ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року

м.Суми

Справа №552/6033/19

Номер провадження 22-ц/816/618/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Орлова І. В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2019 року в складі судді Ярошенко Т.О., ухваленого в м. Охтирка, повне судове рішення складено 30 грудня 2019 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Свої вимоги мотивував тим, що за рішенням Київського районного суду міста Полтави від 01 березня 2010 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

За рішенням Київського районного суду міста Полтави від 01 квітня 2019 року з нього стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

13 травня 2019 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового рішення про стягнення з позивача на користь ОСОБА_7 моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.

Посилаючись на зміни у майновому та сімейному стані ОСОБА_1 просив задовольнити його позов та зменшити розмір аліментів на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 за необґрунтованістю вимог.

Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

У лютому 2020 року позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та постановити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи рішення суд безпідставно не врахував, що він має на утриманні також другого сина ОСОБА_6 , виплачує відшкодування моральної шкоди за судовим рішення, розмір якого становить 100000 грн, тобто є обґрунтовані підстави для зменшення розміру аліментів.

Письмових відзивів на апеляційну скаргу інші учасники справи не подали.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2019 року на підставі п. 2 ч.6 ст.19, ч.3 ст. 274 ЦПК України суд визнав дану справу малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами існування передбачених ст. 192 СК України підстав для зменшення розміру аліментів.

Проте такий висновок суду першої інстанції суперечить вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що за рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2010 року з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які сплачуються на користь ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття починаючи з 10 грудня 2009 року.

Судовим наказом Київського районного суду м. Полтави від 26 квітня 2019 року з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які сплачуються на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 19 квітня 2019 року.

Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 21 березня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді трьох місяців арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки. Також задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 та стягнуто з ОСОБА_1 на її користь 100000 гривень у відшкодування моральної шкоди (а.с.9-13).

Виконавчі документи про стягнення аліментів та відшкодування моральної шкоди, видані на підставі вказаних судових рішень, перебувають на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

ОСОБА_1 працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Полтавахліб-3».

Відповідно до постанови державного виконавця від 02 липня 2019 року, за письмової згоди боржника, розмір відрахувань із його заробітної плати на виконання зазначених судових рішень становить 70% (а.с. 8).

Як на підставу позовних вимог про зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 посилався на зміну свого сімейного та майнового стану, зокрема перебування на його утриманні сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, а також обов`язок з виплати відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, у розмірі 100000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що визначення судом розміру аліментів на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які підлягають стягненню з ОСОБА_1 здійснено у порядку наказного провадження.

Відповідно до вимог частини 7 статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

З огляду на правову природу наказного провадження, як виду цивільного судочинства, у якому на підставі безспірних вимог та доказів, поданих заявником, без судового засідання і повідомлення заявника і боржника, видається судовий наказ, згідно з яким з боржника стягуються грошові кошти, зокрема і аліменти. Тобто при визначенні розміру утримання на дитину у порядку наказного провадження судом не досліджувався сімейний і майновий стан ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України).

Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З огляду зазначені норми матеріального права, а також встановлені у справі обставини щодо майнового та сімейного стану позивача, апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заявленого позову.

Відповідно до ч. 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріалами справи підтверджується, що окрім сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні позивача перебуває старший син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 лютого 2010 року з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання старшого сина, які сплачуються на користь ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно.

Перебування на утриманні позивача ОСОБА_10 сина ОСОБА_6 , що не було враховано місцевим судом при розгляді позову, свідчить про обґрунтованість доводів позивача про зміну його сімейного стану, що в силу ч. 1 ст. 192 СК України дає право на зменшення розміру аліментів раніше визначеного судом у порядку наказного провадження.

З огляду на встановлені обставини присуджений до стягнення з позивача на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір аліментів підлягає зменшенню з 1/4 до 1/6 частини від усіх видів доходу (заробітку) позивача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає інтересам дитини і не ставить у скрутне матеріальне становище платника аліментів та ґрунтується на принципах розумності та справедливості.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установивши, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 та зменшення розміру аліментів на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України ОСОБА_1 необхідно компенсувати за рахунок держави 1152 грн 60 коп. сплаченого ним судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, п.п., 3, 4 ч. 1 ст. 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 грудня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зменшити присуджений наказом Київського районного суду м. Полтави від 26 квітня 2019 року розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини від усіх видів доходів ОСОБА_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави 1152 грн 60 коп. сплаченого ним судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 19 березня 2020 року.

Головуючий - О.І. Собина

Судді: С.Г. Хвостик

І.В. Орлов