ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 березня 2020 року

м. Харків

справа № 638/20964/16-ц

провадження № 22ц/818/959/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Сащенка І.С.,

імена (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1 ,

позивач - ОСОБА_2 ,

відповідач - Комунальне підприємство «Жилкомсервіс»,

відповідач - Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Пономаренко Тетяни Ігорівни - представника Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2019 року в складі судді Шестака О.І.,

у с т а н о в и в:

29 грудня 2016 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 звернулися у суд із позовом до Комунального підприємства «Жилкомсервіс» (далі - КП «Жилкомсервіс»), Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (далі - КП «ХТМ») про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 28 листопада 2097 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М. за реєстровим № 1346.

Зазначали, що 15 грудня 2016 року сталось залиття вказаної квартири. Комісією дільниці № 7 КП «Жилкомсервіс» складено акт обстеження квартири від 20 грудня 2016 року № 32, яким підтверджено факт залиття квартири та встановлено, що причиною пошкодження є витік теплоносія з системи центрального опалення, трубопроводи якої проходять у горищному приміщенні даного будинку.

Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили стягнути з КП «Жилкомсервіс» та КП «ХТМ» на користь ОСОБА_1 27 500,00 грн на відшкодування майнової шкоди та 275,60 грн судового збору; на користь ОСОБА_2 - 27 500,00 грн на відшкодування майнової шкоди та 275,60 грн судового збору.

06 лютого 2017 року Третяк Оксана Олександрівна - представник КП «ХТМ» подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в позові до КП «ХТМ».

Відзив, з урахуванням доповнень, мотивовано тим, що відповідно до рішення Харківської міської ради (далі - ХМР) від 20 грудня 2006 року № 1186 «Про визначення виконавців послуг у житловому фонді міста Харкова» виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова з управління будинками, спорудами та групою будинків визначено КП «Жилкомсервіс», яке є балансоутримувачем. Отже, обов`язок по відшкодуванню шкоди у зв`язку з залиттям квартири має бути покладений на КП «Жилкомсервіс», що узгоджується з правозастосовчою практикою судів. П`ятиповерховий житловий будинок, у якому мешкають позивачі, був введений в експлуатацію в 1962 році. З моменту введення будинку в експлуатацію балансоутримувачем будинку жодного разу не було вжито заходів щодо заміни або капітального ремонту внутрішньобудинкових мереж центрального опалення, тому внаслідок тривалої експлуатації вони є фізично зношеними, що й стало причиною виникнення дефекту і, як наслідок, - причиною залиття квартири № 79 в цьому будинку.

01 липня 2019 року Шевченко Вікторія Романівна - представник КП «Жилкомсервіс» подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в позові до КП «Жилкомсервіс».

Відзив мотивовано тим, що 13 лютого 2012 року між КП «Жилкомсервіс» (управитель) та КП «ХТМ» (виконавець) укладено договір, відповідно до пункту 1.1 якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової територій в частині технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання: мережі, арматура на них, прилади та обладнання, які розміщені в межах будинку, та виконання робіт з усунення аварійних ушкоджень на внутрішньобудинкових системах, а управитель зобов`язується прийняти та оплатити КП «ХТМ» надані послуги. Отже, обов`язок по відшкодуванню шкоди у зв`язку з залиттям квартири має бути покладений на КП «ХТМ», що узгоджується з правозастосовчою практикою судів.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з КП «ХТМ» на користь ОСОБА_1 16 160,00 грн на відшкодування майнової шкоди та 275,60 грн судового збору. Стягнуто з КП «ХТМ» на користь ОСОБА_2 16 160,00 грн на відшкодування майнової шкоди та 275,60 грн судового збору. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт залиття квартири, де проживають позивачі, з вини КП «ХТМ» підтверджується зібраними у справі доказами, які КП «ХТМ» не спростовані.

11 грудня 2019 року Пономаренко Тетяна Ігорівна - представник КП «ХТМ» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову до КП «ХТМ» та ухвалити в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі до КП «ХТМ» та задоволення позову до КП «Жилкомсервіс».

Апеляційна скарга мотивована тим, що КП «ХТМ» як теплопостачальна організація є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання води, які виконує з використанням внутрішньобудинкових систем, і, крім того, на підставі рішення Харківського міськвиконкому від 20 грудня 2006 року № 1186 та укладеного договору з балансоутримувачем КП «Жилкомсервіс» від 13 лютого 2012 року № 15/1 виконує не весь обсяг робіт з утримання будинків та прибудинкової території, а тільки виконує роботи з технічного обслуговування та усунення аварійних ушкоджень. Проведення поточного та капітального ремонтів цих систем, тобто заміна трубопроводів, строк експлуатації яких сплив, на КП «ХТМ» не покладено. А причиною поривів трубопроводів у більшості випадків є їх фізичне зношення внаслідок тривалої експлуатації понад встановлений строк. Обов`язок по заміні трубопроводів цих систем, строк експлуатації яких сплив, що у випадку нездійснення цих робіт приводить до пориву в системах, залишено за їх балансоутримувачем та управителем - КП «Жилкомсервіс». Вказує, що рішення ухвалено без врахування ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року у справі № 6-16696св14, від 17 вересня 2014 року у справі № 6-17969св14, від 26 травня 2016 року у справі № 6-21446св15, від 21 січня 2015 року у справі № 6-38361св14, згідно з якими шкода у зв`язку з залиттям квартир стягнута з КП «Жилкомсервіс».

