ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/964/19 Номер провадження 22-ц/814/561/20Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,

секретар Зеленська О.І.,

з участю представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 та її представника адвоката Якименко О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтава у порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) цивільну справу за апеляційною скаргою кредитної спілки військовослужбовців та працівників правоохоронних органів «Офіцерська кредитна спілка»

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 28 листопада 2019 року, постановлене суддею Блажко І.О. (повний текст складено 05 грудня 2019 року),

по справі за позовом кредитної спілки військовослужбовців та працівників правоохоронних органів «Офіцерська кредитна спілка» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

07.02.2019 кредитна спілка військовослужбовців та працівників правоохоронних органів «Офіцерська кредитна спілка» звернулася в суд із указаним позовом, у якому просить стягнути на її користь матеріальну шкоду солідарно із: ОСОБА_3 та ОСОБА_7 - 2 854 307,70 грн.; ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -1 008 286,20 грн.; ОСОБА_3 та ОСОБА_5 - 80 922,76 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , будучи службовими особами кредитної спілки ВППО «Офіцерська кредитна спілка», заподіяли установі та її вкладникам матеріальну шкоду на загальну суму 3 943 516,60 грн. Обставини заподіяння такої шкоди встановлені та підтверджені матеріалами кримінального провадження по справі №554/1872/18 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України. Зокрема, висновками судово-економічних, почеркознавчих експертиз та іншими доказами, які відповідачами в ході досудового слідства визнавалися. Ухвалами Октябрського районного суду м.Полтави від 30.11.2018 обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності з підстав закінчення строків давності. Наведена підстава не є реабілітуючою та не звільняє їх від обов`язку по відшкодуванню заподіяних злочином збитків, яку просить стягнути в судовому порядку згідно ст.1166 ЦК України.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 28.11.2019 у позові кредитної спілки військовослужбовців та працівників правоохоронних органів «Офіцерська кредитна спілка» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди- відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що між сторонами виник трудовий спір, строк позовної давності за яким позивачем пропущено, а вимоги позову не доведені, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Позивач із рішенням районного суду не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення районного суду та передати справу на новий розгляд в іншому складі суду. Просить поновити початок цивільного позову про відшкодування шкоди від дати закриття кримінального провадження - 30.11.2018.

Зазначає, що суддя першої інстанції неправомірно проводив процесуальний розгляд справи, не допускаючи на засідання суду представників кредитної спілки для захисту своїх прав і інтересів.

Вважає, що районним судом не прийнято до уваги, що матеріальне відшкодування коштів частково розглядається у кримінальних справах №09236020 від 31.03.2010, №554/1872/18 від 30.11.2018 і кредитна спілка не мала подавати цивільний позов повторно з уточненими розмірами нанесеної шкоди до завершення кримінального судочинства.

Доводить, що суд першої інстанції не врахував та не надав оцінки обставинам, які позивач тлумачить як нанесення відповідачами матеріальних збитків шляхом виїмки коштів із каси на підставі незаконно створених ними документів.

На думку позивача, районний суд не прийняв до уваги наявний у матеріалах кримінального провадження №09236020 обвинувальний висновок, який міститься в томі 135 а.с.60, де зазначено, що КС ВППО «Офіцерська кредитна спілка» заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 на загальну суму 7 879 915,77 грн. матеріальних збитків.

Суд першої інстанції також не врахував, що по справі №1/554/6/2014, суддя Сорока К.М. (вирок стор. 181 абзац зверху 7 та 8 по тексту) цивільним позивачем кредитною спілкою військовослужбовців та працівників правоохоронних органів «Офіцерська кредитна спілка» до підсудних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 пред`явлено цивільний позов в сумі 7 879 915,00 грн.

Наведене вважає достатньою підставою вважати, що строк позовної давності за цивільним позовом кредитною спілкою, як позивачем, не пропущений, оскільки слідчо-судовий процес триває.

05.02.2020 відповідач ОСОБА_3 подала відзив, в якому заперечила доводи апеляційної скарги. Зазначає, що під час розгляду кримінального провадження її вина не доведена, а тому у позивача не виникло право на подання такого позову. Крім того, вважає пропущеним строк позовної давності.

07.02.2020 до суду надійшов відзив представника ОСОБА_4 адвоката Петька А.В. на апеляційну скаргу, в якому він, з підстав викладених у відзиві на позов, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Заперечує доводи, викладені в апеляційній скарзі, та зазначає, що в межах кримінального провадження кредитною спілкою цивільні позови не заявлялися, вина ОСОБА_4 доведена не була, що виключає підстави для задоволення вимог позову, строк позовної давності за яким пропущений.

13.02.2020 до суду надійшов відзив відповідача - ОСОБА_6 на апеляційну скаргу, в якому вона просить відхилити апеляційну скаргу та залишити без змін рішення районного суду. Зазначає, що представник кредитної спілки не забезпечив явку свого уповноваженого представника на жодне судове засідання. Спростовує доводи апеляційної скарги щодо її винуватості у заподіянні матеріальної шкоди та підтримує висновки суду першої інстанції викладені у рішенні.

У судовому засіданні представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат Якименко О.Г. просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Інші відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження №0000461 від 22.10.2014, ОСОБА_3 , згідно наказу №16 від 30.05.2006, призначена на посаду головного бухгалтера кредитної спілки військовослужбовців та працівників правоохоронних органів «Офіцерська кредитна спілка»./т.1 а.с. 67/

ОСОБА_4 , згідно наказу №12 від 03.05.2006 призначена на посаду оператора економіста кредитної спілки військовослужбовців та працівників правоохоронних органів «Офіцерська кредитна спілка». Наказом №22 від 08.12.2006 на неї покладено за сумісництвом обов`язки касира кредитної спілки, з правом підпису фінансових та банківських документів. /т.1 а.с.35,36/

ОСОБА_5 , згідно наказу №14 від 25.11.2005 призначена на посаду старшого економіста кредитної спілки ВППО «Офіцерська кредитна спілка», наказом №2 від 03.01.2006 на неї покладено за її згодою додаткові функції у порядку сумісництва - посаду касира кредитної спілки. /т.1 а.с.29/

ОСОБА_6 (дівоче прізвище ОСОБА_9 ), згідно наказу №3К від 21.05.2007, призначена на посаду економіста кредитної спілки військовослужбовців та працівників правоохоронних органів «Офіцерська кредитна спілка». Наказом № 7К від 28.11.2007 на неї покладено за її згодою додаткові функції у порядку суміщення посаду касира кредитної спілки, а з 01.12.2007 наказом 8К переведена на посаду касира, з правом підпису фінансових документів, та таким чином була наділена адміністративно господарськими обов`язками. /т.1 а.с.73,74,75/

СУ ГУНП України в Полтавській області відносно службових осіб КС ВППО «Офіцерська кредитна спілка» ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 порушено кримінальне провадження №0000461 від 22.10.2014.

За наслідками кримінального провадження складено та погоджено обвинувальний акт від 28.02.2017, відповідно до якого вказані особи, будучи службовими особами КС ВППО «Офіцерська кредитна спілка», діючи всупереч інтересам служби, маючи намір на скоєння корисливих злочинів за попередньою змовою, вчинили у період з 13.03.2007 по 28.11.2008 ряд правопорушень у сфері службової діяльності та допустили розкрадання коштів.

Їх дії органами досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, як вчинення розтрати чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб; службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей./ а.с.1-123/

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 30.11.2018 (кримінальне провадження №0000461 від 22.10.2014, справа №554/1898/17), що набрала законної сили 29.12.2018, задоволено клопотання обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та звільнено їх від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито. /т.34а.с. 9-57/.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 30.11.2018 (кримінальне провадження №0000461 від 22.10.2014, справа №554/1898/17), що набрала законної сили 29.12.2018, задоволено клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та звільнено її від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито. /т.35 а.с. 157-188/.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з підстав їх недоведеності та пропуску позивачем строку для звернення в суд із цим позовом.

Апеляційний суд не погоджується із висновками районного суду з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст.256, 267 ЦК України, позовною давністює строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу і який може застосовуватися судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно роз`яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судове рішення» від 18.12.2009 №14, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини,суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні позову одночасно за необґрунтованістю вимог та у зв`язку із пропуском строку для звернення до суду з цим позовом, що є взаємовиключними підставами.

Надаючи оцінку обґрунтованості підстав позову, колегія суддів враховує наступне.

