РІШЕННЯ

іменем України

"04" березня 2020 р. 145/149/20

2-о/145/42/2020

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участі секретаря Мигдальської Н.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Тиврів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем,

встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Сутиски Тиврівського району Вінницької області помер його батько ОСОБА_3 , який до дня смерті постійно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 21/50 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 . Дана частина цієї нерухомості належала померлому на підставі рішення Тиврівського районного суду від 17 жовтня 1991 року, зареєстрованого в КП « ВООБТІ» 17 січня 1992 року.

За життя його батько розпорядився своїм майном, склавши заповіт на користь свого внука - його сина ОСОБА_2 . На день смерті батька заповіт не змінений і не відмінений.

ОСОБА_2 спадщину в установлені законом строки не прийняв, звертатись до суду з позовом про надання йому додаткового строку для прийняття спадщини він не буде і не заперечує, щоб дану спадщину прийняв він.

Він спадкоємець першої черги спадкування за законом після смерті батька і бажає прийняти спадщину. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті батька ще є його рідний брат ОСОБА_4 та рідна сестра ОСОБА_5 . Вони спадщину після смерті батька не прийняли, на неї не претендують і не бажають її оформляти.

Він звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, але перешкодою в видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом стало те, що в установлений законодавством строк він не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і на день смерті батька був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Але, фактично з 20 листопада 2010 року до дня смерті батька він проживав разом з ним (без реєстрації) в АДРЕСА_1 , тому відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину, так як не відмовився від неї протягом шестимісячного строку.

Батько помер у віці 76 років. В останні роки свого життя він важко хворів, йому було важко самостійно забезпечувати свою життєдіяльність, він потребував сторонньої допомоги, тому в листопаді 2010 року переїхав на постійне місце проживання до нього і проживав разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Але він не зареєструвався за місцем свого фактичного проживання.

Просить встановити факт його постійного проживання з батьком ОСОБА_3 , в АДРЕСА_1 , на день його смерті, яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Сутиски Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав, просить її задоволити з підстав, викладених у ній. Пояснив, що батько хворів і він три роки його доглядав, жив з ним в АДРЕСА_1 , в батька була перша група інвалідності. Із початку 2013 року він вже не ходив, а лише лежав і до нього ( ОСОБА_1 ) приїхала його дружина та допомагала йому в огляді за батьком. Мама з батьком були розлучені, будинок розділений в 1991 році і мама йому не допомагала.

Зінтересована особа ОСОБА_2 не заперечує в задоволенні заяви. Пояснив, що він подав заяву про відмову від спадщини. Батько проживав в діда в смт Сутиски. Дід з бабою були розлучені. Дід хворів на онко захворювання і був інвалідом першої групи. Батько останні місяці до смерті діда проживав в смт Сутиски в діда і доглядав за ним, а він з мамою жили в м. Гнівані. Про заповіт він знав, але йому їхній заповіт не потрібний.

Суд, вислухавши заявницю, заінтересовану особу, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе заяву задоволити, так як факт, що заявник на день смерті батька ОСОБА_3 постійно проживав разом з ним в АДРЕСА_1 , стверджується довідкою виконавчого комітету Сутисківської селищної ради № 1883 від 25 червня 2019 року (а.с. 19) та № 219 від 03 лютого 2020 року (а.с. 18), в даних довідках вказано, що до дня смерті батька, яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявник постійно проживав разом з ним однією сім`єю, здійснював догляд за ним та проводив його поховання, а також показаннями свідків.

Свідок ОСОБА_6 дала показання про те, що вона двоюрідна сестра заявника, останні 2-3 роки заявник проживав з батьком, так як той хворів, а останні місяці до смерті батько був лежачий.

Свідок ОСОБА_7 дав показання про те, що мати заявника і його теща рідні сестри, його батьки були розлучені. В них було троє дітей, але після розлучення батьків, з батьком спілкувався лише ОСОБА_1 і коли батько захворів на рак, то за ним доглядав лише ОСОБА_1 із дружиною і постійно проживав з батьком в його половині хати.

Син заявника ОСОБА_2 , брат ОСОБА_4 та сестра ОСОБА_5 подали належним чином посвідчені заяви (а.с. 20-22), згідно яких вони на спадщину після смерті ОСОБА_3 не претендують, із заявами по до нотаріуса не звертались, не заперечують, щоб свідоцтво про прийняття спадщини було видане ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 315-319 ЦПК України

ухвалив:

Заяву задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 постійно проживав зі своїм батьком ОСОБА_3 , в АДРЕСА_1 , на день його смерті, яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Сутиски Тиврівського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 13.03.2020 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного судового рішення.

Суддя Мазурчак А. Г.