20 лютого 2020 року Шевченко В.Р. - представник КП «Жилкомсервіс» подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивовано тим, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 28 листопада 2097 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М. за реєстровим № 1346. Кожному з них належить по Ѕ частині житла ( ОСОБА_1 - з правом сумісної власності подружжя, ОСОБА_2 - з правом особистої власності).

15 грудня 2016 року сталось залиття вказаної квартири. Комісією дільниці № 7 КП «Жилкомсервіс» складено акт обстеження квартири від 20 грудня 2016 року № 32, яким підтверджено факт залиття квартири та встановлено, що причиною пошкодження є витік теплоносія з системи центрального опалення, трубопроводи якої проходять у горищному приміщенні даного будинку (а. с. 12 т. 1).

З метою з`ясування обставин, що мають значення справи, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 березня 2017 року по справі призначалася судова будівельно-технічна експертиза.

Згідно з Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 22311, складеного 21 грудня 2018 року судовим експертом С.М. Гнєтнєвим Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С.Бокаріуса, розмір матеріального збитку, завданого власникам квартири АДРЕСА_1 внаслідок її залиття складає 32 320,00 грн (а. с. 129-145 т. 1).

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України від 24 червня 2004 року № 1875-1У «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1875-1У).

Відповідно до статті 1 Закону № 1875-1У управителем є особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору. Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг споживачу відповідно до умов договору.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 9 Закону № 1875-1У учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем та виробником.

Згідно зі статтею 13 Закону № 1875-1У залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (центральне постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Рішенням Виконавчого комітету ХМР від 20 грудня 2006 року № 1186 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова» у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова КП «ХТМ» визначено виконавцем з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Вказаним рішенням, прийнятим органом місцевого самоврядування в межах своєї компетенції, визначено статус КП «Жилкомсервіс» як управителя будинків, а КП «ХТМ» - як виконавця послуг з їх утримання.

Відповідно до статті 21 Закону № 1875-1У виконавець зобов`язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Стаття 29 Закону № 1875-1У визначає, що договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою особою. У разі якщо балансоутримувач є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем.

Частиною другою статті 24 Закону № 1875-1У встановлено, що балансоутримувач зобов`язаний укладати договір з власником (співвласниками) на утримання на балансі відповідного майна; утримувати на балансі майно, визначеного договором з власником (співвласниками); вести бухгалтерську, статистичну та іншу, передбачену законодавством, звітність відповідно до законодавства; забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичною особою на управління майном; забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належну експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Відповідно до пункту п`ятого частини другої статті 24 Закону № 1875-1У балансоутримувач зобов`язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил, а також забезпечити належну експлуатацію та утримання майна, що передані на його баланс.

Пунктом восьмим частини другої статті 25 Закону № 1875-1У встановлено обов`язок управителя забезпечувати здійснення профілактичних, поточних, капітальних та аварійних ремонтів відповідно до встановлених стандартами, нормативами, нормами і правилами вимог щодо строків та регламентів.

Відповідно до положень статті 25 Закону № 1875-1У управитель має право, зокрема, укладати договори з виробниками, виконавцями, споживачами в порядку, встановленому законом.

13 лютого 2012 року між КП «Жилкомсервіс» (управитель) та КП «ХТМ» (виконавець) було укладено договір № 15/1, відповідно до пункту 1.1 якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в частині технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем центрального опалення та гарячого водопостачання: мережі, приладів та обладнання, які розміщені в межах будинку, та виконання робіт з усунення аварійних ушкоджень на внутрішньобудинкових системах, а управитель зобов`язується прийняти та оплатити надані КП «ХТМ» послуги.

Пунктами 3.2 та 3.5 вказаного договору сторони передбачили, що виконавець зобов`язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування внуртрішньобудинкових систем, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені цим договором.

Сторонами не заперечувалось, що актом про обстеження квартири АДРЕСА_1 встановлено, що причиною залиття квартири є витік теплоносія з системи центрального опалення, трубопроводи якої проходять у горищному приміщенні даного будинку.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом третім частини першої статті 20 Закону № 1875-1У споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.

За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність будь-яких обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частинами першою, другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Оскільки рішенням органу місцевого самоврядування та умовами укладеного між КП «Жилкомсервіс» та КП «ХТМ» обов`язок щодо здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових мереж та вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій покладено на КП «ХТМ», відповідальність за завдану унаслідок залиття квартири позивачу шкоду покладається саме на КП «ХТМ».

Зазначений висновок узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2018 року у справі № 638/9832/15-ц (провадження № 61-3280зпв18) та в складі колегії суддів Першої судової палата Касаційного суду від 10 липня 2019 року у справі № 640/9533/15 (провадження № 61-14135св18).

З урахуванням вказаних положень, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для покладення обов`язку щодо відшкодування шкоди на КП «ХТМ» з урахуванням визначених часток власників.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ є безпідставними з урахуванням вказаних постанов Верховного Суду.

Інші доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають, зводяться до необхідності переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційні скарги задоволенню не підлягають, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Пономаренко Тетяни Ігорівни - представника Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 24 березня 2020 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

І.С.Сащенко