Справа № 357/9877/20
Провадження 2-з/357/150/20
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

"05" жовтня 2020 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цукуров В. П. терозглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,-ст

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 подано суду заяву, у якій вона просить вжити заходів забезпечення майбутнього позову шляхом накладення арешту на автомобіль. Заява про забезпечення позову мотивована наступним.

Заявниця перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Під час сумісного проживання сторони придбали автомобіль «Mercedes-Benz», модель 312 (автобус), повна маса 3500, маса без навантаження 2000, 1996 року випуску, тип Т3-загальний автобус-загальний автобус-D, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який 23.03.2010 року вперше був зареєстрований на ім`я заявника. У 2018 році вказаний автомобіль був перереєстрований зі зміною номерних знаків, відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ: серія НОМЕР_3 виданого ТСЦ 8043 від 18.07.2018 року

У 2018 році, на прохання колишнього чоловіка, заявник надала його матері ОСОБА_3 довіреність на автомобіль для можливості передачі його в оренду для використання в підприємницькій діяльності під керуванням ОСОБА_2 .

З грудня 2018 року сторони припинили шлюбні відносини, що підтверджується копією рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

Надану довіреність на використання автомобіля, заявником було анульовано у нотаріуса.

На даний час заявник готує позов до суду про поділ майна подружжя.

Посилаючись на викладене, заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль «Mercedes-Benz», модель 312 (автобус), повна маса 3500, маса без навантаження 2000, 1996 року випуску, тип Т3-загальний автобус-загальний автобус-D, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ: серія НОМЕР_3 видане ТСЦ 8043 від 18.07.2018 року

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши доводи позивача, суд приходить до висновку про те, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може забезпечуватися шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Тобто, суд може накласти арешт на майно за умови, якщо воно належить відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Проте, як убачається із доданої заявником до заяви роздруківки із Електронного кабінету водія, спірний транспортний засіб належить не відповідачу ОСОБА_2 , а заявнику-позивачу ОСОБА_1 .

А якщо заявник є лише титульним власником майна і воно є спільною сумісною власністю сторін, то його арешт може призвести до позбавлення відповідача можливості правомірно використовувати вказаний автомобіль у господарській діяльності, що в свою чергу призведе до невиправданих збитків.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що заявником помилково обрано такий спосіб забезпечення позову як накладення арешту і задоволення даної заяви було б порушенням приписів п.1. ч.1 ст.150 ЦПК України. Правових підстав для задоволення заяви про арешт майна у суду немає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 149-153, 260-261 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяВ. П. Цукуров