Справа № 418/927/19
РІШЕННЯ

іменем України

"01" жовтня 2020 р. Міловський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді: Шовкуна В.О.,

за участі секретаря: Бутенко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Мілове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

До суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом про стягнення з Відповідача 262 153,08 гривень.

В обґрунтування позову зазначено, що 05.11.2016 року ОСОБА_2 взяв у борг кошти у розмірі 7 308,00 доларів США, надавши розписку про отримання грошових коштів, які зобов`язався повернути до 11.11.2016 року, але безпідставно не повернув. Згідно даних Національного банку України, станом на 22.02.2019 року, сума боргу у гривнях складає 197 335,22 грн. Витрати від інфляції розраховані за період з 12.11.2016 року по 22.02.2019 року та складають 51 307,16 грн., 3 % річних розраховані за вказаний період складають 13 510,70 грн.. Таким чином, загальна сума боргу складає 262 153,08 грн..

Аргументи учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, від отримання судової повістки про виклик до суду відмовився, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідач ОСОБА_2 , та його представник, адвокат Оробцов М.Ю. у судове засідання не з`явилися. Однак, адвокат Оробцов М.Ю. подав до суду заяву про розгляд справи за його та відповідача відсутності.

У відзиві на позовну заяву Відповідач просив повністю відмовити у задоволення позовних вимог пояснивши що, він дійсно брав гроші у борг але не в доларах США, а у тайваньських доларах. У зв`язку з проживанням Позивача у м. Свердловськ Луганської області, що на непідконтрольній Україні території, у телефонних розмовах з Позивачем була досягнута домовленість про повернення еквіваленту боргу у російських рублях на дату укладення договору позики - 05.11.2016 року. Так, станом на 05.11.2016 року 1 тайванський долар коштував 0,82 грн., тобто сума боргу склала 5 992,56 грн. (7 308,00 х 0,82 грн.). У перерахунку на російські рублі 5 992,56 грн. станом на 05.11.2016 року складає 14 869,87 російських рублів (5 992,56 х 0,403 руб.). Він перерахував з рахунку НОМЕР_1 на рахунок Позивача НОМЕР_2 кошти у розмірі 18 000,00 російських рублів, у зв`язку з чим вважає борг повернутим. Вимоги про стягнення інфляційних витрат та 3% річних вважає незаконними та необґрунтованими, адже вони не підлягають нарахуванню на іноземну валюту.

Позиція суду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Короткий зміст фактичних обставин справи

Згідно копії розписки від 05.11.2016 року, ОСОБА_2 у присутності 2 свідків взяв у борг 7 308,00 доларів, зобов`язуючись повернути їх до 11.11.2016 року ОСОБА_1 . (а.с.5)

Відповідно до копії реквізитів рахунку для рублевих та валютних зарахувань на карту № НОМЕР_3 Сбербанка Росії, отримувачем є ОСОБА_2 та його рахунок є НОМЕР_1 , адреса підрозділу банку по місту ведення рахунку карти: АДРЕСА_1 )

Згідно копії чеку по операції Сбербанк онлайн, 04.01.2017 року о 13-35 год. відправником № карти НОМЕР_3 було перераховано кошти отримувачу ОСОБА_1 № карти НОМЕР_2 , у сумі 18 000,00 рублів. (а.с72)

Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Такий же висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року в справі № 6-2789цс16.

Відповідно до абз. 1 ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що Відповідачем було видано Позивачу розписку та отримано грошові кошти у розмірі 7308,00 доларів, що визнається Відповідачем. Однак, у розписці не вказано у валюті якої країни світу взято у борг кошти.

Відповідачем заперечується факт взяття у борг грошей саме у доларах США, наполягаючи, що кошти надавались у тайваньських доларах. Вказує на повернення коштів Позивачу у російських рублях, посилаючись на згоду останнього.

Жодні докази на підтвердження надання у борг коштів саме у доларах США, у матеріалах справи відсутні.

Оригіналу розписки, яка витребовувалась ухвалою від 06.05.2020 року у Позивача, та неодноразово направлялась на його адресу, так і не було надано суду.

У судове засідання Позивач жодного разу не з`явився, хоча ухвалою від 08.10.2019 року суд визнав його явку обов`язковою, та направляв її на адресу Позивача надану суду.

Також, неодноразово, а саме заявою від 15.04.2019 року, від 26.02.2020 року, 13.03.2020 року ОСОБА_1 вказував, що всі докази ним надіслано разом з позовом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги Позивача не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, 10-13, 76-81, 95, 141, 259,263-265, 273, 354,355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу- відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду, через Міловський районний суд Луганської області.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: