від 24.02.2020 року, яка набула законної сили і є обов`язковою до виконання.

Таким чином, беручи до уваги вищезазначене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову поданої до пред`явлення позову у зв`язку з її необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову пред`явленої до подання позову, а саме накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити будь-яким особам, в тому числі ОСОБА_2 та державним реєстраторам, приватним нотаріусам та державним нотаріусам, вчиняти будь-які дії, в тому числі щодо будь-якої форми відчуження (купівлі-продажу, дарування, міни і т.д.), передачі в заставу та іпотеку, знищення чи пошкодження, проведення будь-яких реєстраційних дій щодо вказаної квартири до набрання законної сили рішенням суду за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра», ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кузьо Галини Василівни про скасування запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (номер запису про право власності 29798873, дата, час державної реєстрації 08.01.2019 року 15:53:21) здійснене державним реєстратором приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Кузьо Галиною Василівною відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір