ЄУН № 329/522/20
Провадження 2-р/329/1/2020
УХВАЛА

06 жовтня 2020 року смт Чернігівка Запорізької області

Чернігівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Покопцевої Д.О.,

секретаря Шураковій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення від 17 липня 2020 року Чернігівського районного суду Запорізької області, ухваленого за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 17.07.2020р. Чернігівського районного суду Запорізької області заяву ОСОБА_1 задоволено частково, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Унгени, з ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт Чернігівка Чернігівського району Запорізької області, на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

Заявник просить роз`яснити зазначене рішення, мотивуючи тим, що він бажає набути громадянство України за територіальним походженням, і посилається на положення ст. 8 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001р. № 2235-III, згідно яких особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" (…) і є (…) іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України (…), а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Позаяк судом встановлено факт проживання його дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Унгени, з ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт Чернігівка Чернігівського району Запорізької області, на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», просить роз`яснити, чи проживала ОСОБА_2 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», до 24 серпня 1991 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання.

Суд не вбачає необхідності повідомляти учасників справи про судове засідання, а тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 271 ЦПК України розгляд даної заяви проводиться без повідомлення учасників справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши заяву, матеріали цивільної справи ЄУН 329/522/20, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1,2 ст.271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Згідно п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Тобто, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Роз`яснення судового рішення зумовлюється його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення, а саме, мають місце положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Роз`яснення рішення є засобом виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового рішення суду. Таким чином, суд роз`яснює суть судового рішення, якщо воно є незрозумілим для суб`єкта, якому надано право звернення за відповідним роз`ясненням. Між тим, необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Роз`яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення його тяжко виконати, оскільки має місце ймовірність неправильного його виконання чи невиконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим.

Зрозумілість судового рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.

Виходячи із змісту положень зазначених норм, суд може роз`яснити судове рішення у разі, якщо нечітким або незрозумілим є зміст його резолютивної частини, як для осіб, щодо яких воно ухвалене, так і для осіб, які будуть здійснювати його примусове виконання.

Роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Вказане узгоджується із висновком ВС, який міститься в постанові від 24 липня 2020 року по справі № 128/2734/17.

Судом встановлено, що дочка заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 постійно проживає з 01 квітня 1988 року в смт Чернігівка Чернігівського району Запорізької області, на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», та саме факт її проживання до 24.08.1991р. породжує юридичні наслідки для заявника, позаяк від цього залежить набуття ним громадянства України.

Враховуючи, що 01.04.1988р. передує періоду до 24.08.1991р., і судом встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 на території України, рішення суду слід роз`яснити, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду, разом з тим більш повно виклавши частину рішення, розуміння якої викликає труднощі.

На підставі наведеного та керуючись ст. 271 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення від 17 липня 2020 року Чернігівського районного суду Запорізької області, ухваленого за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Роз`яснити, що рішенням від 17 липня 2020 року Чернігівського районного суду Запорізької області по справі ЄУН 329/522/20 встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Унгени, до ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт Чернігівка Чернігівського району Запорізької області, на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Чернігівський районний суд Запорізької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: Д.О. Покопцева