Справа №167/10/20
Провадження №2/167/95/20
РІШЕННЯ
20.03.2020 року Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючого - судді Сіліча І.І.
секретаря судових засідань Ісакової Н.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рожище цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
03.01.2020 року позивач звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої вказала, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у якому також зареєстрований відповідач. Зазначила, що ОСОБА_2 її колишній чоловік, шлюб з яким рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 04.03.2015 року розірвано, а тому відповідач не являється членом її сім`ї. Вказує, що відповідач не проживає у її будинку на протязі п`яти років, витрати по утриманню житла не несе. Реєстрація ОСОБА_2 у будинку порушує її права, як власника будинку, створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном, а також призводить до необхідності нести додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг та оформленні житлової субсидії. Враховуючи викладене, просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач в судове засідання не з`явилась, суду надано заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.
Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - позивач по справі ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.5).
Оскільки, позивач є власником вказаного будинку, а отже, наділена повноваженнями звернення до суду з будь-яких питань, що пов`язані з володінням та користуванням цим майном.
З довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні, виданої Доросинівською сільською радою Рожищенського району від 12.12.2019 року вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований, зокрема, відповідач ОСОБА_2 (а.с.6).
Згідно рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 04.03.2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.7).
З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї встановлено, що відповідач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований, однак на протязі п`яти не проживає (а.с.8).
Судом встановлено, що ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивачки.
Частинами 1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Вищевказана норма чинного законодавства кореспондується з положенням ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Оскільки реєстрація ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 порушує права власника вказаного житла вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а також змушує останню нести додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг та оформленні субсидії, тому є всі передбачені законодавством підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Будь-яких належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні будинком та проживанні в ньому, про поважність причин його відсутності на протязі п`яти років, наявність між ним і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання його таким, що втратив право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача в користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 840,80 грн.
На підставі ст.ст.71, 72, 150 ЖК України, ст.ст.317, 319, 321, 391 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 77-81, 141, 247, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народженням, таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Волинського апеляційного суду через Рожищенський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення в повному обсязі складено 20.03.2020 року.

СУДДЯ: І.І.Сіліч