УХВАЛА

судового засідання

24 березня 2020 рокуСправа №462/7914/19
Провадження № 6/451/6/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу за поданням приватного виконавця Михайловського Сергія Володимировича про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,-

в с т а н о в и в:

Приватний виконавець Михайловський С.В. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 .

Подання мотивує тим, що на виконанні знаходиться виконавче провадження 60081569 з виконання виконавчого листа № 2-3412/11, виданий 17.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 397040,00 гривень боргу за договором позики, 106803,76 грн. інфляційних витрат та суму 27792,80 гривень, три проценти річних від простроченої суми, в загальній сумі 531636,56 грн; стягнення з ОСОБА_1 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати по справі - 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи. За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 . Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження". Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації отриманної в виконавчому провадженні майно належне боржнику на праві власності відсутнє. Виконавцем 22.11.2019 року здійснено вихід за місцем реєстрації боржника для перевірки майнового стану та вручення виклику на 27.11.2019 року для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ніхто двері приватному виконавцю не відкрив, виклик був наклеєний на вхідні двері боржника. ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця. На запит виконавця, Державною прикордонною службою України, повідомлено про те, що ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , неодноразово перетинав державний кордон України. Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів. Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Таким чином, боржник ОСОБА_1 та стягувач ОСОБА_2 про розгляд справи судом не повідомлялися.

Дослідивши матеріали справи, суд суд приходить до висновку, що в задоволенні подання необхідно відмовити, виходячи із таких міркувань.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як встановлено ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року, "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Як вбачається з вище наведеного, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, необхідно розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Отже, наявність самого лише невиконаного зобов`язання не наділяє приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Факт ухилення боржника має підтверджуватись сукупністю належних доказів, які приватний виконавець повинен надати до суду.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця Михайловського С.В. перебуває виконавче провадження ВП №60081569 з примусового виконання виконавчого листа №2-3412/11 від 17.10.2014, виданого Апеляційним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 397040,00 гривень боргу за договором позики, 106803,76 грн. інфляційних витрат та суму 27792,80 гривень три проценти річних від простроченої суми, в загальній сумі 531636,56 грн; стягнення з ОСОБА_1 (Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати по справі - 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи. (а.с.30-35).

В межах виконавчого провадження ВП №60081569 приватним виконавцем Михайловським С.В. вживались заходи з примусового виконання вказаного виконавчого листа, зокрема, з`ясовано дані щодо наявності доходів та майна боржника, 16.09.2019 року винесено постанову про арешт майна боржника; 18.09.2019 року винесено постанову про арешт коштів боржника. Встановлено, що боржник неодноразово перетинав державний кордон України (а.с.6-20,22-29).

Проте, приватним виконавцем не надано доказів належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження та інші дії, що здійснювались виконавцем у процесі виконавчого провадження, адже рекомендовані повідомлення повернулися без вручення адресату, а тому і не доведено факт ухилення боржника від виконання зобов`язань (а.с.5-5 зворот, 21-21 зворот).

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Враховуючі викладені обставини, а також те, що обмеження у праві виїзду за межі України є виняткових заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, суд приходить до висновку, що подання є необґрунтованим та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.441 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в України громадян України», суд-

постановив:

У задоволенні подання приватного виконавця Михайловського Сергія Володимировича про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалу суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Ухвала суду виготовлена в нарадчій кімнаті 24 березня 2020 року.