Справа № 353/709/20
Провадження № 2/353/308/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.,

з участю секретаря судового засідання - Гуцуляк Г.Я.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 . Свої вимоги обґрунтовував тим, що по АДРЕСА_1 проживали його батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , і їм на праві спільної часткової власності по 1/2 частці кожному належав житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані по вказаній адресі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько ОСОБА_4 помер. Після його смерті спадщину за законом на 1/2 частку вищевказаного нерухомого майна прийняла мати ОСОБА_3 та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 мати ОСОБА_3 померла. Ще за життя, а саме 22.09.2014 року, вона на випадок своєї смерті, склала заповіт, яким заповіла йому все належне майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що за законом на день смерті вона матиме право. Земельний пай заповіла своїй дочці, відповідачу по справі, ОСОБА_2 . Він та відповідач ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , шляхом подачі у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

29.07.2020 року він звернувся до державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Васильєвої Н.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за вказаною адресою.

Нотаріус видала йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом тільки на 1/2 частку вказаного будинковолодіння та відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на іншу 1/2 частку вказаного будинковолодіння, з тих підстав, що мати за життя отримала свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 , але не провела реєстрацію нерухомого майна в порядку, передбаченому ст. 182 ЦК України, що позбавляє його можливості оформити спадщину на спадкове майно.

А тому, необхідно в судовому порядку визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві у випадку його неявки в судове засідання просив розгляд справи провести без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилися, однак на адресу суду подала заяву, в якій позов визнала та просила розгляд провести без її участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав:

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.03.2004 року, виданого виконавчим комітетом Бортниківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 частці кожному належало ОСОБА_4 (батько позивача) та ОСОБА_3 (мати позивача) (а.с. 3). Дані відомості також підтверджуються копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3081541 від 16.03.2004 року (а.с. 75). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 08.11.2019 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , побудовані у 1991 році (а.с. 66-69).

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 і його батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 22 зворот).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (батько позивача) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4).

Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця - ОСОБА_4 , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Мати позивача ОСОБА_3 прийняла спадщину в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 (батько позивача) та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 (половину) жилового дерев`яного будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 260/2004 від 12.06.2004 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_4 (а.с. 93-98), з якої вбачається, що ОСОБА_3 (мати позивача) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (мати позивача) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Ще за життя ОСОБА_3 (мати позивача) посвідчила заповіт, яким все належне майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що за законом на день смерті матиме право залишила своєму синові ОСОБА_1 (позивач), тільки земельний пай (держ. Акт ЯД 826527) заповіла своїй дочці ОСОБА_2 (відповідач), що підтверджується копією заповіту від 22.09.2014 року (а.с. 7) та Інформаційною довідою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39779192 від 03.03.2015 року (а.с. 28).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Після смерті матері ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом: від 27.04.2017 року, успадкувавши 1/3 частину двохкімнатої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 46); від 29.07.2020 року, успадкувавши 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій ОСОБА_3 (а.с. 8), які не є предметом даного позову.

Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 24/2015 від 03.03.2015 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_3 (а.с. 21-92), з якої вбачається, що ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_2 (відповідач) є єдиними спадкоємцями в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає.

Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка в свою чергу успадкувала вказану частини спадкового майна після смерті чоловіка ОСОБА_4 .

Позивачу ОСОБА_1 в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на 1/2 частку житлового будинку з господарськими буділями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , яка залишилась після смерті матері ОСОБА_3 , оскільки остання за життя отримала свідоцтво про право власності на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , але не провела реєстрацію нерухомого майна в порядку передбаченому діючим законодавством, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Васильєвою Н.М.за № 414/02-31 від 29.07.2020 року (а.с. 9).

Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 .

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

При такому вирішенні позову, враховуючи те, що ОСОБА_1 являється особою з інвалідністю ІІ-ої групи (копія посвідчення серії НОМЕР_1 , а.с. 2) та є звільненим від сплати судового збору, то судовий збір слід віднести на рахунок держави.

На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1241, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 13, 82, 142, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителем АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 .

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийН. І. Лущак