РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., за участі секретаря судового засідання хлопко С.М., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту, зустрічного позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА ФІНАНС ГРУП» про визнання недійсним положення п.п. 1-3 Розділу 4 Пропозиції (Оферти) укладення договору про надання кредиту, договору у формі заявки № 1780124 від 20.10.2018 року, -
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2019 року ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначивши, що 20.10.2018 між ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання кредиту № 1780124 від 20.10.2018. Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті credit365.ua, підписана електронним цифровим підписом позивача 06.09.2018 та акцептована відповідачкою 20.10.2018 шляхом підписання електронним підписом (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205, ст. 638, ст. 639 Цивільного Кодексу України) заявки відповідачки № 1780124 від 20.10.2018 про укладення договору кредиту на обраних відповідачем умовах: строк кредиту 29 днів, сума кредиту 6 000,00 грн., сума процентів 1 862,00 грн. Грошові кошти у сумі 6 000,00 грн. перераховані позивачем на рахунок відповідачки 20.10.2018. Термін повернення кредиту та нарахованих процентах за договором до 25.07.2018.
У зазначений строк відповідач кредит не повернув. Натомість, уклав угоду про відтермінування строку повернення кредиту до 11.02.2019 шляхом оплати передбачених офертою комісій. Станом на день складання позовної заяви прострочення відповідача з повернення кредиту становило 212 днів.
Згідно розрахунків позивача, станом на 14.05.2019 заборгованість відповідача перед позивачем з урахуванням процентів, пені та інфляційних втрат становила 27 991,00 грн.
З урахуванням вищевикладеного, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість у розмірі 27 991,00 грн. та судові витрати у розмірі 1 921,00 грн.
Ухвалою судді від 15.10.2019 зазначену позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.
19.11.2019 відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ТОВ «АІА Фінанс Груп». В обґрунтування зустрічного позову зазначила, що кредитний договір не містить її підпису, також він не був підписаний електронним цифровим підписом, оскільки вона не має його, одноразовий ідентифікатор, яким було підписано заявку, не містить жодного елементу алфавіту, а тому він не є одноразовим ідентифікатором в розумінні ЗУ «Про електронну комерцію», сторони не домовились про всі його істотні умови, визначені законодавством, грошові кошти їй не передавалися, платіжне доручення надане позивачем не може бути визнано належним доказом проведення операції з перерахунку коштів, правочин здійснено з використанням нечесної підприємницької практики.
З урахуванням зазначеного ОСОБА_2 просить суд визнати положення п.1-п.3 Розділу IV Пропозиції (Оферти) укладення договору про надання кредиту недійсними та визнати договір у формі Заявки №1780124 від 20.01.2018 між ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_2 недійсним в цілому.
19.11.2019 до суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву у якому вона заперечує проти позову з підстав викладених у зустрічній позовній заяві.
Ухвалою судді від 25.11.2019 зустрічний позов ОСОБА_2 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП», об`єднано їх в одне провадження, вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та у справі призначено підготовче судове засідання, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.
03.12.2019 до суду від ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» надійшла відповідь на відзив у якій зазначено про те, що договір не обов`язково повинен бути підписаний цифровим підписом, він може бути підписаний одноразовим ідентифікатором, визначення якому надано у ЗУ «Про електронну комерцію», де зазначено, що одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що в свою чергу свідчить про те, що одноразовий ідентифікатор може містити цифри і елементи алфавіту, як одночасно, так і окремо. Також, надане ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» платіжне доручення з відміткою банку про проведення платежу є безумовно документом, що містить інформацію про переказ коштів на картковий рахунок відповідача та про проведення банком цього переказу, отже є належним доказом у справі.
24.12.2019 до суду від ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву у якому ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» заперечує проти зустрічного позову з підстав викладених у відповіді на відзив на первісний позов.
Ухвалою суду від 23.01.2020 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
У судовому засіданні представник ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» - Литвинець С.А. первісний позов підтримав з підстав викладених позовній заяві та просив його задовольнити у повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі.
Належним чином повідомлена ОСОБА_2 про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася, у письмовій заяві просила суд розглянути справу у її відсутність, та відмовити у задоволенні первісного позову, задовольнити зустрічний позов.
Заслухавши представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази та оцінивши їх, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 20.10.2018 між ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання кредиту № 1780124 від 20.10.2018. Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту (далі - Оферта), що опублікована на веб-сайті сredit365.ua, підписана електронним цифровим підписом позивача 06.09.2018 та акцептована відповідачем 20.10.2018, шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", ч. 1 ст. 205, ст. 638, ст. 639 Цивільного Кодексу України) Заявки відповідача № 1780124 від 20.10.2018 р. (далі - Заявка) про укладення договору кредиту на обраних відповідачем умовах.
Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання Заявки і відповідно, укладення Договору здійснюється наступним чином: Коли клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер клієнта, верифікований в його особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора SМS-відправлень. Після введення клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними.
Відповідно до п. 1.1 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити нараховані проценти на умовах передбачених Договором та погодженою кредитодавцем Заявкою Позичальника.
Згідно п. 2.1 Договору, договір укладається за кожною окремою погодженою Заявкою Позичальника на строк Кредиту, визначений в такій Заявці.
Пунктом п. 2.2 Договору передбачено, що сума кредиту та строк повернення кредиту в межах, визначених Договором, зазначається в Заявці позичальника, що формується позичальником у власному особистому кабінеті на підставі умов Договору."
З урахуванням наведених положень Договору, умови кредитування Відповідача вказані в Заявці і є наступними: строк кредиту 29 днів; сума кредиту 6 000,00 грн.; сума процентів 1 862,00 грн.; до сплати всього 7 862,00 грн.
Відповідно до п. 2.6 Договору датою надання кредиту вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок позичальника. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в день надання кредиту.
Згідно п. 2.10 Договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за кредитом, визначені згідно п. 2.8 Договору, в останній день строку користування кредитом.
Проте, у визначений Договором строк, відповідачем кредит не повернуто, проценти не сплачено.
Натомість Відповідач скористався послугою, щодо продовження строку користування кредитом. Умови даної послуги встановлені Розділом IV Оферти "УГОДА ПРО ВІДТЕРМІНУВАННЯ ПОВЕРНЕННЯ КРЕДИТУ".
Згідно п.1 - п.3 Розділу IV Оферти у випадку прострочення строків повернення кредиту позичальник має право укласти з кредитором угоду про відтермінування повернення кредиту за умови сплати комісії за відтермінування строку повернення кредиту (далі - Комісія). Розрахована на підставі вказаних даних сума Комісії округлюється до цілих одиниць у сторону зменшення.
Для зручності позичальника, в особистому кабінеті міститься калькулятор розрахунку Комісії, який відтворює необхідну суму Комісії за весь строк відтермінування, розраховану на підставі вказаних умов Договору.
Угода про відтермінування повернення Кредиту вважається укладеною з моменту надходження на рахунок Кредитора суми Комісії за весь строк відтермінування з призначенням платежу: "(ІПН ПОЗИЧАЛЬНИКА) Заявка (НОМЕР ЗАЯВКИ). Оплата Комісії за відтермінування строку повернення Кредиту на (СТРОК ВІДТЕРМІНУВАННЯ) днів. З умовами Угоди згоден.""
В період, з моменту отримання Кредитором сплаченої Позичальником Комісії за весь Строк відтермінування і до закінчення Строку відтермінування, нарахування процентів за користування Кредитом згідно п. 2.8 або п. 2.11 Договору не здійснюється, неустойка не нараховується."
На підставі вказаних положень відповідачем укладено угоди про відтермінування строку повернення кредиту, шляхом оплати відповідних комісій з вказаними в п. 2 Розділу IV Оферти призначеннями платежів.
Вказані грошові кошти зараховані в рахунок продовження строку повернення кредиту та з урахуванням цього поточний термін повернення кредиту та процентів за кредитом до 11.02.2019.
Станом на 11.09.2019 прострочення відповідача з повернення кредиту становить 212 днів.
Відповідно до п.2.9 плата за користування кредитом нараховується на суму кредиту, зазначену в погодженій кредитодавцем Заявці позичальника в день отримання кредиту в повному розмірі.
Згідно п. 2.11 Договору починаючи з другого дня за останнім днем строку користування кредитом процентна ставка за користування кредитом нараховується щоденно і становить 1,5% від суми кредиту за кожен день з моменту закінчення строку користування, до моменту фактичного повернення кредиту. Обов`язок сплати процентів згідно даного пункту Договору виникає у позичальника в день, наступний за днем їх нарахування."
Відповідно до п. 7.4 Договору у випадку припинення дії, або закінчення строку дії Договору, сторони не звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, що виникли під час його дії. При цьому непогашені грошові зобов`язання повертаються стороною, що прострочила з урахуванням п.2 ст.625 ЦК України, з процентами у розмірі згідно п. 2.11 Договору.
Таким чином, з урахуванням наведених положень, за період прострочення повернення кредиту за користування кредитом на клієнта нараховані проценти згідно п. п. 2.9, 2.11 Договору в розмірі 20 942,00 грн.
Згідно п. 4.2 Договору у випадку прострочення строку повернення кредиту позичальник сплачує за кожний день неповернення кредиту пеню від суми кредиту у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15 відсотків суми простроченого платежу.
Так пеня за період прострочення становить 609,00 грн.
Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідач має сплатити інфляційні втрати у розмірі 240 грн.
Надані ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» розрахунки процентів нарахованих відповідно п. п. 2.9, 2.11 Договору, пені, інфляційних втрат судом перевірені та є вірними. Зазначені розрахунки ОСОБА_2 не спростовані, контр-розрахунки не надані.
Так, загальний розмір заборгованості відповідача за Договором становить 27 791,00 грн.
В ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з п.1ст.203 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Частинами 6 і 12 п.1ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено наступні терміни:
- електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;
- одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до п. 3 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
З положень ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» вбачається, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Згідно пунктів 12-13 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно зі ст.100 ЦПК України.
Згідно п.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про те, що укладений між ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_2 договір про надання кредиту № 1780124 від 20.10.2018 в електронній формі відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», що підтверджується Заявкою №1780124, в який ОСОБА_2 ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, надавши про себе відповідні данні для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, e-mail, дані паспорту, банківського (карткового) рахунку та банківської установи), та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом «Про електронну комерцію», підписав зазначену заяву 20.10.2018 про надання кредиту (а.с.21).
Також суд приходить до висновку про те, що Заяву сформовано та підписано в електронній формі, і такі дії сторін відповідають приписам ст.ст. 6 та 627 ЦК України, ст.ст. 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно ч.1ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Так, відповідно до ст.ст.1046,1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.1ст.1048,ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч.ч.1,2 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи, що позичальником було порушено умови укладеного між сторонами кредитного договору, суд приходить до висновку, що права ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Щодо зустрічного позову суд зазначає наступне.
Як вбачається з умов кредитного договору, ОСОБА_2 були надані кошти на споживчі цілі, а тому особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».
У справі про захист прав споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів.
Згідно із ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
За змістом ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.
Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Згідно з положеннями ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засада м. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Частиною 1-3 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.
Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази ведення відповідачем нечесної підприємницької діяльності та в судовому засіданні такі встановлені не були, тому відсутні підстави визнавати договорі недійсним на підставі ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів».
Судом було встановлено, що договір укладений між сторонами у формі електронного документу з електронними підписами сторін, відповідно до положень ст.207 ЦК України.
При цьому, ОСОБА_2 була ознайомлена з усіма його умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
Суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_2 про відсутність в оспорюваному договорі істотних умов, передбачених законодавством, зважаючи на наступне.
Всі істотні умови Договору, містяться в Оферті та в Заявці Позивача, що є його невід`ємними частинами, зокрема: інформація про тип і мету кредиту міститься в п.п. 1.1, 1.2, Умов Договору (Розділ III Оферти); порядок і умови надання кредиту - Розділ II Оферти «Порядок укладення договору», п.п. 2.1 - 2.13 Умов Договору (Розділ III Оферти); види забезпечення кредиту - кредит надається без забезпечення; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту, тип ставки - в Заявці Позивача; необхідність укладення додаткових договорів - відсутня; порядок повернення кредиту - п. 2.10 Умов Договору (Розділ III Оферти); наслідки прострочення, відповідальність сторін - п.п. 4.1-.4.3 Умов Договору; підписи сторін - договір укладено в електронній формі у відповідності до ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України (зі сторони Позивача договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що міститься в CMC-повідомленні від 20.10.2018, яке надано ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» в Реєстрі CMC повідомлень клієнту); порядок відмови в наданні кредиту - п. 7 Розділу II Оферти; строк дії, порядок зміни та припинення Договору - п.п. 7.1. - 7.4 Умов Договору (Розділ III Оферти); права і обов`язки сторін - п.п. 3.1 - 3.4. Умов Договору (Розділ III Оферти).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування», цей закон не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця.
Так, вимоги Закону України «Про споживче кредитування» не поширюються на укладений між сторонами договір, оскільки кредит був наданий на строк 29 днів.
Доводи ОСОБА_2 про те, що одноразовий ідентифікатор, яким було підписано заявку, не містить жодного елементу алфавіту, а тому він не є одноразовим ідентифікатором в розумінні ЗУ «Про електронну комерцію» суд не бере до уваги, оскільки одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що в свою чергу свідчить про те, що одноразовий ідентифікатор може містити цифри і елементи алфавіту, як одночасно, так і окремо.
Також суд не бере до уваги доводи ОСОБА_2 про те, що платіжне доручення надане ТОВ «АІА Фінанс Груп» є належним доказом проведення операції з перерахунку коштів, оскільки платіжне доручення з відміткою банку про проведення платежу є безумовно документом, що містить інформацію про переказ коштів на картковий рахунок відповідача та про проведення банком цього переказу, отже є належним доказом у справі.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав визнавати Договір про надання кредиту №11780124 від 20.10.2018 року недійсним, як цілком так і в частині, оскільки вимоги законодавства при його укладенні порушено не було.
Відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням первісного позову з ОСОБА_2 на користь ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» підлягають стягненню понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.
Керуючись ст.ст.2,3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту,- задовольнити.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА ФІНАНС ГРУП» про визнання недійсним положення п.п. 1-3 Розділу 4 Пропозиції (Оферти) укладення договору про надання кредиту, договору у формі заявки № 1780124 від 20.10.2018 року, - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення, апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Дата складання повного тексту рішення: 02.10.2020 року.

Суддя Рибалко Н.І.