Справа № 216/586/19
Провадження № 2/216/783/20
РІШЕННЯ

іменем України

25 лютого 2020 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Кузь А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до територіальної громади Центрально-Міського району у м. Кривому Розі в особі виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про визнання права власності на частку квартири за набувальною давністю, -

встановив:

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, який 13.02.2020 уточнили та обґрунтовували тим, що вони з моменту народження та до теперішнього часу зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1 (надалі - Квартира). Вказана Квартира була виділена виконавчим комітетом Криворізької міської Ради депутатів трудящихся 17.09.1973 на підставі рішення місцевого комітету інституту «Кривбаспроект» для проживання сім`ї з 3-х осіб: ОСОБА_3 , її дочки - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яка проживала разом з сім`єю ОСОБА_3 до самої смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки була інвалідом дитинства та потребувала догляду. Договір №919 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території із житловими органами у травні 1993 року був укладений з ОСОБА_3 04 серпня 1993 року квартира АДРЕСА_1 була приватизована у сумісну приватну власність та видано свідоцтво №Ц-1070 про право власності на житло по 1/4 частці кожному, тобто на всіх повнолітніх мешканців квартири, а саме: на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який є сином ОСОБА_1 та на ім`я ОСОБА_4 . Згідно з технічним паспортом, квартира АДРЕСА_1 розташована на 4-му поверсі 4-поверхового будинку та складається з 2-х кімнат, житловою площею 31.9 кв.м, у тому числі: 1-а кімната 17.0 кв.м, 2-а кімната 14.9 кв.м, кухні площею 10.1 кв.м, ванної кімнати площею 4.8 кв.м, вбиральні 1.1 кв.м, передпокою 6,6 кв.м, вбудованої шафи 7 кв.м, коридору 10.3 кв.м. Квартира обладнана балконом-2.0 кв.м; загальна площа квартири 72.5 кв.м. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , яка є матір`ю позивача ОСОБА_1 , а також баба позивача ОСОБА_2 21.01.1998 Першою криворізькою державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку Квартири, належної померлій ОСОБА_3 , - спадкоємцю за законом доньці ОСОБА_1 . Таким чином, власниками квартири АДРЕСА_1 на той час були: ОСОБА_1 - 1/2 частки; ОСОБА_2 - 1/4 частки; ОСОБА_4 - 1/4 частки. Позивачі та ОСОБА_4 продовжували проживати однією сім`єю, сумісно вели господарство, сплачували комунальні платежі, доглядали за нею. В результаті нещасного випадку та смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , переоформити її 1/4 частку квартири на себе позивачі не встигли. Після смерті ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_1 нотаріусом була заведена спадкова справа та постановою нотаріуса повідомлено, що спадкоємців згідно з законом або заповітом у померлої ОСОБА_4 не має. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 відмовлено у видачі спадщини після померлої ОСОБА_4 , рекомендовано для визнання права власності на майно померлої на набувальною давністю звертатися до суду. Позивачі весь час проживали в квартирі АДРЕСА_1 , добросовісно, безперервно та відкрито користувались даним нерухомим майном, у тому числі і 1/4 часткою ОСОБА_4 , більше десяти років. Кожен рік позивачами укладалися договори з комунальними службами району на обслуговування квартири, в тому числі і на 1/4 частку, належної ОСОБА_4 Регулярно платилися комунальні послуги за всю квартиру, а у винятку неможливості оплати із-за фінансових труднощів, укладалися договори про реструктуризацію, які потім виконувалися. У зв`язку з вищевикладеним, позивачі просять суд: визнати за набувальною давністю за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частку квартири, за ОСОБА_2 - на 1/8 частку квартири, із належної 1/4 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .

Позивачі в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивача ОСОБА_1 , які діє від свого імені та в інтересах позивача ОСОБА_2 за довіреністю, надійшла до суду заява про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягала.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що при вирішенні позовних вимог покладається на думку суду.

Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що спірні правовідносини виникли між сторонами щодо наявності або відсутності у позивача права власності на частку нерухомого майна, належного померлому, яке виникло за набувальною давністю, внаслідок чого до таких відносин слід застосувати положення Цивільного кодексу України, які регулюють питання виникнення права власності.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 1/2 частки, а позивач ОСОБА_2 є власником 1/4 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло Ц-1070 від 04.08.1993 (а.с. 20), свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.01.1998 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 24, 25).

Інша 1/4 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , згідно зі свідоцтва про право власності на житло Ц-1070 від 04.08.1993 (а.с. 20) належить ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, що вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 72).

Після смерті ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_1 . Була заведена спадкова справа № 584-2018 (а.с. 70-77). Більше з заявами про прийняття або про відмову від спадщини ніхто не звертався.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.11.2018 ОСОБА_1 відмовлено у видачі спадщини після померлої ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що вона не входить в коло спадкоємців та рекомендовано для визнання права власності на майно звернутися до суду (а.с. 77).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 та 4 статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

При цьому відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року N 5 при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Отже, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі:

- майно може бути об`єктом набувальної давності;

- добросовісність володіння;

- відкритість володіння;

- давність володіння та його безперервність;

- відсутність інших осіб, які претендують на це майно;

- відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

З довідок відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної ради (а.с. 10, 12) вбачається, що позивач ОСОБА_1 , починаючи з 13.05.1977, а позивач ОСОБА_2 , починаючи з 14.07.1980 по теперішній час проживають у квартирі АДРЕСА_1 .

Разом з цим, позивачі сплачували комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, про що було укладено договір № 919 (а.с. 15) про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_4 з 13.05.1977 по 20.04.1998 була зареєстрована та мешкала у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Центрально-Міської районної ради від 12.11.2018 (а.с. 11).

Таким чином, судом було встановлено, що позивачі правомірно заволоділи та більше десяти років відкрито та безперервно користувались майном у вигляді 1/4 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , тому суд вважає правомірним виникнення у позивача права власності на вказане майно за набувальною давністю, а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 344 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до територіальної громади Центрально-Міського району у м. Кривому Розі в особі виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про визнання права власності на частку квартири за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на 1/8 частку із 1/4 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на 1/8 частку із 1/4 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

- позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

-відповідач: територіальна громада м. Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, , місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, буд. 27.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов