Справа № 630/84/20
Провадження № 2/630/107/20
23 березня 2020 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Малихіна О.О.
за участю секретаря Тимошенко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу №630/82/20 (провадження №2/630/105/20) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа відділ з питань державної реєстрації виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області, про усунення перешкоди у користуванні житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстрації місця проживання особи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та позбавлення вищезазначеної особи права користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 , -
В обґрунтування позову позивач зазначала, що їй на праві власності належить житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному житловому будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який отримав право проживання зі згоди колишнього власника, але з 2000 року він фактично не проживає у житловому будинку. Та найголовніше, відповідач не являється членом сім`ї позивача і не пов`язаний з нею спільним побутом і бюджетом. Тому ніяких підстав для його подальшого перебування у вказаному будинку немає, але у добровільному порядку він знятися з реєстраційного обліку не бажає. Від так позивач не має змоги повністю розпоряджатися своїм житловим будинком.. Саме тому позивач була змушена звернутися з вказаним позовом до суду.
Ухвалою від 27 лютого 2020 року провадження в справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, але подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи він повідомлявся у належний спосіб. Про причини неявки в судове засідання відповідач не повідомив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутності відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів.
Суд, дослідивши наявні в справі письмові матеріали, встановив наступне.
Згідно з договором дарування серія HMX 545545, посвідченим 07 грудня 2017 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гонтаренко С.Л. за реєстр. № 2583, житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 , позивачу по даній справі. Право власності позивача на вказаний будинок також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 200510579 від 17 лютого 2020 року.
Як вбачається з довідки виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області № 03-10/585 від 12 лютого 2020 року, в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_3 (мати), яка є попереднім власником будинку, ОСОБА_2 (брат) - відповідач по справі та ОСОБА_4 - син позивача.
Проте, як зазначено в актах, виданих комісією ОСН № 47 від 08 лютого 2020 року, відповідач ОСОБА_2 фактично не мешкає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з 2000 року.
Згідно із ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Таким чином, право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; і з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Зазначена висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14.
Згідно із ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належить особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника можуть бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно поживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Отже, права і обов`язки членів сім`ї власника будинку (квартири) регулюються ст.ст. 156, 157 ЖК України, а права і обов`язки наймачів - ст.ст. 158 - 170 ЖК України, а також главою 59 ЦК України.
На час перебування житлового будинку АДРЕСА_1 у власності ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 , як член сім`ї вказаного власника, мав право на користування житловим приміщенням у вказаному будинку. Але після припинення права власності ОСОБА_3 на вказаний вище житловий будинок, у відповідача припинилось право користування жилим приміщенням у цьому будинку. Наразі позивач та відповідач у справі не являються членами сім`ї, ОСОБА_2 не проживає постійно з позивачем та не веде з нею спільного господарства.
Враховуючи вищевказані обставини, та те що між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались, суд прийшов висновку про те, що відповідач, залишаючись зареєстрованим у житловому будинку, власником якого є позивач ОСОБА_1 , є сторонньою для неї особою, яка перешкоджає позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує її права, як власника, тому суд задовольняє позов в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині позову, а саме в задоволенні вимоги про зняття з реєстраційного обліку відповідача, суд відмовляє, оскільки відповідно до вимог ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється уповноваженим органом реєстрації на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Тому позивач не позбавлена можливості реалізувати своє право на звернення до уповноваженого органу реєстрації із заявою про зняття відповідача з реєстрації місця проживання на підставі рішення суду по даній справі.
При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10-13, 81, 82, 141, 263, 265, 274, 279, 280, 282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.
В іншій частині позовних вимог в задоволенні відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

На заочне рішення відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складений 25 березня 2020 року.

Суддя О. О. Малихін