ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9104/19 Номер провадження 22-ц/814/656/20Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Одринської ТВ.,

суддів:Панченка О.О., Пікуля В.П.

за участю секретаря судових засідань Ряднини І.В.

розглянувши у спрощеному провадженні в м. Полтаві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк " ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю " Агрокапітал 3000" про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Кириченко Г.В.

на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 серпня 2010 року

в с т а н о в и л а:

Заочним рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 серпня 2010 року позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ТОВ "Агрокапітал 2000" про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 44 115, 57 грн. та судові витрати по 280, 58 грн. з кожного. В задоволенні позовних вимог про стягнення 200 грн відмовлено. /а.с.6-7/.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 28 листопада 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 в особі представника адвоката Кириченко Галини Володимирівни про перегляд заочного рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 18 серпня 2010 року у справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ТОВ "Агрокапітал 2000", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

З заочним рішенням суду не погодилася відповідач ОСОБА_2 , в зв`язку з чим її представник оскаржила його в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_2 про розгляд справи не повідомлялася, в зв`язку з чим була не обізнана про існування оспорюваного рішення. Заочне рішення суду отримала лише 25 вересня 2019 року, після того як їй було відмовлено в перетені державного кордону. Зазначає, що договір поруки не підписувала, проте внаслідок неналежного повідомлення її про день та час розгляду справи не мала можливості довести вказану обставину. Відповідач договір поруки не підписувала, відповідного примірника договору не має, що позбавляє її можливості замовити почеркознавчу експертизу. З урахуванням викладеного, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Банку.

Відзив на апеляційну скаргу не поданий.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з довідки Октябрського районного суду м.Полтави, справа за № 2-6467/10 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ТОВ "Агрокапітал 2000", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором знищена на підставі Переліку судових справ, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання, затвердженого наказом ДСА України №22 від 11.02.2010 р. У наряді знищених справ за 2010 рік зберігаються оригінал судового рішення від 18.08.2010 року /а.с.1/.

Зі змісту заочного рішення місцевого суду вбачається, що 26 лютого 2007 року між ПАТ КБ « ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № SAMDN7576, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 18000 грн з кінцевим терміном повернення від 26.02.2011 року. В забезпечення виконання зобов`язання, 26 лютого 2007 року ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 51874_cred/П2 /а.с.6-7/.

Звертаючись до суду про оскарження заочного рішення суду, апелянтом не оспорюється укладення кредитної угоди, а також сума заборгованості, яка стягнута заочним рішенням суду. Підставою оскарження вказаного заочного рішення, ОСОБА_2 зазначає, що договір поруки не підписувала.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В свою чергу, дійсність договору поруки не була предметом розгляду даної справи. Клопотання про витребування доказів судом та перевірки їх судом ОСОБА_2 та її представник не заявляла.

За позовом до суду ОСОБА_2 про визнання спірного договору поруки недійсним не зверталась, тому відповідно до ст. 204 ЦК України вказаний правочин є правомірним і надати йому іншу правову оцінку при розгляді апеляційної скарги суд не може.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Враховуючи, що відповідачем не надано достатніх та допустимих доказів на спростування правомірності договору поруки, колегія суддів доходить висновку про відсутність правових підстав для скасування заочного рішення місцевого суду.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Кириченко Г.В. - залишити без задоволення.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 серпня 2010 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 18 березня 2020 року.

головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська

судді: ______________ О.О.Панченко ______________ В.П.Пікуль