Справа № 308/4450/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 вересня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Кожух О.А., Фазикош Г.В.

з участю секретаря судового засідання: Кухти М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 квітня 2018 року у складі судді Бедьо В.І. в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експедиційно-трансформаторна компанія «Сіко», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, -

встановив:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом.

Позов мотивує тим, що у травні 2017 року їй стало відомо, що 15.03.2017 року між відповідачами ТОВ «Експедиційно-трансформаторна компанія «Сіко» та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу щита КТП -100 з трансформатором ТМ -100.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що укладеним 15.03.2017 року договором між відповідачами про продаж щита КТП -100 з трансформатором ТМ -100 порушені її законні права та інтереси, тобто вона є заінтересованою особою, яка вправі вимагати визнання цього договору недійсним, з огляду на наступне.

06.06.2006 року між АК ПІБ та ТзОВ «Експедиційно-трансформаторна компанія «Сіко» був укладений кредитний договір № 17/4-06, а 13.03.2007 року та 12.02.2008 року між тими ж сторонами були укладені кредитні договори № 04/4-07 і 1 /4 -08, які були забезпечені іпотечними договорами та договорами застави.

26 листопада 2010 року між АК ПІБ та ТОВ КУА „ІЗІ ЛАЙФ" були укладені договори відступлення права вимоги як по всіх кредитних договорах, так і по іпотечних та заставних, на підставі чого права кредитора та права іпотекодержателя заставодержателя у повному об`ємі перейшли до ТОВ "Компанії з управління активами "ІЗІ ЛАЙФ".

Рішенням господарського суду Закарпатської області у справі № 5008/582/2012 від 21 вересня 2012 року задоволено позов ТОВ „Компанія з управління активами „131 ЛАЙФ" та присуджено стягнути з боржника ТОВ „СІКО" на користь ТОВ „КУА 131 ЛАЙФ" суми заборгованості по кредиту № 17/4-06 в`розмірі 3 531 461,65 гривень та судового збору 64380,00 гривень, внаслідок чого 08 листопада 2012 року був виданий наказ про примусове виконання рішення.

Рішенням господарського суду Закарпатської області у справі № 5008/584/2012 від 18 вересня 2012 року задоволено позов ТОВ "Компанія з управління активами "ІЗІ ЛАЙФ" та присуджено стягнути з боржника ТОВ "СІКО" на користь ТОВ "КУА ІЗІ ЛАЙФ" суми заборгованості по кредиту № 04/4-07 в розмірі 2 631631,50 гривень, внаслідок чого 09 жовтня 2012 року був виданий наказ про примусове виконання рішення.

Рішенням господарського суду Закарпатської області у справі № 5008/579/2012 від 03 жовтня 2013 року повністю задоволено позовні вимоги ТОВ "Компанія з управління активами "131 ЛАЙФ" та присуджено стягнути з боржника ТОВ „СІКО" на користь ТОВ „КУА ІЗІ ЛАЙФ" суми заборгованості по кредиту № 1/4-08 в розмірі 7739093,85 та судового збору 64380,00 гривень та 03 жовтня 2013 року був виданий наказ про примусове виконання рішення.

13 червня 2016 року на підставі договорів відступлення права вимоги по всіх наведених кредитних договорах, іпотечних договорах та договорах застави укладених між ТОВ КУА "ІЗІ ЛАЙФ" і ТОВ "Фактор Стандарт" всі права кредитора, іпотекодержателя та заставодержателя щодо ТОВ "ЕТК СІКО" в повному об`ємі перейшли до ТОВ „Фактор Стандарт".

16 червня 2016 року між ТОВ „Фактор Стандарт" та ОСОБА_1 були укладені договори відступления права вимоги, за умовами яких до ОСОБА_1 перейшли всі без винятку права та обов`язки кредитора за кредитними договорами № 17-4-06 від 06 червня 2006 року, № 04/4-07 від 13 березня 2007 року і № 1/4-08 від 12 лютого 2008 року та всі без винятку права та обов`язки іпотекодержателя і заставодержателя.

Вищенаведене стало підставою для винесення господарським судом Закарпатської області відповідних ухвал від 25 серпня 2016 року про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 5008/579/2012 та № 5008/582/2012, та ухвали від 06 вересня 2016 року про заміну сторони виконавчого провадження у справі 5008/584/2012, де позивача визнано правонаступником стягувача ТОВ "КУА ІЗІ ЛАЙФ" у виконавчому провадженні з примусового виконання наказів господарського суду Закарпатської області від 08 листопада 2012 року, 09 жовтня 2012 року та 03 жовтня 2013 року.

Виходячи з наведеного станом на 11 квітня 2017 року ТОВ „ЕТК СІКО" боргував позивачу - стягувачу грошові кошти розміром близько 14 мільйонів гривень.

Згідно свідоцтва, посвідченого 11 квітня 2017 року приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. за реєстром № 580, на підставі постанови та акту ВП № 53186502, винесених 11 квітня 2017 року начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, що виник у ТОВ "ЕТК СІКО", ОСОБА_1 стала власником всього нерухомого майна та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказує на те, що тим самим їй було відшкодовано лише 4 929 832 гривні від загального боргу ТОВ "ЕТК СІКО".

В зв`язку з тим, що більша частина боргу ще не повернута, вона зацікавлена у тому, щоб майно ТОВ "ЕТК СІКО" не відчужувалося та не втрачалося будь-яким іншим чином.

Підставою для визнання недійсності договору між ТОВ „ЕТК СІКО" та ОСОБА_2 від 15 березня 2017 року позивач вказує наступне.

Все майно ТОВ "ЕТК СІКО" знаходиться під арештом та забороною, що підтверджується інформаційною довідкою № 85431592 від 20 квітня 2017 року.

Виходячи з цього позивач вважає, що договір купівлі-продажу щита КТП-100 з трансформатором ТМ-100 від 15 березня 2017 року підпадає під встановлені ст. 228 ЦК України умови, за яких правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, оскільки за цим договором проведено відчуження майна, обіг якого був обмежений у зв`язку із накладенням арешту на нього, про що продавцю було відомо.

На підставі викладеного позивач просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 15 березня 2017 року між "Експедиційно-транспортною компанією "СІКО" та ОСОБА_2 та застосувати наслідки недійсності правочину.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17 квітня 2018 року в задоволенні даного позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та увалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував обставини, які наведені в позовній заяві та помилково дійшов висновку про недоведеність порушення її прав та законних інтересів та відсутність підстав передбачених ст. 228 ЦК України для визнання недійсним оспорюваного договору купівлі - продажу.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "ЕТК СІКО" просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення.

Представник ТОВ "ЕТК СІКО" в судове засідання не з`явився через поважні причини, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Апелянт ОСОБА_1 , представник апелянта ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилися черговий раз, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Представник апелянта ОСОБА_3 надіслав суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з продовженням обмежувальних заходів в України до 31 жовтня 2020 року через коронавірус COVID -19.

З приводу неявки учасників справи слід зазначити наступне.

Згідно з ч.2, ч.3 п.п.10,11 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: розумність строків розгляду справи; неприпустимість зловживання процесуальними правами. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що апеляційне провадження у даній справі відкрито 18.06.2018 року, розгляд справи неодноразово відкладався, в тому числі і через неявку і процесуальні дії сторін та їх представників, виходячи із вищенаведених принципів цивільного судочинства, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності сторін у справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності порушення прав і законних інтересів позивачки та відсутність підстав передбачених ст. 228 ЦК України для визнання недійсним оспорюваного договору купівлі - продажу.

Повністю погодитись з такими висновками суду погодитись не можна виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 06.06.2006 року між АК ПІБ та ТзОВ «Експедиційно-трансформаторна компанія «Сіко» був укладений кредитний договір № 17/4-06, а 13.03.2007 року та 12.02.2008 року між тими ж сторонами були укладені кредитні договори № 04/4-07 і 1 /4 -08, які були забезпечені іпотечними договорами та договорами застави.

