ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

30 вересня 2020 року

м. Харків

справа № 638/8610/18

провадження № 22-ц/818/1302/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Маміної О.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Служба автомобільних доріг у Харківській області,

відповідач: Дочірнє підприємство «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Харківській області, Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 липня 2019 року, ухвалене суддею Семіряд І.В., -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Служби автомобільних доріг у Харківській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обгрунтування позову зазначив, що 12 листопада 2017 року на Білгородському шосе за участю автомобіля ВАЗ модель 217030, державний номер НОМЕР_1 сталась ДТП. На автомобіль, яким керував ОСОБА_1 впало дерево, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження, чим йому було завдано матеріальну шкоду. ДТП зафіксоване поліцією. Балансоутримувачем зазначеної дороги є Служба автомобільних доріг у Харківській області. Зазначив, що наслідок ДТП йому також було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 10000 грн.

Просить суд стягнути Служби автомобільних доріг у Харківській області на його користь 48 056,78грн. вартість матеріального збитку та 10 000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Відповідач Служба автомобільних доріг у Харківській області подали відзив на позовну заяву, у якому зазначили, що Служба автомобільних доріг у Харківській області виконує функції замовника з усіх дорожніх робіт. 14 лютого 2017 року Службою укладено договір №Т1-УТР/17 з ДП «Харківський облавтодор» щодо надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування згідно з Переліком автомобільних доріг загального користування державного значення у Харківській області, тому відповідальність за заподіяння шкоди повинна нести дорожньо-експлуатаційна організація, яка безпосередньо виконує послуги з експлуатаційного утримання автомобільної дороги, де сталась ДТП. У зв`язку з чим відповідач просив відмовити у задоволені позову.

Представником позивача подано відповідь на відзив, у якому зазначено, що позивач категорично не згоден з позицією відповідача, шкода повинна бути стягнута зі Служби автомобільних доріг у Харківській області, так як вони є балансоутримувачами.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 червня 2019 року за клопотанням позивача, залучено до участі у справі співвідповідача Дочірнє підприємство «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

Відповідачем ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» подано відзив на позов, у якому зазначено, що ДП «Харківських облавтодор» безпідставо залучено до справи у якості співвідповідача, так як вони, згідно договору №Т-1-УТТР /17 від 14 лютого 2017 року, є підрядниками і надають послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування. ДП «Харківських облавтодор» не отримував завдання від замовника на видалення будь- яких дерев. Окрім того, явною причиною падіння дерева є погодні умови-сильний вітер. Посилаючись на безпідставність позовних вимог ДП «Харківських облавтодор» просило відмовити у задоволені позову.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник позивача наполягав на задоволені позовних вимог, з підстав, викладених у позові. У судовому засіданні 15 липня 2019 року представник позивача зазначив, що на полягає на задоволені позовних вимог, наполягає на стягненні збитків та моральної шкоди саме зі Служби автомобільних доріг у Харківській області, так як вони є балансоутримувачами та вони повинні нести відповідальність. Пояснив, що його позиція узгоджена з позивачем.

Представник відповідача Служби автомобільних доріг у Харківській проти позову заперечував, з підстав викладених у відзиві, справу просили розглядати за їх відсутності.

Представник відповідача ДП «Харківських облавтодор» проти позову заперечував, з підстав викладених у відзиві.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 липня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В апеляційній скарзі позивач посилається на ті самі доводи, що і під час подання позову.

Також зазначив, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що представник відмовився від будь-яких претензій до ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», оскільки дані обставини нічим не підтверджується.

Крім того, його представником 12 липня 2019 року було подано уточнений позов.

Звернув увагу на те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки відповіді Дергачівської РДА Харківської області від 25 січня 2018 року, яким повідомлено, що автомобільна дорога М-20 «Харків-Щербаківка» відноситься до доріг загального користування державного значення. Балансоутримувачем зазначеної дороги є Служба автомобільних доріг у Харківській області.

Таким чином вважає, що рішення у справі повинно бути скасовано та прийняте нове про задоволення його позовних вимог, з урахування останніх уточнень, а саме, стягнути в солідарному порядку з відповідачів на його користь матеріальну шкоду в розмірі 48 056,78грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000грн.

У відзиві на апеляційну скаргу Служба автомобільних доріг у Харківській області заначила, що відповідно до укладеного договору №Т1-УТР/17 з ДП «Харківський облавтодор» відповідач уповноважив ДП «Харківський облавтодор» здійснювати заходи щодо утримання автомобільні дороги загального користування на території Харківської області, включаючи і автомобільну дорогу М-20 «Харків-Щербаківка». Тому відповідно до вказаного договору відповідальність за заподіяння матеріальної шкоди повинна нести дорожньо-експлуатаційна організація, яка виконує послуги з утримання зазначеної дороги.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 липня 2020 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частина 3 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 12 листопада 2017 року сталась дорожньо-транспортна пригода на Білгородському шосе за участю автомобіля ВАЗ модель 217030, державний номер НОМЕР_1 , що мала місце по автодорозі Харків- Щербаківка, з боку розташування с. Щербаківка у напрямку м. Харкова. Здійснюючи рух в районі 13 км + 150 м, на автомобіль ВАЗ впало дерево, яке спричинило транспортному засобу механічні пошкодження.

Ст. ІСППП Дергачівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області складено висновок про розгляд матеріалів, з якого вбачається, що 12 листопада 2017 року о 20-00 по автодорозі Харків- Щербаківка, з боку розташування с. Щербаківка, в напрямку м. Харкова, під керуванням водія ОСОБА_1 , рухався автомобіль ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_2 . Здійснюючи рух в районі 13 км+150 м на автомобіль впало дерево, яке спричинило транспортному засобу механічні пошкодження.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля ВАЗ модель 217030, державний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_1 .

Висновком щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу, який складено в межах звіту про оцінку вартості матеріального збитку №99/011-17 від 26.12.2017, визначено вартість матеріального збитку 50096,33грн.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що Служба автомобільних доріг у Харківській області є балансоутримувачем зазначеної ділянки дороги, у зв`язку з чим остання повинна відшкодувати йому збитки у вищевказаному розмірі.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено,що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно вимог статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг визначаються Законом України «Про автомобільні дороги» (надалі Закон).

Згідно ст.ст.1, 7, 10, 11, 13 Закону автомобільна дорога - лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів.

Автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності і не підлягають приватизації.

Органами, що здійснюють управління автомобільними дорогами загального користування, є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення.

До повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства, належать забезпечення нормативно-правового регулювання у сфері дорожнього господарства, нормування у сфері будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування згідно із Законом України «Про будівельні норми» ( 1704-17 ) та іншими актами законодавства, розроблення пропозицій щодо їх удосконалення та внесення в установленому порядку проектів законодавчих актів, актів Президента України та Кабінету Міністрів України.

До повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення, належать організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення відповідно до державних будівельних норм і стандартів, а також переліків обєктів та обсягів бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт автомобільних доріг загального користування, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за: 1) стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; 3) відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

Приписами п.2 Єдиних правил ремонту та утримання автомобільних доріг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору", а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначаються Законом України «Про Дорожній рух» (надалі Закон-2).

Цей Закон-2 регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) (ст.1 Закону).

Відповідно до ч.4 ст.14, ч.1 ст.16 Закону-2 учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Згідно зі ст.9 Закону-2 до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

У частині 1 ст.24 Закону передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи, несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Зміст наведених законодавчих приписів дозволяє суду дійти висновку, що у разі заподіяння власникам транспортних засобів збитків завданих внаслідок ДТП, яка сталася через незадовільне утримання доріг, такі збитки мають бути їм відшкодовані власниками доріг або уповноваженими ними органами.

У статті 18 Закону зазначено, що складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, стоянки таксі, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі, майданчики для паркування.

Апеляційним судом встановлено, що автомобільна дорога М-20 «Харків- Щербаківка» (на м. Бєлгород) відноситься до доріг загального користування державного значення. Балансоутримувачем зазначеної дороги є Служба автомобільних доріг у Харківській області, що підтверджується листом першого заступника Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 25 січня 2018 року №01-40/356.

Служба автомобільних доріг у Харківській області є державною організацією, що належить до сфери управління Державного агенства автомобільних доріг України, яке відповідно до Указу Президента України від 13 квітня 2011 року №456/2011 «Про Положення про Державне агенство автомобільних доріг України» є правонаступником Державної Служби автомобільних доріг України.

14 лютого 2017 року між Службою автомобільних доріг у Харківській області та ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» укладено договір №Т1-УТР/17 про закупівлю послуг за державні кошти.

Пунктом 1.1. зазначено договору визначено, що підрядник зобов`язується у порядку та на умовах, визначених договором, своїми силами і засобами на власний ризик та/або з залученням субпідрядних організацій надати послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування, згідно технічного завдання за рахунок коштів державного бюджету та в обумовлений цим договором термін. Замовник зобов`язується прийняти надані згідно з цим договором та чинним законодавством України належним чином послуги після перевірки фізичних та вартісних показників та сплатити їх вартість по мірі надходження коштів передбачених на ці цілі на його рахунок в межах плану фінансування робіт за відповідний рік.

Найменування послуг: «63710000-9- послуги з обслуговування наземних видів транспорту (Експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення у Харківській області) (п.1.2 договору).

Згідно п.1.5 Договору послуги виконуються підрядником згідно щомісячних планів-завдань затверджених Замовником.

В такому випадку відповідальність мало б нести ДП «Харківський облавтодор».

Разом з тим, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ДП «Харківський облавтодор» отримував планів-завдання (наряд) від замовника Служби автомобільних доріг у Харківській області на вирубку дерев, тому відповідальність ДП «Харківський облавтодор» не несе, а відповідає Служба автомобільних доріг у Харківській області

Посилання Служби автомобільних доріг у Харківській області на те, що дерева в лісосмузі повздовж автодороги М-20 Харків-Щербаківка на 10- км 15 на балансі не обліковуються є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Як зазначалось вище, автомобільна дорога М-20 «Харків- Щербаківка» (на м. Бєлгород) відноситься до доріг загального користування державного значення та її Балансоутримувачем є Служба автомобільних доріг у Харківській області.

Відповідно до п.п.5.5 Розділу 5 «Утримання об`єктів благоустрою зеленого господарства» Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року №105 (надалі Правила), відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є:

на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів;

на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства;

на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій;

на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування;

на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Як вбачається із схеми ДТП, дерево впало на проїзджу частину, яке було розташоване поряд з вказаною автомобільною дорогою.

Місце розташування дерева відповідачем Службою автомобільних доріг у Харківській області не спростовано

Посилання ДП «Харківський облавтодор», що причиною падіння дерева стали погодні умови, колегією суддів не приймаються.

Як вбачається з висновку фітопатологічного дослідження деревини клену Державного агенства лісових ресурсів України Державного спеціалізованого лісозахисного підприємства «ХАРКІВЛІСОЗАХИСТ» при фотопатологічному аналізі у породі (зріз дерева) було визначено наявність периферійної деструктивної гнилі ІІ стадії (дерево вважається аварійним.

Згідно положення п.9.1.13 Розділу 9 Догляд за об`єктами благоустрою зеленого господарства, на вулицях і площах населених пунктів у процесі обстеження зелених насаджень виявляють і потенційно аварійні гілки. Це скелетні гілки, які мають видимі ознаки враження шкідниками та хворобами. Їх необхідно видаляти.

Таким чином, дана подія сталася внаслідок неналежного виконання посадовими особами Служби автомобільних доріг у Харківській області обов`язків по догляду за зеленими насадженнями, оскільки дерево перебувало в аварійному стані.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

З урахування викладеного колегія суддів вважає що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди зі Служби автомобільних доріг у Харківській області грунтуються на вимогах закону.

Як зазначалось вище, згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу, який складено в межах звіту про оцінку вартості матеріального збитку №99/011-17 від 26.12.2017, вартість матеріального збитку становить 50096,33грн.

Разом з тим, згідно рахунку замовлення (акт виконаних робіт) №СЗк-002570 від 18 січня 2018 року послуги з ремонту пошкодженого автомобіля позивача становить 48 056,78грн., яку позивач просить стягнути.

Розмір матеріальної шкоди відповідачами не спростовано.

За таки обставин, колегія суддів вважає за необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення матеріально шкоди, та стягнути з відповідача Служби автомобільних доріг у Харківській області на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 48 056,78грн.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.п.3, 9 постанови від 31 березня 1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визнаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити відповідні мотиви.

З урахування викладеного колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача Служби автомобільних доріг у Харківській області на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000грн.,оскільки такий розмір є достатнім та доведеним, враховує принцип розумності і справедливості, що повністю відповідає вимогам ст. 1167 ЦК України, а також роз`ясненням, даним в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового про часткове задоволення позову.

Частинам 1, 2, 10, 13 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено 1409,60грн. = (704,80грн. + 704,80грн.) судового збору та за подання апеляційної скарги 1057,20грн, а усього 2 466,80грн.

Таким чином, з Служби автомобільних доріг у Харківській області на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 254,43грн. = (58 056,78грн. заявлені позовні вимоги : 53 056,78грн. (48 056,78грн. + 5 000грн.) задоволені позовні вимоги = 1,0942 частина задоволених позовних вимог; 2 466,80грн. : 1,0942 = 2 254,43грн.).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 липня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Харківській області, Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Служби автомобільних доріг у Харківській області (юридична адреса: вул. Ахсарова, буд.2, м. Харків, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду в розмірі 48 056,78грн. (сорок вісім тисяч п`ятдесят шість гривень 78коп.).

Стягнути з Служби автомобільних доріг у Харківській області (юридична адреса: вул. Ахсарова, буд.2, м. Харків, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_3 ) моральну шкоду в розмірі 5000 грн. (п`ять тисяч гривень).

Стягнути з Служби автомобільних доріг у Харківській області (юридична адреса: вул. Ахсарова, буд.2, м. Харків, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_3 ) судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 2 254,43грн. (дві тисячі двісті п`ятдесят чотири гривні 43коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна