Провадження №4-с/522/106/20
УХВАЛА

02 жовтня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), стягувач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , пом. 1), орган ДВС, чиє рішення оскаржується: Центральний відділ ДВС у м.Чернігові Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (м.Чернігів, вул. Шевченка, 118), -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 01.06.2020 року надійшла скарга представника боржника ОСОБА_1 адвоката Дранчука І.Я. на постанову старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Качури Володимира Володимировича про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 21.05.2020 року, за участі стягувача ОСОБА_2 та Центрального відділу ДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), згідно якої просить суд:

- визнати постанову старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Качури Володимира Володимировича про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 21.05.2020 року неправомірною;

- зобов`язати начальника Центрального відділу ДВС у м. Чернігові Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) усунути порушення шляхом скасування постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 21.05.2020 року року;

- судові витрати, пов`язані з розглядом даної скарги, покласти на Центральний відділ ДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

В обґрунтування скарги відзначено, що 17.02.2020 року державним виконавцем Центрального відділу ДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на підставі технічного паспорта винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою здійснено опис та накладено арешт на описане майно ОСОБА_1 - трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , в якій постійно проживає ОСОБА_1 і яка являється єдиним її житлом.

Не погоджуючись з вказаною постановою про опис та арешт майна, ОСОБА_1 звернулась до Приморського районного суду міста Одеси зі скаргою на постанову державного виконавця про опис та арешт майна боржника від 17.02.2020 року (в порядку статті 447 ЦПК України).

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 04.03.2020 року скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про опис та арешт майна боржника від 17.02.2020 року повернуто без розгляду.

Діючи послідовно, ОСОБА_1 звернулась до Одеського апеляційного суду із апеляційною скаргою на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 04.03.2020 року про повернення без розгляду скарги на постанову державного виконавця про опис та арешт майна боржника від 17.02.2020 року.

Таким чином, станом на теперішній час, триває процедура оскарження постанови державного виконавця про опис та арешт майна боржника від 17.02.2020 року у судовому порядку, про що достовірно відомо державним виконавцям Центрального відділу ДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Як зазначає скаржник, незважаючи на вищевикладені обставини, 21.05.2020 року державним виконавцем Центрального відділу ДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Качурою В.В. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому.

На думку скаржника, винесення державним виконавцем постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні мотивовано існуванням постанови про опис та арешт майна боржника №60124304 від 17.02.2020 року, незважаючи на той факт, що дана постанова оскаржується в суді. При цьому державним виконавцем проігноровано той факт, що процедура вивчення та оцінки постанови про опис та арешт майна від 17.02.2020 року, на предмет її законності та правомірності, в судовому порядку триває.

В процесі розгляду скарги на адресу суду адвокатом Дранчуком І.Я. подано заяву від 02.10.2020 р., в якій останній заявляє суду про свою відмову від поданої скарги.

Суд залишив без розгляду дану заяву, оскільки відсутні підтвердження відмови від скарги самого боржника ОСОБА_1 та на розгляді по суті скарги наполягав представник стягувача адвокат Колесник Д.В.

Представник стягувача подав заяву в якій просив відмовити у задоволенні скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків

Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Відповідно до ст. 129 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР '-Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 11, 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" боржник зобов`язаний, зокрема: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Судом встановлено, що 30.08.2019 року Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист №522/15584/17 на постанову Одеського апеляційного суду, згідно якої суд вирішив стягнути в рівних частках зі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму коштів у розмірі 30 000 доларів США. що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на дату подачі позовної заяви становить 767 100 грн., тобто з кожної по 15 000 доларів США, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на дату подачі позовної заяви становить 383 550 грн.

Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Кошкою Інною Юріївною 24.09.2019 року було відкрито виконавче провадження №60124304 з приводу виконання виконавчого листа №522/15584/17 від 30.08.2019 року.

30.09.2019 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Качурою Володимиром Володимировичем у виконавчому провадження №60124304 винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 .

01.10.2019 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Качурою Володимиром Володимировичем у виконавчому провадження №60124304 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно якої звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 , що отримує дохід у Національному університеті «Чернігівський колегіум» імені Т.Г. Шевченка, шляхом відрахування з доходу боржника на депозитний рахунок Центрального ВДВС м. Чернігів 20% до виплати суми боргу 422093 грн.

З копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3 вбачається, що замовником його виготовлення є ОСОБА_2 , котра є стягувачем у виконавчому провадженні №60124304, а квитанцією підтверджується, що сплату за виконання технічного паспорту у розмірі 780 грн. також здійснила ОСОБА_2 .

Старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Суми) Качурою Володимиром Володимировичем 17.02.2020 року винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої проведено опис та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 . У постанові відзначено, що виконавчі дії проведені у присутності двох понятих.

21.05.2020 року державним виконавцем Центрального відділу ДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Качурою В.В. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Посилання скаржника на те, що державний виконавець протиправно виніс постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 21.05.2020 року не підтвердилось матеріалами справи.

Також судом встановлено, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.05.2020 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою суду представник скаржника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої Постановою Одеського апеляційного суду від 15.07.2020 року апеляційну скаргу - задоволено, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 04.03.2020 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

Справа 28.07.2020 року повернулася до Приморського районного суду м. Одеси та 03.08.2020 року була передана судді Бондарю В.Я.

Ухвалою суду від 04.08.2020 року скаргу прийнято до розгляду та призначено розгляд скарги.

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Бондаря В.Я. від 27 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про опис та арешт майна боржника, за участі стягувача ОСОБА_2 та Центрального відділу ДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Згідно ч.1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника (ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що виконавча дія - опис та арешт державним виконавцем вчинена у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження".

За змістом частин першої-третьої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», Визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Матеріали виконавчого провадження не містять доказів того, що сторони виконавчого провадження добровільно дійшли згоди щодо вартості майна, на яке накладено арешт.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Оскаржувана постанова винесена державним виконавцем з дотриманням максимально визначеного десятиденного строку, наданого законом для досягнення сторін виконавчого провадження згоди щодо вартості майна, однак враховуючи, відсутність згоди щодо вартості квартири, фактичну відсутність такої згоди на час розгляду скарги в судовому засіданні, суд вважає, що дії державного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови від 21.05.2020 року не порушують прав сторін виконавчого провадження та не суперечать ст.57 Закону України «Про виконавче провадження».

Позиція скаржника про те, що з вказаних ним підстав дії державного виконавця не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» є недоведеним та безпідставним.

Відповідно, судом встановлена правомірність дій державного виконавця і останні не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань скаржника.

Будь-які докази, які вказували б на порушення державним виконавцем чинного законодавства прав боржника як сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення суду, не встановлено.

Відповідно до ч. З ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У зв`язку з цим, суд доходить висновку, що оскаржувані рішення та дії державного виконавця були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень виконавця, а тому суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 , то і вимоги про покладення судових витрат на Центральний відділ ДВС у м. Чернігову Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) не підлягають задоволенню.

На підставі ст. 451 ЦПК України, ст. ст. 18, 26, 27, 42, 45, 49. 50, 56 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), стягувач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , пом. 1), орган ДВС, чиє рішення оскаржується: Центральний відділ ДВС у м.Чернігові Північно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (м.Чернігів, вул. Шевченка, 118).

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Суддя