У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 583/3707/16-ц

провадження № 61-3820 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31 жовтня 2018 року та постанову Сумського апеляційного суду від 29 січня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 до ОСОБА_1 про стягнення збитків,

В с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Охтирського міськрайонного суду Сумської області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 до ОСОБА_1 про стягнення збитків.

Заява обґрунтована тим, що суд при розгляді даної справи на врахував документи про перелік майна АПО ім. Петровського, що передавалось 14 лютого 2001 року за розподільчим балансом СОК «Колос» через його директора, що на думку заявника має істотне значення для розгляду даної справи, оскільки вказаний документ міг вплинути на висновки суду, однак, при розгляді справи суд його не досліджував. Посилаючись на викладені обставини, просив заяву задовольнити.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2017 року.

Постановою Сумського апеляційного суду від 29 січня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31 жовтня 2018 року залишено без змін.

10 січня 2020 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31 жовтня 2018 року та постанову Сумського апеляційного суду від 29 січня 2019 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій під час розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не надали належної правової оцінки доказам, що мають значення для вирішення справи.

Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2020 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31 жовтня 2018 року і постанови Сумського апеляційного суду від 29 січня 2019 року, та залишено без руху касаційну скаргу і надано строк для усунення недоліків, який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Ухвалою Верховного Суду від 10 серпня 2020 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2020 року, до 11 вересня 2020 року, але який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

На виконання вимог указаних вище ухвал, у встановлений суддею строк, ОСОБА_1 надіслав матеріали на усунення недоліків.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-ІХ, від 15 січня 2020 року (далі - Закон).

У пункті 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» даного Закону установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, вирішення питання про відкриття касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід здійснювати, враховуючи вимоги ЦПК України в редакції до 08 лютого 2020 року.

Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження ухвал судів першої та апеляційної інстанцій, визначених в пунктах 2, 3 частини першої цієї статті ЦПК є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Постановляючи ухвалу від 31 жовтня 2018 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції в постанові від 29 січня 2019 року, виходив із того, що доводи, на які посилається заявник, не є нововиявленими обставинами у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Верховний Суд погоджується із відповідними висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони відповідають нормам чинного законодавства, якими регулюються спірні правовідносини, а також фактичним обставинам справи, встановленими судами на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження наданих доказів.

Суди попередніх інстанцій установили, що рішенням Апеляційного суду Сумської області від 01 серпня 2013 року в справі № 1813/4067/2012 було скасовано рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 травня 2013 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння і користування, та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог: витребувано у ОСОБА_1 та передано ОСОБА_2 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_30 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_31 , ОСОБА_23 , ОСОБА_32 , ОСОБА_24 , ОСОБА_33 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_34 , ОСОБА_27 наступне майно: культиватор КП-4, сівалка СЗТ-3,6, плуг трикорпусний навісний ПЯ-3,35, причіп 2 ПС (20 кубовий) АПБ, в кількості 2 штуки, косарка роторна-К9, борона БЗСС-1,0, в кількості 6 штук, каток в кількості 2 штуки, трактор МТЗ-82, 1987 року випуску, комбайн зерновий «Нива», 1985 року випуску.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2017 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 07 грудня 2017 року, в даній справі позовні вимоги позивачів до відповідача ОСОБА_1 про стягнення збитків, задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 солідарно на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 кошти у сумі 157 757,00 грн. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що майно, яке було витребувано на користь позивачів рішенням Апеляційного суду Сумської області від 01 серпня 2013 року, у відповідача ОСОБА_1 відсутнє, а тому він повинен відшкодувати позивачам його вартість.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Як установлено судами в оскаржуваних судових рішеннях, документ, на який посилається заявник як на нововиявлену обставину, а саме, перелік майна АПО ім. Петровського, що передавався 14 лютого 2001 року за розподільчим балансомСОК «Колос» через його директора, як відповідний доказ наявний у матеріалах даної справи, та відповідно досліджувався судом першої інстанції, з наданням йому належної правої оцінки, під час розгляду справи і ухваленні рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2017 року, а тому даний документ не є нововиявленою обставною у розумінні пункту першого 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Встановивши, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 не є нововиявленими, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Зазначені у касаційній скарзі аргументи Верховний Суд вважає необґрунтованими та виключно суб`єктивними судженнями заявника, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з фактичними обставинами, встановленими судами в оскаржуваних рішеннях.

Із змісту касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31 жовтня 2018 року та постанови Сумського апеляційного суду від 29 січня 2019 року.

У відповідності до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України (в редакції до 08 лютого 2020 року) у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

В силу пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України (в редакції до 08 лютого 2020 року) у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України (в редакції до 08 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31 жовтня 2018 року та постанову Сумського апеляційного суду від 29 січня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 до ОСОБА_1 про стягнення збитків.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнєцов