Справа № 461/7153/18
Провадження № 2/461/525/20
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

17.09.2020 року Галицький районний суд м. Львова у складі головуючого судді Стрельбицького В.В., за участю секретаря судового засідання Івасюти Н.В., представника відповідача Качмара І.О.,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Львові клопотання представника відповідача Качмара І.О. про передачу справи за підсудністю,

встановив:

Приватне акціонерне товариства «Українська страхова компанія компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в особі представника Гусєва Павла Володимировича звернулися до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позови до фізичних осіб пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч.1 ст.27 ЦПК України).

Як вбачається з довідки Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить до територіальної юрисдикції Галицького районного суду м. Львова. Таким чином, при відкритті провадження судом було встановлено, що справа підсудна Галицькому районному суду м. Львова.

У судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про передачу справи за підсудністю до Залізничного районного суду м. Львова. В обґрунтування клопотання покликається на те, що відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою ЛКП «Сяйво», з якої вбачається, що ОСОБА_1 проживає за вказаною адресою.

Крім того, представник відповідача вказав, що на момент відкриття провадження у справі та пред`явлення даного позову відповідач вже проживав за даною адресою, відтак відомості відображені у довідці АДР не відповідають дійсності.

Відповідно до ч.ч.1,2 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дана справа не підсудна Галицькому районному суду м. Львова.

Основою механізму забезпечення права на доступ до правосуддя є певна сукупність втілених у Конституції та чинному законодавстві України правових принципів, установлених інститутів, норм та юридичних гарантій, які в комплексі уможливлюють і сприяють його дотриманню, реалізації та захисту. В свою чергу, право на доступ до правосуддя є невід`ємною складовою права на судовий розгляд. Оскільки останнє, у свою чергу, є складовою прав людини, їх конституційно-правові гарантії в цілому повністю стосуються і права на доступ до правосуддя, що, дає підстави для висновку про існування згаданого права в системі координат загального конституційно-правового механізму гарантій прав людини.

Дотриманням судами процесуальних норм інституту підсудності означає дотримання положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи наведені положення цивільного процесуального законодавства, з метою недопущення порушення правил підсудності, недопущення порушення процесуальних прав учасників на справедливий судовий розгляд уповноваженим судом, приймаючи до уваги, що обставини стосовно непідсудності даної справи Галицькому районному суду м. Львова стали відомі суду лише під час розгляду заявленого клопотання та перевірки наданих суду документів, суд вважає, що цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в особі представника Гусєва Павла Володимировича до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди слід передати на розгляд Залізничного районного суду м. Львова за підсудністю.

Керуючись статтями 27, 30,31, 260, 378 ЦПК України,

постановив:

позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в особі представника Гусєва Павла Володимировича до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди передати на розгляд до Залізничного районного суду м. Львова.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 18 вересня 2020 року.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.