Провадження № 2/185/1418/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 лютого 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Шаповалової І.С., за участю секретаря судового засідання Красуцького Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання його дітей ОСОБА_4 , 1998 року народження та ОСОБА_5 , 2013 року народження.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причин неявки суду не повідомила.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.
Зі згоди позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що з позивача на користь ОСОБА_2 щомісячно з нього стягуються аліменти на утримання ОСОБА_4 в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого на одну працездатну особу, починаючи стягнення з 09 жовтня 2017 року до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не пізніше ніж до досягнення нею 23х років (арк.с.7).
18 вересня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. В шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 .
Відповідно до судового наказу № 185/9657/19 від 05 грудня 2019 року з нього стягуються на користь відповідача ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини від заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 21 жовтня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. (а.с.11)
Позивач працює ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» та з нього утримуються аліменти на утримання дітей, що підтверджується копією довідки № 1101 від 10 грудня 2019 року (арк.с.13).
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що з часу винесення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 його матеріальний та сімейний стан змінилися, оскільки у нього народився син ОСОБА_5 на утримання якого він також сплачує аліменти, у зв`язку з чим просить переглянути розмір стягнутих аліментів.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У відповідності до ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Отже, за змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад, зменшився дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів тощо, або змінився сімейний стан платника, в результаті чого у нього з`явилися нові утриманці, або погіршився стан здоров`я, що потягло додаткові грошові витрати. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів.
Крім того, враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Під зміною матеріального положення розуміється, зокрема, погіршення майнового положення платника аліментів.
Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів.
Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.
Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.
Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я.
Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем доведено, що після ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання доньки, змінився його сімейний та матеріальний стан, що відповідно до ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду.
Відповідно до ч.2 ст.182 СК України (в редакції, що діяла на момент винесення рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2010 року), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.
08 липня 2017 року набрав чинності ЗУ № 2037-VIII від 17 травня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», в якому ч.2 ст.182 СК України викладено в наступній редакції: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частина 2 статті 182 СК України передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватись з їх платника.
На підставі викладеного, з урахуванням наведених обставин та інтересів сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки з часу стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , сімейний та матеріальний стан позивача змінилися, він має ще на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 , отже розмір стягнутих з нього аліментів підлягає зменшенню з 1/4 частини до 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дитини.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 263-265 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів задовольнити.
Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), на утримання доньки ОСОБА_4 , 1998 року народження, з ј частини до 1/6 частини із всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого на одну непрацездатну особу, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до закінчення донькою навчання, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ј частини до 1/6 частини із всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого на одну непрацездатну особу, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття.
Відкликати з виконання судовий наказ, виданий 05 грудня 2019 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області у цивільній справі № 185/9657/19.
Судові витрати віднести на рахунок позивача.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя І. С. Шаповалова