Частиною першою статті 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Згідно частини сьомої наведеної норми, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Однак при реалізації права на цивільний позов в даній справі необхідно враховувати положення КЗпП України, як спеціального закону, якому надається перевага при розбіжності із загальними нормами ЦК України, на які послався позивач, оскільки відповідачі перебували з позивачем у трудових відносинах, а тому на спірні правовідносини поширюються норми трудового законодавства щодо відшкодування шкоди, заподіяної при виконанні трудових обов`язків

Згідно статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

За статтею 134 цього Кодексу, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, зокрема, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на наведені норми права та обставини заподіяння матеріальної шкоди, які встановлені та підтверджені матеріалами кримінального провадження по справі №554/1872/18, апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги щодо обґрунтованості підстав позову.

Доводи відповідачів, викладені у відзивах на апеляційну скаргу щодо недоведеності їх винуватості в межах кримінального провадження, на такі висновки не впливають. Оскільки постановлення судом ухвал про звільнення відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справах у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою обставиною та не звільняють працівників від матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну їх діями, що мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Разом із тим, дата постановлення ухвал про звільнення відповідачів від кримінальної відповідальності із закриттям провадження, хоча і не є реабілітуючою обставиною, проте не вважається днем виявлення заподіяної ними шкоди та не звільняє позивача від обов`язку доведення поважності причин пропуску строків звернення в суд із позовом, установлених ст.233 КЗпП України.

Частиною 3 статті 233 КЗпП України чітко регламентовано, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29.12.1992 №14, днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово- господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акту або висновку.

Як убачається із матеріалів справи, у межах кримінального провадження №0000461 від 22.10.2014 та до початку судового розгляду справи №554/1872/18, провадження за якою закінчено за строками давності, КС ВППО «Офіцерська кредитна спілка» цивільний позов не заявила.

Доводи апеляційної скарги, що матеріальне відшкодування коштів частково розглядається в іншій кримінальній справі №09236020 від 31.03.2010, дев обвинувальному висновку на а.с.60 том 135 зазначено, що КС ВППО «Офіцерська кредитна спілка» заявлено цивільний позов до відповідачів на загальну суму 7 879 915,77 грн. матеріальних збитків, колегією суддів відхиляються. По-перше, такі підстави позову не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а отже виходять за межі розгляду справи судом апеляційної інстанції; по-друге, у справі відсутні будь-які відомості стосовно кримінального провадження №09236020 та наявних у ньому доказів, а тому такі твердження є припущеннями позивача, на яких не може ґрунтуватися судове рішення.

З огляду на принцип диспозитивності цивільного процесу та норми процесуального права, зокрема, ч.7 ст.81 ЦПК України, якою визначено, що суд не може з власної ініціативи збирати докази, що стосуються предмета спору, апеляційний суд відхиляє, як недоведені, посилання позивача на матеріали кримінальної справи №09236020 від 31.03.2010 та вирок по справі №1/554/6/2014, який в матеріалах цивільної справи відсутній, судом першої інстанції не досліджувався та не пов`язувався позивачем із порушеним правом при зверненні до суду із позовом.

Інших доводів з їх належним обґрунтуванням щодо дотримання позивачем строків позовної давності при зверненні в суд із цим позовом, позивачем не надано. Твердження, що районний суд не розглянув методику виїмки коштів із каси та не врахував визнання відповідачами своєї вини на досудовому слідстві, таких висновків не спростовують, оскільки стосуються обґрунтованості вимог позову, а не поважності причин пропуску строку його подання, що є окремо визначеними підставами для відмови в його задоволенні.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем пропущений строк для звернення в суд із позовом без поважних на це причин.

При цьому, колегією суддів враховано, що Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(пункт 1 статті 32 Конвенції), неодноразово наголошував, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєнняправопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення ЄСПЛ від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Враховуючи викладені положення законодавства, що регулювали спірні правовідносини на час їх виникнення, відсутність вмотивованого клопотання про поновлення строку, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та застосувати наслідки пропуску строку позовної давності звернення до суду, передбаченого ч.3 ст.233 КЗпП України, ухваливши нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску кредитною спілкою військовослужбовців та працівників правоохоронних органів «Офіцерська кредитна спілка» строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 367,368, п.п.3.4 ч.1 ст.376, ст.ст. 381-384,389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу кредитної спілки військовослужбовців та працівників правоохоронних органів «Офіцерська кредитна спілка» задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 28 листопада 2019 року скасувати.

Ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог кредитної спілки військовослужбовців та працівників правоохоронних органів «Офіцерська кредитна спілка» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.03.2020.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

С.М. Бондаревська