Дата документу 11.03.2020
Справа № 320/6643/19
Провадження № 2/937/379/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Фоміна В.А.,

при секретарі Захаровій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей та зміну способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із позовними вимогами про збільшення розміру аліментів на утримання дітей та просить змінити спосіб стягнення аліментів, а саме стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня подачі вказаного позову до суду та до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . А також на утримання доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі вказаного позову до повноліття дитини. Крім того просить стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 грн. На обґрунтування позову зазначила, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2015 року з відповідача були стягнені аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Їй відомо, що відповідач працює за кордоном у Німеччині, займається перевозкою вантажу та має стабільний дохід, у зв`язку з чим має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

16.09.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

В судове засідання позивач не з`явилась, від представника позивача адвоката Скворцової О.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Зазначила, що старшій дитині позивача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 виповняється 18 років і стягнення аліментів на вказану дитину припиняється, залишається стягнення аліментів на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Просить врахувати вказану обставину та постановити рішення про стягнення аліментів на користь позивача на утримання дитини в розмірі ј частини від усіх видів заробітку, а також стягнути витрати на правничу допомогу.

Відповідач в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу за його відсутності, у задоволенні позову просить відмовити по викладеним у відзиві підставам. Так, відповідно до наданого відповідачем відзиву останній вказує, що позивач як на підставу позовних вимог посилається на ч. 1 ст. 192 СК України, однак не зазначає підстав для зміни розміру стягнених аліментів, а саме про зміну її матеріального або сімейного становища, погіршення стану здоров`я. Лише вказує, що відповідач нібито працює в Німеччині. З 13 березня 2015 року матеріальне становище відповідача не змінилось, він не має стабільного доходу, отримує заробіток від сезонних робот на полях, у зв`язку із чим просить відмовити у задоволені позову.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 08.09.2001 року, який був розірваний рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 березня 2015 року /а.с.6,9/.

Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження /а.с.7-8/.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2015 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 були стягнені аліменти на утримання малолітніх дітей: доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 /однією тисячі/ гривень 00 копійок, щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з 10 лютого 2015 року і до повноліття дітей /ас.10-11/.

Судом встановлено, що діти донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 та знаходяться на її утримані /а.с.15/.

Інших осіб, які б мали можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на утримання дітей, немає.

08 липня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року №2037-VIII, яким змінено мінімальний розмір аліментів на дитину.

У відповідності до ч.2 ст.182 СК України (в ред. від 08 липня 2017 року) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно ч.2 ст.51 Конституції України, ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку підстав, передбачених статтею 192 СК України, зокрема зміни матеріального або сімейного стану, або стану здоров`я платника або одержувача аліментів.

При розгляді позовів, заявлених з даних підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (постанова Верховного суду України №6-143 ЦС13 від 05.02.2014 року).

Згідно приписів ст.141 Сімейного кодексу України (далі - СК України), ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Судом встановлено, що з часу присудження аліментів, які були визначені в твердій грошовій сумі, через значні інфляційні процеси в Україні значно підвищилася вартість життя і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. У зв`язку з чим, 500 грн. аліментів на кожну дитину не можуть забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, оскільки даний розмір навіть менший ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Все вищевикладене, на думку суду, свідчать про наявність умов визначених як ст.192 СК України та підстави для зміну розміру аліментів, які визначені рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2015 року.

Згідно абзацу 1 частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789ХІІ (789912) від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р. (далі Конвенція), Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового,духовного і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи,які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд дійшов переконливого висновку, що позивачем доведено, що на час розгляду справи змінився її матеріальний стан в бік погіршення. Докази, які б підтверджували, що позивач отримує будь-які інші доходи у матеріалах справи відсутні.

Матеріали справи не містять доказів (незадовільний стан здоров`я, обмеження фізичних можливостей, тощо), які б впливали на можливість відповідача виконувати обов`язок щодо сплати аліментів на неповнолітніх дітей, у тому числі в разі зміни розміру аліментів визначеного за судовим рішенням.

Так, судом враховано, що згідно позовної заяви, відповідач є працездатним, інших виконавчих документів, по яким з нього стягуються аліменти відсутні, тобто, відповідач є таким, що в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі, доказів протилежного відповідачем суду не подано.

Згідно ст.182 СК України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Згідно ст.182 СК України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Згідно ч.1,2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Зі змісту ч.5 ст.183СК України, вбачається, що той із батьків разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Враховуючи викладене, вивчивши доводи сторін, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, суд вважає за необхідне розмір стягуваних аліментів змінити з 1000 грн. 00 коп. на 1/3 частку з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи від дня набрання цим рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття, оскільки стягнення аліментів саме в такому розмірі забезпечить належне утримання дітей.

За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, зміна розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме: з моменту набрання рішенням суду законної сили, що також визначено п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою,включаючи підготовку до її розгляду,збір доказів тощо,а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості,що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, з аналізу статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має бути визначений умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Із матеріалів справи вбачається, що 01 серпня 2019 року між позивачем та адвокатом Скворцовою О.В. було укладено договір про надання правничої допомоги та представництво інтересів /а.с.18/.

Згідно з наданою квитанцією № б/н про оплату юридичних послуг від 05.08.2019 року, загальна вартість послуг адвоката ОСОБА_5 за договором про надання правничої допомоги та представництво інтересів від 01.08.2019 року склала 2500,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до положень ч.3 ст.183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Згідно ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 133, 141, 247, 263, 265 ЦПК України, ст.ст.180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей та зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково.

Збільшити розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів, визначених рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2015 року, та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи від дня набрання цим рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття.

Виконання рішення за виконавчим листом № 320/1244/15-ц, виданим Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, після стягнення за ним аліментів та заборгованості, якщо така є, станом на час набрання рішенням законної сили - припинити, виконавчий лист відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500 /дві тисячі п`ятсот/ гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 768 /сімсот шістдесят вісім/ гривень 40 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 20 березня 2020 року.

Суддя: В.А. Фомін