Справа № 401/573/20; 2/401/444/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" вересня 2020 р. Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Гармаш Т.І., при секретарі - Липко О.А, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дружини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються на її користь за виконавчим листом № 2-101/2010 виданим Світловодським міськрайонний судом Кіровоградської області від 20 січня 2010 року та стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі ј частини від його доходу, щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви і до поновлення працездатності позивача.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 січня 2010 року у цивільній справі № 2-101/2010 р. за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини позовні вимоги частково задоволено, вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в сумі 250 грн. 00 коп., щомісячно, до поновлення працездатності позивача чи реєстрації повторного шлюбу. Зазначає, що з моменту винесення рішення рівень інфляції в країні зріс, вона є інвалідом ІІ групи, її пенсії не вистачає на належне забезпечення ліками та харчуванням, оплату комунальних послуг, в той час коли відповідач має матеріальну можливість збільшити розмір аліментів. У зв`язку з викладеним просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 31 березня 2020 року призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву (а.с.16-17).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. У письмовій відповідь на відзив зазначила, що доводи представника відповідача необґрунтованими та необ`єктивними. Зазначає, що позивачці відомо про проведення операції онуці відповідача, після якої її стан покращився. Крім того, матір онуки отримує соціальну виплату по інвалідності та, на думку позивача, додаткової матеріальної допомоги не потребує, а тому відповідач має матеріальну можливість виплачувати аліменти в збільшеному обсязі. (а.с.115-120)

Відповідач та його представник в судовому засіданні не визнали позовні вимоги. У відзиві на позовну заяву, представник відповідача адвокат Філоненко О.В. суду пояснив, що позивачка має повнолітніх дітей, які проживають на території Російської Федерації та надають їй матеріальну допомогу. На момент ухвалення рішення про стягнення аліментів ОСОБА_2 працював, у зв`язку з чим позовні вимоги частково визнав та сплачував аліменти на утримання колишньої дружини-інваліда. Наразі ОСОБА_2 також є непрацездатною особою, отримує пенсію, субсидії на оплату комунальних послуг не має, тому оплачує їх в повному обсязі. Крім того, його неповнолітня онука інвалід дитинства, потребує постійного лікування, що коштує дорого та лягає на плечі відповідача ОСОБА_2 . Матір онуки - донька відповідача - розлучена та не має змоги знайти роботу, оскільки доглядає за дитиною-інвалідом. (а.с.47-51).

Заслухавши позивача, відповідача, їх представників, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Судом встановлено, що 20 січня 2010 року Світловодським міськрайонний судом Кіровоградської області у цивільній справі № 2-101/2010 видано виконавчий лист на стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в сумі 250 грн. 00 коп. щомісячно, з 26 травня 2009 року і до поновлення працездатності, а також реєстрації повторного шлюбу. (а.с.8)

Згідно пенсійного посвідчення виданого Світловодським управлінням ПФУ Кіровоградської області серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 є інвалідом другої групи за загальним захворюванням. (а.с.5)

Відповідно до копії довідки управління пенсійного фонду в м. Курську Курської області Російської федерації, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено страхову пенсію по старості з 01 січня 2019 року безстроково у розмірі 8110 рублів 95 коп. (а.с.132)

Згідно офіційного курсу валют НБУ сума пенсії, яка нараховується ОСОБА_1 в розмірі 8110 російських рублів 95 коп., станом на дату ухвалення рішення в перерахунку складає 2920 грн. 91 коп. (а.с. 141-150).

Згідно відповіді Управління з питань виплати пенсій Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області за № 11244/20від 16.06.2020 року ОСОБА_1 на обліку в головному управління ПФУ в Кіровоградській області не перебуває, виплату пенсії припинено з 01.01.2019 року в зв`язку з виїздом. Розмір пенсійної виплати ОСОБА_2 з 01 липня 2020 року складає 7966,20 грн. (а.с.113)

Відповідно до ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Пунктом 4 ст.75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частинами 1 та 2 статті 76 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо колишній чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" визначено на 2020 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень, з 1 липня - 1712 гривень, з 1 грудня - 1769 гривень.

Згідно Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.10.2018 року по справі № 161/16931/16-ц, зазначено, що «Проаналізувавши вказані норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі, непрацездатність одного з подружжя, потреба в матеріальній допомозі, нижчий від прожиткового рівня матеріального забезпечення».

Також, відповідно до Правового висновку Верховного Суду України від 16.08.2017 року у справі № 6-1111цс17 зазначено «За положеннями частин другої, четвертої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, хто є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може її надавати. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу - якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача про збільшення суми аліментів, які стягуються з відповідача на її утримання в розмірі 250 грн. 00 коп. до ј частини всіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду є необгрунтованими, тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

На підставі ст.ст. 75,76, 90 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.12, 13, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на її утримання - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Світловодський міськрайонний суд у порядку, передбаченому ст. 355 і п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Світловодського

міськрайонного суду : Т.І.Гармаш