Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2309/19
Провадження № 2/711/142/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Осадчій А.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідачів

за довіреністю Кирмана В.О., Михна Р.М.,

Власенко А.В., Чернявського А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, Виконавчого комітету Черкаської міської ради, Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (в подальшому уточнений а.с. 138) до Черкаської міської ради, Виконавчого комітету Черкаської міської ради, Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01.02.2019 за № 63-2 та підписом заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів влади Волошина І.В. позивач отримав листа про те, що рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1278 від 26.12.2018 ОСОБА_1 знято з квартирного обліку як такого, що забезпечений середньою нормою жилої площі, відповідно до підпункту 1 пункту 28 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР. Крім того, малося посилання на Житловий кодекс Української РСР.

Прийнявши рішення, Виконавчий комітет не повідомив позивача про зняття з обліку у 15- денний термін (в даному випадку - до 10 січня 2019 року), тобто комітет не дотримався як Регламенту, вимог Правил обліку, так і ст. 40 ЖК України, за якою «про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку». При цьому, Регламент Виконавчого комітету та Правила обліку мають передбачати запрошення заінтересованої особи на засідання комітету, якщо таке дійсно відбулося, та на ньому розглянуто питання щодо зняття з обліку у відповідності з Регламентом.

Позивач зазначає, що на засідання Виконавчого комітету його не запрошували. Рішення комітету за підписом міського голови про зняття з квартирного обліку (повідомлення про зняття з обліку, із зазначенням підстав) він не отримував. На офіційному сайті Черкаської міської ради станом на 21.02.2019 зазначеного рішення немає (не найдено). Отже вважає, що: факт зняття з квартирного обліку доведений йому не в установленому порядку, доведений заступником міського голови тільки після того, як він звернувся до міського голови зі скаргою; зазначений факт є відповіддю на скаргу позивача від 03.01.2019р., бажаним результатом для Черкаської міської ради та її виконавчих органів; регламентну процедуру щодо зняття з квартирного обліку з належним повідомленням про зняття з обліку - порушено, внаслідок чого позивач позбавлений можливості своєчасно вжити заходів щодо відновлення гарантованого державою права на отримання жилого приміщення у власне володіння, безстрокове (постійне) користування і розпорядження.

У листі від 01.02.2019р. зазначена загальна підстава для зняття позивача з обліку, а саме - забезпечення середньою нормою жилої площі. Загальну підставу слід вважати випадком, оскільки за пп. 1 п. 26 Правил обліку «громадяни знімаються з квартирного обліку у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення».

Обставини (випадки), що не враховані відповідачами, за яких поліпшення житлових умов не настало: рішення Виконавчого комітету оскаржує, оскільки середня норма жилої площі не є ні його приватною, ні державною власністю, до того ж, ніколи не знаходилася у державній власності. Крім того, випадку поліпшення житлових умов не настало, тому що на момент постановки на облік, а саме - 04.02.2005 року, ніякого державного жилого приміщення будь-де, як і приміщення іншої форми власності, у його власності не було; протягом 14 років, а саме - з моменту взяття на квартирний облік та на цей час жоден державний центральний, регіональний чи місцевий орган виконавчої влади не надали у його власність державне (з іншого фонду) жиле приміщення ні у м. Черкаси, ні в інших населених пунктах України.

На думку позивача, рішення грунтується на випадку неіснуючого поліпшення житлових умов, є юридично нікчемним, оскільки на момент постановки та з моменту постановки на облік ніякого поліпшення житлових умов не відбулося - не було чого поліпшувати, адже він не забезпечений державою жилим приміщенням, на дійсний час забезпечений лише правом на його отримання.

Виконавчий комітет 14 років тому своїм рішенням, підготовленим Департаментом за наявності законних підстав, здійснив включення позивача до спису (постановку на квартирний облік) інвалідів війни, потребуючих надання жилого приміщення позачергово. Виконавчий комітет через 14 років, за наявності і незмінності тих же законних підстав, і на свій розсуд розтлумачив працівниками Департаменту, за його ж юридично нікчемним проектом прийняв рішення про виключення позивача зі списку (зняття з обліку) інвалідів війни, потребуючих надання жилого приміщення позачергово.

Отже, вважає, що рішення, яке прийнято після 14 років перебування в списку (на обліку) та, яке стосується ненадання йому як інваліду війни житлового приміщення, є грубим порушенням моїх прав та охоронюваних законом інтересів.

На думку позивача, щоб не надавати йому жиле приміщення протягом перших двох і наступних років, Черкаська міська рада, її Виконавчий комітет і Департамент при виконанні своїх повноважень не дотримувалися й продовжують не дотримуватися вимог одразу декількох законів України, шляхом довготривалого їх невиконання, особливо тих статей законів, що стосуються інвалідів війни (статті 12, 18 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; статті 42, 46 ЖК України).

Конституційне право на житло, на одержання у безстрокове користування жилого приміщення в будинках державного фонду (ст. 9 ЖК України), до того ж - гарантоване позивачеві, як особі з інвалідністю внаслідок війни сукупністю українських законів, органами місцевої влади тривалий період відверто ігнорується.

Керована міським головою Черкаська міська рада та її виконавчі органи (Виконавчий комітет, Департамент) тривалий період і на дійсний час не дотримуються законодавства при виконанні своїх повноважень, оскільки:

-Черкаська міська рада протягом 14 років не забезпечує позивача - особу з інвалідністю внаслідок війни, жилим приміщенням позачергово, мала б забезпечити, щонайменше 7 (сім) разів. Міський голова протягом 14 років не спрямовує роботу міської ради на виконання законодавчих та інших нормативно-правових актів в частині, що стосується захисту права позивача на одержання жилого приміщення - у означеному періоді часу немає жодного прийнятого і підписаного міським головою рішення виконавчого комітету ради про надання йому жилого приміщення поза чергою;

-Виконавчий комітет протягом 14 років не виконує і продовжує не виконувати закони України, згідно своїх обов`язків не прийняв жодного рішення про надання позивачеві у безстрокове (постійне) користування жилого приміщення відповідно до встановлених санітарних та технічних норм, з урахуванням кількості членів сім`ї;

-Департамент протягом 14 років не виконує і продовжує не виконувати закони України та інші нормативно-правові акти, згідно своїх обов`язків - вчинивши дії щодо обліку, не вчинив дій з розподілу житла, не підготував жодного проекту рішення про надання позивачеві у безстрокове (постійне) користування жилого приміщення відповідно до встановлених санітарних та технічних норм, з урахуванням кількості членів сім`ї;

-на цей час виконавчі органи міської ради (Департамент, Виконавчий комітет) вдалися до неоднозначного й особистого тлумачення законодавчих норм матеріального права, внаслідок чого неочікувано і безпідставно підготували та прийняли неправомірне рішення про зняття позивача з квартирного обліку, і це при тому, що за тривалий період перебування на обліку ніяких змін ні в облікових документах, ні в життєвих умовах не відбулося;

-на дійсний час Черкаська міська рада не виявила і не скасувала рішення Виконавчого комітету про зняття позивача з обліку як таке, що не відповідає законам України, іншим актам законодавства; міська рада продовжує не виконувати законодавство України щодо позачергового забезпечення жилим приміщенням позивача як інваліда війни;

-невирішення питання щодо надання позивачеві жилого приміщення протягом 14 років свідчить про зневажливе ставлення до інваліда війни, неефективність роботи Черкаської міської ради та її структурних підрозділів у сфері захисту прав осіб, що потребують поліпшення житлових умов.

У позовній заяві зазначено, що позивач з дружиною дійсно зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 приватного жилого фонду, але у чужій власності, при цьому реєстрація не наділяє його правом власності на жиле приміщення, у якому він зареєстрований. Право власності на квартиру належить власнику - дочці позивача. Квартира подарована їй і це нерухоме майно не було державною (громадською) власністю, квартира не була приватизована з державної форми власності.

В дійсності, власник не проживає разом з позивачем та його дружиною у квартирі АДРЕСА_2 , отже, він і його дружина не являються членами сім`ї власника квартири, вони не користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Позивач із дружиною користуються лише частиною жилого приміщення (квартири), тобто однією жилою кімнатою, визначеною для них власником за угодою. За угодою сторін також передбачено тимчасове користування жилою кімнатою - до моменту прийняття власником рішення на припинення такого користування. Висновок відповідачів щодо забезпечення жилою площею (13,6 м2) є безпідставним. Позивач не має у своїй власності квартир і будинків в житловому фонді України.

Позивач вказує, що він не може бути виключений зі списку (знятим з квартирного обліку) і позбавлений надання жилого приміщення позачергово, оскільки причетні до зняття з обліку працівники Департаменту надали до Виконавчого комітету проект неправомірного рішення, в основі якого - умисно і неправильно виконані розрахунки. Члени Виконавчого комітету без належних (законних) підстав прийняли неправомірне (незаконне) рішення, міський голова беззастережно і безконтрольно підписав прийняте незаконне рішення про зняття з обліку, чим і забезпечив його виконання Черкаською міською радою, а тому він позбавлений конституційного права на житло, права на отримання жилого приміщення не тільки поза чергою, а й на включення до будь-якої квартирної черги, навіть права на отримання грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення.

Вважає, що працівники Департаменту, члени Виконавчого комітету, міський голова Черкаської міської ради умисно розробили і прийняли рішення, яке не відповідає законодавству України, грубо порушує права та інтереси позивача, що охороняються законом. Рішення свідчить про довготривале й системне невиконання законів України Черкаською міською радою, її Виконавчим комітетом і Департаментом, що означає наступне - органи державної влади місцевого рівня зневажливо ставляться до стану здоров`я позивача, не беруть до уваги моральну шкоду, яку наносять йому прийнятим неправомірним рішенням, ігнорують як його права й інтереси, так і законодавство держави Україна. Морально-психологічні фактори від роками не отриманого житла, все більше негативно впливають на стан здоров`я позивача.

Під час чергового дворічного очікування жилого приміщення у позивача постійно виникали і виникають нервові потрясіння, підвищення внутрішньо-черепного та артеріального тиску. Незадовільний стан здоров`я від наслідків травми, що призвела до крововиливу у головний мозок, не дозволяє йому роками і без шкоди для здоров`я очікувати від Черкаської міської ради надання житла поза чергою, повноцінно відстоювати свої права у суді.

Моральні страждання посилились, коли він отримав листа-відповідь про зняття з квартирного обліку. Черкаська міська рада та її виконавчі органи не тільки своїми умисними діями не виконують законодавство щодо інваліда війни, місцевий орган влади всіляко принижує честь та гідність не тільки як громадянина, а й офіцера, що закінчив службу у військовому званні "полковник", неодноразово демонстрував з підлеглими показові стрільби та пуски ракет для Президента, міністрів України та іноземних делегацій, а тепер більше чотирнадцяти років чекає гарантованого державою жилого приміщення. Моральні страждання посилюються від безпорадності та нікчемності, до яких принижує влада місцевого рівня своїх громадян. За довідкою МСЕК № 358192 від 12.07.2011 року йому не рекомендована діяльність, що пов`язана з психоемоційною перенапругою, лікування у невропатолога, у тому числі й стаціонарне, але лікування від важкого неврологічного (психоемоційного) стану - малоефективне й надто дороге.

Внаслідок порушення прав та інтересів позивача, тривалих нервових потрясінь, душевних страждань і конфліктних ситуацій, інших психологічних факторів, пов`язаних із довготривалим неприйняттям рішення щодо надання жилого приміщення позачергово, а також прийняття неправомірного рішення й умисних дій виконавчих органів Черкаської міської ради, йому заподіяні моральні страждання, відшкодування яких оцінює в суму, кратну сумі грошової компенсації за належне йому для отримання, але не отримане жиле приміщення.

З посиланням на постанову КМУ від 02.09.2015 року № 728, за якою визначається розмір грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, сума компенсації вираховується як множення загальної площі житла (із урахуванням жилої площі на двох осіб, загальної нежилої і додаткової) на граничну вартість одного квадратного метра загальної площі, при цьому гранична вартість для обласних центрів і міст збільшується у 1,5 рази. Згідно із постановою, загальна площа дорівнює 54,3 м2, гранична вартість - 4934 грн. * 1,5 = 74010 грн., тоді сума компенсації за нанесену моральну шкоду складе - 7401 грн. *54,3 = 401874 грн., із округленням на користь відповідача 400000 грн.

Сума грошової компенсації за моральну шкоду визначена у розумних межах, є мінімальною для Черкаської міської ради.

Таким чином, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 138-139), позивач просить суд:

рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1278 від 26.12.2018 року як таке, що порушує Конституцію і законодавство України - скасувати в судовому порядку;

зобов`язати Черкаську міську раду:

-на підставі рішення суду за позовом та з урахуванням п. 15 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» - скасувати рішення виконавчого комітету ради № 1278 від 26.12.2018 як таке, що порушує Конституцію і законодавство України;

-відповідним рішенням міської ради забезпечити поновлення позивача у списку громадян, що потребують позачергового отримання жилих приміщень, а також забезпечити виконання нового рішення виконавчого комітету ради про розподіл та надання йому і члену його сім`ї (дружині) жилого приміщення позачергово за рахунок житла, що належить до комунальної власності, або забезпечити виділення коштів з міського бюджету, у тому числі й за рахунок внесення змін до нього на придбання жилого приміщення, або ж за рахунок жилої площі, що передається центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження міської ради, в інший визначений міською радою законний спосіб;

зобов`язати виконавчий комітет Черкаської міської ради ухвалити рішення про поновлення позивача у списку громадян, що мають право на позачергове отримання жилих приміщень, а також рішення про розподіл та позачергове надання йому та члену його сім`ї (дружині) у безстрокове (постійне) користування жилого приміщення відповідно до встановлених санітарних і технічних норм;

зобов`язати департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради вчинити дії з поновлення позивача у списку громадян, що мають право на позачергове отримання жилих приміщень, а також з розподілу та позачергового надання йому та члену його сім`ї (дружині) у безстрокове (постійне) користування жилого приміщення відповідно до встановлених санітарних та технічних норм;

відшкодувати позивачеві за рахунок відповідача - Черкаської міської ради моральну шкоду у розмірі 400000 (чотириста тисяч) грн.;

допустити виконання судового рішення за позовом протягом шести місяців. Відповідно до вимог ч.2 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення щодо присудження позивачеві моральної шкоди за рахунок відповідача - Черкаської міської ради.

Ухвалою суду від 25.03.2019р. відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 31.05.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Відповідачами Черкаською міською радою, Виконавчим комітетом Черкаської міської ради, Департаментом ЖКК Черкаської міської ради через представника за довіреністю Власенко А.В. подано відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що згідно витягу із наказу Міністерства оборони України від 30.08.2004 571, ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас, на підставі пп. б п. 67 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками Збройних Сил України з 30.08.2004.

10.01.2005 ОСОБА_1 подано заяву на ім`я міського голови про взяття на квартирний облік при виконавчому комітеті Черкаської міської ради, як інваліда війни III групи, прирівняного до інваліда ВВв. За результатами розгляду даної заяви та клопотання т.в.о. Черкаського міського комісара, полковника ОСОБА_2 про взяття позивача на квартирний облік, рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 04.02.2005 № 135, ОСОБА_1 взято на квартирний облік при виконавчому комітеті Черкаської міської ради із вказаним складом сім`ї позивача - ОСОБА_3 (дружини).

Підставою взяття на облік було - відсутність жилої площі в м. Черкаси.

Розглянувши пропозиції громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Черкаської міської ради (витяг із протоколу від 11.12.2018 № 13) про зняття з квартирного обліку, відповідно до пп. 2 п. а ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 40 Житлового кодексу Української РСР, п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умом, і надання їм жилих приміщень, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.84 № 470, виконавчий комітет міської ради прийняв рішення від 26.12.2018 № 1278 про зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 з сім`єю у складі дві особи (він, дружин - ОСОБА_3 ). Перебував на обліку в списку позачергового отримання житла з 04.02.2005. Підстава: інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 148074797 від 05.12.2018, копія поквартирної картки від 03.12.2018.

Згідно із довідкою Остерської квартирно-експлуатаційної частини Міністерства оборони України від 05.11.2004 № 123, ОСОБА_1 залишив окрему однокімнатну квартиру, загальною площею 14 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , своїй дочці - ОСОБА_4 , 1979 р.н.

Згідно поквартирної картки по квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_1 зареєстрований за вказаною адресою з 20.10.2004, дружина ОСОБА_3 з 29.09.2004. Згідно довідки КП «ЧООБТІ» від 19.11.2004, зазначений об`єкт нерухомого майна - квартира, належала до 15.11.2004 на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ЧФ «Українська біржа нерухомості» від 24.09.1997 № 312-2.

15.11.2004 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір дарування квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 . Даний факт підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відчуживши даний об`єкт нерухомого майна, ОСОБА_5 ввів в оману комісію з житлових питань при виконавчому комітеті Черкаської міської ради та членів виконавчого комітету та незаконно скористався правом на взяття на квартирний облік при виконавчому комітеті Черкаської міської ради, як інваліда війни III групи, прирівняного до інваліда ВВв.

Відповідно до статті 35 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого і приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), а також громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла внаслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів, не беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов.

Крім того, ОСОБА_1 , після того, коли вчинив спрямовані на створення в обхід закону права на отримання житла, мав право звернутись до уповноваженого органу з метою взяття останнього на облік лише у 2009 році, а не у 2005.

Статтею 34 Житлового кодексу Української РСР передбачені виключні підстави для визнання громадян потребуючими поліпшення житлових умов. Згідно пункту 5 даної статті, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності.

Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та прописку) від 29.11.2004 № 3440, виданої комунальним підприємством РЕУ-3, зазначено, що ОСОБА_1 тимчасово прописаний за адресою: АДРЕСА_4 та займає житлову площу 11,2 кв.м, в квартирі, яка належить на праві приватної власності його дочці ОСОБА_4 , особисті рахунки такої відкриті на дочку.

Проте, при подачі разом із вищезазначеною заявою пакету документів, ОСОБА_1 не було подано технічний паспорт БТІ, в якому було б чітко зазначено зображення займаної кімнати із зазначенням займаної житлової площі. Відповідно до ст. 156 Житлового кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири).

Згідно з п.п. 4, 5 п. 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 № 470, на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов - які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного та громадського житлового приміщення в будинках державного та громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках та які проживають не менше п`яти років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності

Пунктом 18 зазначених Правил зазначено, що до заяви про взяття на квартирний облік, у необхідних випадках подається копія договору піднайму жилого приміщення в і будинку державного або громадського житлового фонду чи договору найму жилого приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу або в будинку (частині будинку), квартирі, що належить громадянину на праві приватної власності. Звернуто увагу суду, що при формуванні пакету документів та подачі відповідної заяви, позивачем не подано відповідно копії договору найму жилого приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу або в будинку (частині будинку), квартирі, що належить громадянину на праві приватної власності, оскільки останні штучно погіршив свої житлові умови та навмисно відчужив квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , на користь своєї дочки ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 36 Житлового кодексу Української РСР, облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, Нільської Ради народних депутатів.

Статтею 40 Житлового кодексу Української РСР визначені підстави зняття з обліку. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік. Громадяни виключаються із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, якщо вони необґрунтоване потрапили до них або втратили своє законне в цьому право. Знімаються з квартирного обліку особи, якщо підставою для прийняття їх на облік були відомості, що не відповідали дійсності (не будь-які відомості, а лише такі, що стосуються суттєвих обставин справи і були суттєвими при прийнятті на облік). Наприклад, кількість членів сім`ї, життєвий рівень, наявність іншого житла, стан здоров`я, термін проживання за адресою. При цьому, до уваги не береться, з чиєї вини це сталося. Підставою зняття з обліку є також випадки, коли громадянин був прийнятий на облік внаслідок неправомірних дій посадової особи.

Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік.

Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку.

Відповідно до статті 41 Житлового кодексу Української РСР, контроль за станом обліку на підприємствах, в установах, організаціях громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів і відповідними органами професійних спілок.

Зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, покладено на органи, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (включення до вказаного списку).

Про зняття з обліку (виключення зі списку) громадяни у 15-денний строк повідомляються у письмовій формі із зазначенням підстав зняття з обліку (виключення із списку).

28.08.2018 відділ житлового обліку департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради направив на адресу позивача листа - повідомлення № 104/10 про розгляд питання стосовно зняття останнього з квартирного обліку.

При проведені щорічної перереєстрації квартирно-облікової справи ОСОБА_1 встановлено наступне: згідно поквартирної картки ОСОБА_1 разом з дружиною зареєстровані в двокімнатній квартирі АДРЕСА_5 , власником якої є дочка позивача - ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 15.11.2004. Відповідно до ст. 156 Житлового кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири). Згідно із п. 4 постанови Обласної ради народних депутатів та Черкаської обласної ради профспілок від 28.12.1984 № 396 встановлено, що в Черкаському регіоні норма середньої забезпеченості громадян жилою площею в межах 8,5 кв.м. на одну особу.

Оскільки жила площа, квартири 27,2 кв.м., то позивач разом з дружиною забезпечені жилою площею в розмірі 13,6 кв.м. на одну особу.

Також повідомлялось, що на черговому засіданні громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Черкаської міської ради буде розглядатись питання зняття позивача з квартирного обліку, відповідно до п.п. 1 п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР.

У разі виникнення питань позивачу запропоновано звернутися за роз`ясненнями у відділ житлового обліку департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради.

Проте, позивач не звертався до відділу житлового обліку департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради з метою з`ясування обставин справи, оскільки останній знав, що ще у 2005 році він подав комісії відомості, що не відповідали дійсності, які стали підставою для взяття на облік, а службовими особами комісії (станом на 2005 рік) вчинено неправомірні та незаконні дії при вирішенні питання про взяття на облік ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Черкаська міська рада, виконавчий комітет Черкаської міської ради та департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради є самостійними юридичними особами, зареєстрованими у встановленому порядку та можуть бути позивачами, відповідачами та третіми особами у судах.

Відповідно до статті 36 Житлового кодексу Української РСР, облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Відповідно до п. 82 Положення про департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 14.11.2014 № 2-413, до повноважень департаменту належить облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов. Тому, департаментом не було порушено прав та законних інтересів позивача, а тому є неналежним відповідачем.

Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Черкаська міська рада не наділена повноваженнями щодо ведення обліку, взяття на облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов. Тому, Черкаською міською радою не було порушено прав та законних інтересів позивача, а тому в даному випадку рада є неналежним відповідачем.

Таким чином, просять відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, у зв`язку із їх необґрунтованістю.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, за якою просить відхилити наведені відповідачами у відзиві заперечення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав позовні вимоги, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог та просив їх задовольнити. Крім того, навів обґрунтування, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.

В судовому засіданні представники відповідачів за довіреністю ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 просили відмовити у задоволенні позову, оскільки він є необгрунтованим та безпідставним.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, підлягають до часткового задоволення за таких підстав:

встановлено, що згідно витягу із наказу Міністерства оборони України від 30.08.2004 № 571, ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас, на підставі пп. б п. 67 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками Збройних Сил України з 30.08.2004.

10.01.2005 ОСОБА_1 за згоди його дружини ОСОБА_3 подано заяву на ім`я міського голови про взяття на квартирний облік при виконавчому комітеті Черкаської міської ради, як інваліда війни III групи, прирівняного до інваліда ВВв. За результатами розгляду даної заяви та клопотання т.в.о. Черкаського міського комісара, полковника ОСОБА_2 про взяття позивача на квартирний облік, рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 04.02.2005 №135, ОСОБА_1 взято на квартирний облік при виконавчому комітеті Черкаської міської ради із вказаним складом сім`ї позивача - ОСОБА_3 (дружини). Підставою взяття на облік було - відсутність жилої площі в м. Черкаси.

Згідно із довідкою Остерської квартирно-експлуатаційної частини Міністерства оборони України від 05.11.2004 № 123, ОСОБА_1 залишив окрему однокімнатну квартиру, загальною площею 14 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , своїй дочці - ОСОБА_4 , 1979 р.н.

Згідно поквартирної картки по квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_1 зареєстрований за вказаною адресою з 20.10.2004, дружина ОСОБА_3 з 29.09.2004. Згідно з довідкою КП «ЧООБТІ» від 19.11.2004, зазначений об`єкт нерухомого майна - квартира, належала до 15.11.2004 на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ЧФ «Українська біржа нерухомості» від 24.09.1997 № 312-2.

15.11.2004 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір дарування квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 . Даний факт підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відчуживши даний об`єкт нерухомого майна, ОСОБА_5 ввів в оману комісію з житлових питань при виконавчому комітеті Черкаської міської ради та членів виконавчого комітету та незаконно скористався правом на взяття на квартирний облік при виконавчому комітеті Черкаської міської ради, як інваліда війни III групи, прирівняного до інваліда ВВв.

Крім того, відповідно до довідки про склад сім`ї та прописку від 29.11.2004р., виданою РЕУ, ОСОБА_1 тимчасово зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 та займає площу 11,2кв.м.; загальна площа квартири 47,8кв.м.; квартира належить ОСОБА_4 ; родинні відносини із особою, на ім`я якої відкрито особовий рахунок - ОСОБА_1 батько, ОСОБА_3 мати.

