Справа № 565/121/20
Провадження № 2/565/323/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Алексейчик А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Вараш Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, укладеного між сторонами і зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану м.Червонограда Львівської області 02 серпня 1997 року, запис за №294 від 02 серпня 1997 року. У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що в цьому шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Згідно з доводами позивача спільне життя у нього з відповідачкою не склалося через несумісність характерів. Шлюбні відносини між ними припинені з березня 2018 року. Спільне господарство не ведеться. На переконання ОСОБА_1 , подальше спільне проживання сторін та збереження шлюбу неможливе. Водночас позивач вказав, що спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, немає і між сторонами 30 січня 2020 року досягнуто угоди про утримання неповнолітньої дитини.

Відповідачка ОСОБА_2 не надала суду відзив на вказану позовну заяву ОСОБА_1 .

У судове засідання сторони не з`явилися, подали в суд письмові заяви про розгляд справи без їх участі.

Зміст заяви позивача від 24 червня 2020 року свідчить, що ОСОБА_1 повністю підтримує вказані позовні вимоги та просить суд розірвати шлюб, укладений ним із ОСОБА_2 , із наведених у позовній заяві підстав.

У заяві від 24 червня 2020 року відповідачка просила суд згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України ухвалити рішення в даній справі про задоволення позову ОСОБА_1 , заявленого до неї про розірвання шлюбу. При цьому ОСОБА_2 зазначила, що вона повністю визнає вказані позовні вимоги, погоджується на розірвання шлюбу, оскільки фактично впродовж трьох з половиною років сторони проживають окремо та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків між собою. З цих причин, на переконання відповідачки, примирення подружжя немає сенсу.

Згідно з ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що в даному випадку визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, тому підлягає прийняттю.

За таких обставин, на підставі ч.2 ст.191, ч.4 ст.206 ЦПК України з врахуванням визнання позову відповідачкою суд вважає за належне вирішити даний спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи зазначені письмові заяви сторін від 24 червня 2020 року, суд дослідив і оцінив у сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, та прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Зазначений висновок суду ґрунтується на наступних підставах.

02 серпня 1997 року ОСОБА_1 і ОСОБА_4 уклали між собою шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану м.Червонограда Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 02 серпня 1997 року зроблено запис за №294. Наведений факт підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданим відділом запису актів громадянського стану виконкому Червоноградської міської ради народних депутатів Львівської області 02 серпня 1997 року.

У період цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 . Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 16 грудня 2004 року (відповідний запис за №2589 від 16 грудня 2004 року).

Сторони не мають спору щодо поділу майна, що є їх спільною сумісною власністю. 30 січня 2020 року між ними укладено договір про утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що посвідчений приватним нотаріусом Вараського міського нотаріального округу Рівненської області Полюхович В.А. 30 січня 2020 року та зареєстрований у реєстрі за №66.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 та письмових заяв сторін від 24 червня 2020 року судом встановлено, що протягом тривалого періоду часу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 фактично не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою, проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Примирення між ними на теперішній час не досягнуто. Сторони вважають неможливим збереження їх шлюбу.

За таких обставин, подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам обох сторін.

Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, з наведених підстав, суд вирішив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , оскільки докази справи свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам обох сторін.

Враховуючи наведене, на підставі ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.112 СК України, керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81, 141, 191, 206, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) про розірвання шлюбу задоволити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану м.Червонограда Львівської області 02 серпня 1997 року, запис за №294 від 02 серпня 1997 року розірвати.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя О.І.Горегляд