Провадження № 2/337/1628/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

за участю секретаря Журби Н.Ю.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

10.08.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із вищезазначеним позовом.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з вересня 2019 року з причин відсутності взаєморозуміння у вирішенні сімейних питань, збереження шлюбу вважає неможливим, майнового спору між ними немає.

Зазначила також, що з відповідачем від шлюбу мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з матір`ю, перебувають на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, у зв`язку з чим позивач була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді від 03.09.2020 року вказаний позов було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

В судове засідання сторони не з`явились, натомість надали суду заяви, в яких просили справу розглядати без їх участі. Позивач в заяві також зазначила, що позовні вимоги підтримує, відповідач - не заперечував проти задоволення позову. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано, у зв`язку з чим суд відповідно до вимог ч. 8 ст. 178, ч.2 ст. 247 ЦПК України вирішив розглядати справу за наявними матеріалами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.21, ч.1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований 05.08.2005 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 699, про що свідчить відповідне свідоцтво про шлюб.

Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ст.110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам доньки, що мають істотне значення.

Як зазначила позивач у позові, і що визнав відповідач у відповідній заяві, сімейні відносини між ними припинені, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть, з місцем проживання дитини визначилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

За таких обставин суд вважає, що позовна заява в частині розірвання шлюбу обґрунтована, відповідає вимогам закону та інтересам подружжя, отже підлягає задоволенню.

Крім того, судом встановлено, що у сторін під час шлюбу народились ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчать відповідні свідоцтва про народження.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані у рівному ступені утримувати дітей до досягнення їх повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.ст.182, 184 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, наявність у платника аліментів непрацездатних батьків та інші обставини, які мають істотне значення. Згідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.2 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Суд вважає, що оскільки відповідач є особою працездатного віку, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу суду надано не було, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку - з 10.08.2020 року.

Оскільки позивач за вимогою про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору при подачі позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Крім того, у відповідності до ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 89, 141, 229, 247, 263, 264, 274, 279, 354 ЦПК України, ст. 104, 105, 110, 113, 180-183, 191 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ), зареєстрований 05 серпня 2005 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 699.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 10.08.2020 року до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.М. Котляр