В подальшому, з 2010р. по 2018р. за відомостями довідок РЕУ-3, КП «Придніпровська СУБ» ЧМР вбачається, що ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_3 зареєстровані та проживають у вказаній квартирі, яка складається з двох кімнат, житловою площею 27,2кв.м.; особовий рахунок відкритий на ОСОБА_4 .

Розглянувши пропозиції громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Черкаської міської ради (витяг із протоколу від 11.12.2018 № 13, в якому зазначені пропозиції зняти з квартирного обліку у зв`язку із поліпшенням житлових умов) про зняття з квартирного обліку, відповідно до пп. 2 п. а ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 40 Житлового кодексу Української РСР, п. 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умом, і надання їм жилих приміщень, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.84 № 470, виконавчий комітет міської ради прийняв рішення від 26.12.2018 № 1278 (з врахуванням рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №341 від 10.06.2019р. про внесення зміни до п.1.4 рішення №1278 змінено прізвище ОСОБА_10 та ОСОБА_1 ) про зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 з сім`єю у складі дві особи (він, дружин ОСОБА_3 ). Перебував на обліку в списку позачергового отримання житла з 04.02.2005. Підстава: інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 148074797 від 05.12.2018, копія поквартирної картки від 03.12.2018.

Як зазначив під час розгляду справи позивач, про прийняте рішення йому стало відомо з листа заступника міського голови Волошина І.В. за №63-2, якого ним отримано 01.02.2019 року.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Право особи на житло належить до основних прав кожної людини. Реалізація цього права гарантується основними міжнародно-правовими конвенціями про права людини та положеннями Конституції України.

Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Згідно із частиною 1 статті 36 ЖК УРСР облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районного, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Однією із гарантій соціального захисту військовослужбовців є право на забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, закріплене у статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Питання взяття на облік та зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, врегульовано у ЖК Української РСР та в Правилах обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470.

Квартирний облік здійснюється, як правило, за місцем проживання громадян у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів (абз. 1 п. 8 розд. ІІ Правил).

Відповідно до п.п.12,13 розд. ІІ Правил (в редакції станом на час постановки на облік), у виконавчих комітетах місцевих Рад народних депутатів ведення квартирного обліку покладається на відділи по обліку і розподілу жилої площі, а там, де таких відділів нема, - на службових осіб, призначених рішенням виконавчого комітету. На підприємствах, в установах, організаціях облік ведеться житлово-побутовими (житлово-комунальними) відділами, а в разі їх відсутності - працівниками, призначеними адміністрацією підприємства, установи, організації чи органом кооперативної або іншої громадської організації за погодженням з профспілковим комітетом. На квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам. Перелік випадків, коли жилі будинки (жилі приміщення) вважаються такими, що не відповідають санітарним і технічним вимогам, визначається Міністерством житлово-комунального господарства УРСР, Міністерством охорони здоров`я УРСР і Держбудом УРСР; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я УРСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок. Порядок видачі медичних висновків зазначеним хворим встановлюється Міністерством охорони здоров`я УРСР; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках; 7) які проживають в одній кімнаті по дві і більше сім`ї, незалежно від родинних відносин, або особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (в тому числі якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати).

Відповідно до п.15 Правил (в редакції на час постановки на облік), на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті. Виконавчі комітети обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок можуть установлювати тривалість часу постійного проживання громадян у даному населеному пункті, необхідну для взяття на квартирний облік. При визначенні потреби громадян у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і мають реєстрацію місця проживання у відповідному населеному пункті не менше встановленого строку (крім подружжя, неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків. Громадяни, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, беруться на квартирний облік при наявності передбачених Правилами підстав, незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.

Як передбачено п.18 Правил (в редакції на час постановки на облік) заява про взяття на квартирний облік подається відповідно до виконавчого комітету Ради народних депутатів за місцем проживання громадян та адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації за місцем їх роботи. Заява підписується членами сім`ї, які разом проживають, мають самостійне право на одержання жилого приміщення і бажають разом стати на облік. До заяви додаються: довідка з місця проживання про склад сім`ї та прописку (додаток N 2), видана організацією, яка здійснює експлуатацію жилого будинку, або громадянином, який має у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру; довідки про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчому комітеті місцевої Ради). У необхідних випадках до заяви додаються також медичний висновок, довідка (виписка з рішення виконавчого комітету місцевої Ради) про невідповідність жилого приміщення встановленим санітарним і технічним вимогам, копія договору піднайму жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду чи договору найму жилого приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу або в будинку (частині будинку), квартирі, що належить громадянину на праві приватної власності. Громадяни, які беруться на облік на пільгових підставах або користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, вказують про це у заяві і подають відповідні документи. Громадяни беруться на квартирний облік за місцем проживання - рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної у місті, селищної, сільської Ради народних депутатів (п.20 Правил в редакції на час постановки на облік).

Пунктом 25 Правил (в редакції на час розгляду справи) передбачено, що виконавчі комітети місцевих Рад народних депутатів, підприємства, установи, організації щороку в період з 1 жовтня по 31 грудня проводять перереєстрацію громадян, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані. Виявлені зміни вносяться в облікові справи громадян і книгу обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень. Зміни з питань, що належать до компетенції виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів, адміністрації підприємства, установи, організації (органу громадської організації) і профспілкового комітету, провадяться після прийняття рішень цими органами. Про внесені зміни заінтересованим особам направляється письмове повідомлення.

Відповідно до п. 26 Правил (в редакції на час розгляду справи), громадяни перебувають на квартирному обліку до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті. Громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР, пунктом 29 цих Правил та іншими актами законодавства Української РСР; 4)засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік; 6) скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; 7) отримання грошової компенсації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року N 719.

Аналогічні норми визначені у статті 40 ЖК УРСР.

Відповідно до п.п. 27, 28 Правил (в редакції на час розгляду справи) громадяни виключаються із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, якщо вони були необгрунтовано включені до цих списків або втратили вказане право. Зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (включення до вказаного списку). При розгляді цих питань на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи. Про зняття з обліку (виключення із списку) громадяни у 15-денний строк повідомляються у письмовій формі з указанням підстав зняття з обліку (виключення із списку).

Під час розгляду справи судом досліджено листа від 28.08.2018 за №104/10 відділу житлового обліку Департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради на адресу позивача про розгляд питання стосовно зняття останнього з квартирного обліку. При цьому, зазначено, що на черговому засіданні громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Черкаської міської ради буде розглядатись питання про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку, відповідно до п.п.1 п.26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР.

Між тим, відповідачами не надано до суду доказів про те, що такого листа було направлено ОСОБА_1 та ним отримано.

Крім того, відповідачами не надано до суду належних та допустимих доказів про повідомлення позивача ОСОБА_1 про дату та час засідання виконавчого комітету Черкаської міської ради, на якому вирішувалось питання про зняття його з квартирного обліку, враховуючи норми п.28 згаданих вище Правил. Відсутні також підтвердження про те, що ОСОБА_1 у 15-ти денний строк був повідомлений письмово про зняття його з обліку на виконання п. 28 Правил.

Слід зазначити, що в судовому засіданні позивач зазначив, що на засідання виконавчого комітету щодо розгляду питання про зняття з квартирного обліку його не було запрошено, він не зміг скористатись своїм правом висловити свої аргументи, надати відповідні матеріали; про прийняте рішення у визначеному порядку його повідомлено не було.

Таким чином, суд вважає безпідставними доводи сторони відповідачів про те, що позивач не звертався до відділу житлового обліку департаменту житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради з метою з`ясування обставин справи у зв`язку із направленим йому листом від 28.08.2018р. Крім того, слід зазначити, що у цьому листі зазначено про те, що на засіданні громадської комісії з житлових питань виконкому міськради (без дати та часу, хоча засідання відбулось аж 11.12.2018р.) буде розглядатись питання про зняття ОСОБА_1 з обліку, а не про засідання виконавчого комітету, як органу, який вправі приймати такі рішення, враховуючи норми п.28 Правил та Регламенту виконавчого комітету Черкаської міської ради, що затверджені рішенням виконкому від 07.11.2011р. №1680.

За статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР, виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади (ч.ч.1, 2 ст. 11 ЗУ).

Відповідно до частин 6-10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. У разі незгоди сільського, селищного, міського голови (голови районної у місті ради) з рішенням виконавчого комітету ради він може зупинити дію цього рішення своїм розпорядженням та внести це питання на розгляд відповідної ради. Сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження. Рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до п.15 ч.1 ст. 26 згаданого Закону, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами (ч. 1 ст. 74 ЗУ).

Зі змісту частини другої статті 144 Конституції України та частини десятої статті 59 Закону №280/97-ВР вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом загальної юрисдикції, тобто в судовому порядку.

В Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3).

З`ясувавши обставини справи та дослідивши надані до суду докази, суд вважає, що права та інтереси позивача ОСОБА_1 щодо перебування його на квартирному обліку, забезпечення житлом, - порушені відповідачем виконавчим комітетом Черкаської міської ради, який вирішив питання про зняття його з квартирного обліку без його запрошення, без його повідомлення про засідання, враховуючи, що позивач мав бажання та намір взяти участь у розгляді такого питання, а тому рішення №1278 від 26.12.2018р. підлягає до скасування.

При цьому, слід скасувати рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №1278 від 26.12.2018р. лише в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 , 1951р. народження із сім`єю у складі дві особи (він, дружина ОСОБА_3 , 1961р. народження), незважаючи на п.2 прохальної частини позову та той факт, що це рішення стосується й інших осіб, які за даним позовом його не оскаржують.

На думку суду, враховуючи норми ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Отже, такий спосіб відновлення порушеного права позивача ОСОБА_1 є ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність органу місцевого самоврядування. Скасуванням цього рішення поновлюються права позивача, які він вважає порушеними внаслідок прийняття спірного рішення, яке прийняте всупереч вимогам п.28 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання виконавчого комітету Черкаської міської ради ухвалити рішення про поновлення ОСОБА_1 у списку та рішення про розподіл та позачергове надання йому і члену його сім`ї у безстрокове (постійне) користування жилого приміщення; зобов`язання департаменту ЖКК Черкаської міської ради вчинити дії з поновлення ОСОБА_1 у списку, а також розподілу та позачергового надання йому і члену його сім`ї у безстрокове (постійне) користування жилого приміщення; зобов`язання Черкаської міської ради на підставі рішення суду, як просить ОСОБА_1 , скасувати рішення виконкому від 26.12.2018р. №1278, а також забезпечити виконання нового рішення виконкому про розподіл та надання йому і члену його сім`ї жилого приміщення позачергово за рахунок житла, що належить до комунальної власності, або забезпечити виділення коштів з міського бюджету, або за рахунок жилої площі, що передається центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження міської ради, в інший визначений міською радою спосіб, - то вони є похідними від основної позовної вимоги, а тому у їх задоволенні слід відмовити. Крім того, саме по собі скасування судом рішення №1278 від 26.12.2918р., унеможливлює зобов`язання органу місцевого самоврядування вирішувати питання про скасування такого рішення. Крім того, враховуючи норми ч.9 ст. 59 згаданого Закону, це право міської ради скасовувати рішення виконавчого органу ради, а в даному випадку, позивач звернувся до суду в порядку ч.1 ст. 4 ЦПК України, обравши спосіб захистускасування незаконного рішення. Також, суд не вправі зобов`язувати відповідача вчиняти певні дії, зокрема, - забезпечити виконання, як вказує позивач, «нового рішення виконкому», про наявність якого суду не повідомлено та на свій розсуд обирати замість позивача той спосіб захисту (серед альтернативних вказаних позивачем) для поновлення порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, інтересу.

Суд вважає, що позовна вимога про стягнення з Черкаської міської ради на користь позивача ОСОБА_1 моральної шкоди задоволенню не підлягає за таких підстав:

статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені у статті 1167 ЦК України. Відповідно до частини 1 цієї статті моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст. 1173 ЦК України).

Відповідно до пунктів 3, 5 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

До загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводить потерпіла особа, зазначаючи у позовній заяві, які негативні наслідки мають місце, у чому саме полягають моральні втрати, чим обґрунтовано розмір їх відшкодування. Письмовими доказами на ствердження наявності моральної шкоди можуть бути, зокрема, медичні довідки про виникнення захворювання чи інше погіршення стану здоров`я у зв`язку з хвилюваннями, спричиненими посяганням на права потерпілого; висновки лікарів чи медичних комісій про ступінь втрати працездатності, про необхідність проведення хірургічної операції; довідки про відрахування з вузу тощо.

У документі медичного характеру має бути зазначено, коли виникло захворювання, в результаті чого, чи могло воно стати наслідком психічних переживань через порушення конкретного права, мало місце погіршення загального стану чи сталося загострення хронічної хвороби у визначений період часу, тощо.

Факт завдання моральної шкоди може бути підтверджений також показаннями свідків, зокрема, про важкий душевний стан потерпілого, спричинений правопорушенням, його переживання, хвилювання, зміни в самопочутті, загальному душевному настрої тощо, стані здоров`я, способі життя, спілкування, звичках, працездатності.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому доказуванню під час вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Зокрема, з`ясуванню підлягає підтвердження факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або шкоди немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

За результатами розгляду справи, суд вважає, що позивачем жодними належними та допустимими доказами не доведено факт заподіяння йому відповідачем Черкаською міською радою моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, враховуючи характер спірних правовідносин та обставини справи. Посилання у позові про наявність морально-психологічних факторів, які негативно впливають на стан здоров`я позивача, призводять до нервових потрясінь, підвищення внутрішньо-черепного та артеріального тиску, - не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, довідка до акту огляду МСЕК від 12.07.2011р. про встановлення позивачеві третьої групи інвалідності теж не доводить обставин щодо завданої йому моральної шкоди.

Слід зазначити, що відповідно до вимог частин 1, 2, 4, 5, 8 статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Крім того, як передбачено п.п. 2, 4 ч.2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Враховуючи той факт, що позивачем докази в обгрунтування моральної шкоди виписка з медичної картки амбулаторного хворого № НОМЕР_1 , консультативний висновок невропатолога, рецепт №202 були подані до суду 08.01.2020 року, тобто вже під час розгляду справи по суті, то суд відмовив у їх прийнятті, оскільки порушено строки та порядок надання доказів.

Таким чином, у задоволенні позову в частині відшкодування позивачеві моральної шкоди, слід відмовити.

При подачі до суду позову позивачем ОСОБА_1 не сплачено судовий збір, оскільки він звільнений від його сплати, відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» (посвідчення від 12.07.2011р.), а тому необхідно з відповідача виконавчого комітету Черкаської міської ради стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 768грн. 40коп. Що стосується судового збору за позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, то такі витрати слід компенсувати за рахунок держави в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4,5,12,13,76-84, 141, 259, 268 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Скасувати рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради №1278 від 26.12.2018р. в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 , 1951р. народження із сім`єю у складі дві особи (він, дружина ОСОБА_3 , 1961р. народження).

Стягнути з Виконавчого комітету Черкаської міської ради (м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36) в дохід держави судовий збір в розмірі 768грн. 40коп.

В іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: С. М. Позарецька