26 листопада 2010 року між АК ПІБ та ТОВ КУА "ЛАЙФ" були укладені договори відступлення права вимоги як по всіх кредитних договорах, так і по іпотечних та заставних, на підставі чого права кредитора та права іпотекодержателя заставодержателя у повному об`ємі перейшли до ТОВ "Компанії з управління активами "ІЗІ ЛАЙФ".

Рішенням господарського суду Закарпатської області у справі № 5008/582/2012 від 21 вересня 2012 року задоволено позов ТОВ "Компанія з управління активами "131 ЛАЙФ" та присуджено стягнути з боржника ТОВ "СІКО" на користь ТОВ "КУА 131 ЛАЙФ" суми заборгованості по кредиту № 17/4-06 в`розмірі 3 531 461,65 гривень та судового збору 64380,00 гривень, внаслідок чого 08 листопада 2012 року був виданий наказ про примусове виконання рішення.

Рішенням господарського суду Закарпатської області у справі № 5008/584/2012 від 18 вересня 2012 року задоволено позов ТОВ "Компанія з управління активами "ІЗІ ЛАЙФ" та присуджено стягнути з боржника ТОВ "СІКО" на користь ТОВ "КУА ІЗІ ЛАЙФ" суми заборгованості по кредиту № 04/4-07 в розмірі 2 631631,50 гривень, внаслідок чого 09 жовтня 2012 року був виданий наказ про примусове виконання рішення.

Рішенням господарського суду Закарпатської області у справі № 5008/579/2012 від 03 жовтня 2013 року повністю задоволено позовні вимоги ТОВ "Компанія з управління активами" 131 ЛАЙФ" та присуджено стягнути з боржника ТОВ "СІКО" на користь ТОВ "КУА ІЗІ ЛАЙФ" суми заборгованості по кредиту № 1/4-08 в розмірі 7739093,85 та судового збору 64380,00 гривень та 03 жовтня 2013 року був виданий наказ про примусове виконання рішення.

13 червня 2016 року на підставі договорів відступлення права вимоги по всіх наведених кредитних договорах, іпотечних договорах та договорах застави укладених між ТОВ КУА "ІЗІ ЛАЙФ" і ТОВ „Фактор Стандарт" всі права кредитора, іпотекодержателя та заставодержателя щодо ТОВ "ЕТК СІКО" в повному об`ємі перейшли до ТОВ „Фактор Стандарт".

16 червня 2016 року між ТОВ "Фактор Стандарт" та ОСОБА_1 були укладені договори відступления права вимоги, за умовами яких до ОСОБА_1 перейшли всі без винятку права та обов`язки кредитора за кредитними договорами № 17-4-06 від 06 червня 2006 року, № 04/4-07 від 13 березня 2007 року і № 1/4-08 від 12 лютого 2008 року та всі без винятку права та обов`язки іпотекодержателя і заставодержателя.

Господарським судом Закарпатської області винесено ухвалу від 25 серпня 2016 року про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 5008/579/2012 та № 5008/582/2012, та ухвалу від 06 вересня 2016 року про заміну сторони виконавчого провадження у справі 5008/584/2012, де позивача ОСОБА_1 визнано правонаступником стягувача ТОВ "КУА ІЗІ ЛАЙФ" у виконавчому провадженні з примусового виконання наказів господарського суду Закарпатської області від 08 листопада 2012 року, 09 жовтня 2012 року та 03 жовтня 2013 року.

Згідно свідоцтва, посвідченого 11 квітня 2017 року приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Хваста М.М. за реєстром № 580, на підставі постанови та акту ВП № 53186502, винесених 11 квітня 2017 року начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, що виник у ТОВ "ЕТК СІКО", ОСОБА_1 стала власником всього нерухомого майна та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . загальною вартістю 4 929 832 гривні.

Обґрунтовуючи заявлений позов позивачка ОСОБА_1 посилається на те, що із боргу ТОВ "ЕТК СІКО" близько 14 мільйонів гривень, їй як стягувачу повернуто лише 4 929 832 гривні, все майно ТОВ "ЕТК СІКО" знаходиться під арештом та забороною, а тому укладення 15.03.2017 року між відповідачами ТОВ ТОВ "ЕТК СІКО" та ОСОБА_2 договору купівлі-продажу щита КТП -100 з трансформатором ТМ -100. порушує публічний порядок, оскільки за цим договором проведено відчуження майна, обіг якого був обмежений у зв`язку із накладенням арешту на нього, про що продавцю було відомо, і такий правочин, на підставі ст. 228 ЦК України просила визнати його недійсним.

Згідно із ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першої статті 206 цього Кодексу.

Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно(товар) у власність другій стороні(покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно(товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Відповідно до приписів ч.ч.1,5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. (ч.6 ст.95 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позову 11.05.2017 року до позовної заяви не додався договір купівлі - продажу від 15.03.2017 року відносно якого наявний спір, не зазначено причини, з яких доказ не може бути подано та не зазначено докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (а.с.1-4 т.1).

В запереченнях на позов відповідачі зазначають, що між ними та позивачкою відсутні договірні, а також будь - які інші цивільні правовідносини щодо речі, яка є предметом вказаного договору (а.с.51-59 т.1).

22.02.2018 року представник позивача - адвокат Колотуха І.О. подав суду заяву в якій просив приєднати до матеріалів справи ксерокопію договору купівлі - продажу щита КТП -100 з трансформатором ТМ -100, від 15.03.2017 року та ксерокопію акту прийому - передачі до даного договору купівлі - продажу (а.с.77-78 т.1). Однак, копії даних документів належним чином не засвідчені, і не зазначено про наявність у нього оригіналів вказаних документів.

В суді апеляційної інстанції представник позивача - ОСОБА_4 пояснив, що в нього,як представника позивача, а також в самого позивача відсутній оригінал спірного договору.

Представник ТОВ "ЕТК СІКО" суду пояснила, що такий договір у товариства відсутній і такий довір товариством та ОСОБА_2 взагалі не укладався, а щит КТП -100 з трансформатором ТМ -100, який є предметом договору, ніколи не обліковувався на балансі ТОВ "ЕТК СІКО" і відносно нього не могло вчинятися ніяких юридично значимих дій.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 04 червня 2019 року витребувано від ОСОБА_2 оригінал договору купівлі - продажу щита КТП -100 з трансформатором ТМ -100 від 15.03.2017 року та оригінал акту прийому - передачі до даного договору купівлі - продажу, і зобов`язано ОСОБА_2 надати їх в судове засідання, однак ухвалу суду не виконано і не надано суду вказаних документів.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року постановлено тимчасово вилучити від ОСОБА_2 дані документи, виконання ухвали доручено Рахівському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області.

З Акту державного виконавця від 12.12.2019 року на виконання вказаної ухвали, письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, у ОСОБА_2 відсутній примірник оригіналу вказаного договору, оскільки такий договір між нею та ТОВ "ЕТК СІКО" не укладався (а.с.104-106 т.2).

Таким чином колегія суддів констатує, що матеріли справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтверджували, що 15.03.2017 року між відповідачами ТОВ ТОВ "ЕТК СІКО" та ОСОБА_2 укладався договір купівлі-продажу щита КТП -100 з трансформатором ТМ -100, відносно якого наявний спір.

Відповідно до норм ЦК України недійсним можна визнати лише укладений договір як правочин, неукладений договір не може визнаватися судом недійсним.

Оскільки матеріалами справи не доведено, що між ТОВ ТОВ "ЕТК СІКО" та ОСОБА_2 укладався договір купівлі-продажу щита КТП -100 з трансформатором ТМ -100 від 15.03.2017 року, такий договір не може визнаватися недійсним.

Суд першої інстанції при розгляді справи не врахував вищенаведені фактичні обставини справи та вищевказані вимоги матеріального і процесуального права, помилково дійшов висновку, що оспорюваний договір купівлі - продажу був укладений, однак не доведені підстави передбачені ст. 228 ЦК України для визнання його недійсним, та помилково з цих підстав відмовив у заявленому позові.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, відповідно до пунктів 3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підлягає зміні в частині правового обґрунтування підстав для відмови в задоволенні позову.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 квітня 2018 року змінити в частині правового обґрунтування підстав для відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експедиційно-трансформаторна компанія «Сіко», ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Резолютивну частину рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: