Справа № 484/5683/19
Провадження № 2/484/343/20
Рішення

іменем України

(заочне)

20.03.2020 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Максютенко О.А.

секретаря судового засідання - Завірюха В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи , що не заявляють самостійних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

встановив :

19.12.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 належить їй на праві приватної спільної часткової власності відповідно до свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ № 655148 від 02.03.2006 року виданого Управлінням ЖКГ Первомайської міської ради.Також по 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 належить донці позивачки- ОСОБА_3 та онукі - ОСОБА_4 .

Згідно будинкової книги в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивачка з 22.04.1983 року, співвласник квартири - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована з 03.01.2005 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 06.12.2014 року.

Відповідач ОСОБА_2 , є онуком позивачки. В зв`язку з отримання паспорта він був зареєстрований в вищевказаній квартирі 06.12.2014 року . З моменту реєстрації відповідач в квартирі не з`являється та вселитися не намагався. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу позивачка не чинила. Той факт, що відповідач не проживає в квартирі з 2014 року підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданої ТОВ «Еталонсервіс» та актом про не проживання у квартирі.

Відповідач ОСОБА_2 , в квартирі не мешкає і ніколи не мешкав, його речей в ньому немає, його реєстрація в даній квартирі носить формальний характер, а тому відповідач втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 , який не проживає в квартирі АДРЕСА_1 , втратив право на користування нею, внаслідок її відсутності понад один рік.

В судове засідання позивачка надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився , про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно і належним чином, у відповідності до ст. 130 ЦПК України. Відзив на позов не надав.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду не з`явились, причини неявки та заперечень проти позовних вимог не надано.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачу та третім особам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/3 частки на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ № 656148 від 02.03.2006 року видане Управлінням ЖКГ Первомайської міської ради.

Згідно копії будинкової книги , довідки ТОВ «Етлонсервіс» від 09.12.2019 року, актом про не проживання у квартирі від 09.12.2019 року відомо що за даною адресою зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який там фактично не проживає з моменту реєстрації.

Особа має право на захист порушеного права у спосіб визначений законом або договором. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлені ч.2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно із ст.ст.383, 391 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів.

Відповідно до норм ст. ст. 71, 72, 107 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо без поважних причин не проживає на спірній жилплощі понад встановлені законом строки, або вибула на інше постійне місце проживання.

Згідно ст.405 ЦК України при відсутності члена сім`ї власника житла без поважних причин понад один рік, він втрачає право на користування цим житлом.

Реєстрація відповідача у будинку є перешкодою власнику у повному здійсненні права власності.

В зв`язку з цим суд вважає необхідними зазначити про те, що відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч.2 ст.29 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач ніколи не проживав в квартирі АДРЕСА_1 , то суд вважає, що він вважається таким, що втратив право користування нею.

керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІНПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації АДРЕСА_1 ІНПП - н/в ) , треті особи, що не заявляють самостійних вимог : ОСОБА_3 ( місце реєстрації АДРЕСА_1 , ІНПП - н/в), ОСОБА_4 ( місце проживання АДРЕСА_3 , ІНПП - н/в ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким , що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Повне судове рішення складено 27.03.2020 року

Суддя: