КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/2825/2020 Доповідач 2 інстанція - Суханова Є.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 вересня 2020 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Березовенко Р.В., Лівінського С.В.

за участю секретаря: Потоцької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року про залишення скарги без задоволення у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та постанову від 05.10.2018 року державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бондаренка Максима Васильовича про відновлення виконавчого провадження, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва зі скаргою на постанову від 05.10.2018 року державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бондаренка М.В. про відновлення виконавчого провадження.

В обгрунтування скарги зазначила, що постановою Апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2018 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 08 квітня 2019 року, змінено рішення Голосіївського райнного суду м. Києва від 21 січня 2018 року. Постановлено зобов`язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод в участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої ОСОБА_4 наступним чином:

перший місяць:

- щосереди з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.,

- щосуботи з 10 год. 0 хв. до 13 год. 00 хв.

без присутності матері ОСОБА_1 ;

з другого місяця:

- 1-й та 3-й тиждень місяця: понеділок, п`ятниця з 17 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв.,

- 2-й та 4-й тиждень місяця: вівторок, четвер з 17 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв. та з 17 год. 00 хв. п`ятниці до 18 год. 00 хв. суботи,

- з 1-го по 15-те липня щороку,

- на день народження дитини - спільне святкування з урахуванням бажання дитини.

Також зазначила, що постановою від 31 серпня 2018 року державного виконавця Бондаренка М.В. відкрито виконавче провадження № 57116426.

Постановою від 27 вересня 2018 року державного виконавця вказане виконавче провадження закінчено, оскільки рішення суду згідно акту державного виконавця від 25.09.2018 року фактично було виконано.

Проте, постановою від 05.10.2018 року державного виконавця Бондаренка М.В. виконавче провадження № 57116426 відновлено за заявою стягувача.

Заявник просила визнати незаконною (неправомірною) і скасувати постанову про відновлення виконавчого провадження від 05 жовтня 2018 року у ВП №57116426, винесену державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бондаренко М.В.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 залишено без задоволення скаргу ОСОБА_1 на дії та постанову від 05.10.2018 року державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бондаренка Максима Васильовича про відновлення виконавчого провадження, заінтересована особа: ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду скасувати, та постановити нову якою її скаргу задовольнити, визнавши незаконною (неправомірною) і скасувати постанову про відновлення виконавчого провадження від 05 жовтня 2018 року у ВП №57116426, винесену державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бондаренко М.В.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що висновки суд першої інстанції є хибними, зроблені без урахування дійсних обставин справи. Зазначила, що постанова від 05.10.2018 року про відновлення виконавчого провадження є незаконною, оскільки вона не є вмотивованою, у ній відсутня мотивувальна частина із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення. На думку заявника, однієї лише заяви стягувача для відновлення виконавчого провадження недостатньо, без наведення конкретних обставин, належних і допустимих, достатніх доказів, які б свідчили про те, що боржник вчиняє дії по перешкоджанню виконання рішення суду. Боржник вже поніс відповідні витрати, пов`язані з закінченням виконавчого провадження, сплатив виконавчий збір та витрати виконавчого провадження і безпідставне відновлення виконавчого провадження змушує його нести додаткові необгрунтовані значні витрати і розцінюється як спосіб фінансового тиску на боржника.

Вказує, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження не визнавалася судом незаконною і не скасовувалася в установленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Постановляючи ухвалу про залишено без задоволення скаргу ОСОБА_1 на дії та постанову від 05.10.2018 року державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бондаренка Максима Васильовича про відновлення виконавчого провадження, заінтересована особа: ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що стягувачем ОСОБА_2 разом із поданою заявою було надано докази того, що боржник чинить перешкоди подальшому спілкуванню з малолітньою донькою, та те, що державний виконавець діяв у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження» і підстави для визнання його дій протиправними та скасування постанови про відновлення виконавчого провадження відсутні.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з наступних підстав.

Статтею 477 ЦПК України, яка є спеціальною нормою, встановлено, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.ст. 447, 448 ЦПК України, скарги на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, подаються до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно ст. 64-1 Закону країни "Про виконавче провадження" - виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку. визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі. У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що заявник оскаржує дії та постанову державного виконавця про відновлення виконавчого провадження № 57116426 з примусового виконання виконавчого листа № 752/22214/16, виданого 23 липня 2018 року Голосіївським районним судом м. Києва, в якій стягувач послався на те, що ОСОБА_1 чинить перешкоди у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_4 , 2013 року народження. До заяви додано відповідний акт від 27 вересня 2018 року.

Колегія суддів вважає, що при розгляді вказаної скарги суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення скарги без задоволення, так, як державний виконавець діяв у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження» і підстави для визнання його дій протиправними та скасування постанови про відновлення виконавчого провадження відсутні.

Доводи апеляційної скарги, апелянта не наводять жодних аргументів та не дають жодного доказу на підтвердження того, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та безпідставною, а також того, щопосилання виконавця в постанові про відновлення виконавчого провадження на ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для визнання таких дій державного виконавця неправомірними та порушують права апелянта.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Також, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постановлену ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування постановленої ухвали суду.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Р.В. Березовенко

С.В. Лівінський