Ухвала

05 жовтня 2020 року

м. Київ 441/1371/16-ц

провадження № 61-14260ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 29 листопада 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - Служба

у справах дітей Городоцької районної державної адміністрації Львівської області, Керницька сільська рада Городоцького району Львівської області, про зняття з реєстрації та стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Керницька сільська рада Городоцького району Львівської області, про стягнення вартості безпідставно набутого майна,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 29 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 23 010,97 грн заподіяної майнової шкоди.

В решті частині позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 203 593,95 грн за отримання майна без достатньої правової підстави.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Заходи забезпечення позову, накладені згідно ухвали Городоцького районного суду Львівської області від 27 березня 2018 року після набрання рішенням законної сили - скасовано.

25 вересня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 29 листопада 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року (надійшла до суду

29 вересня 2020 року), в якій просить скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом

до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанційнорм матеріального права

та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України

та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 29 листопада 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 31 серпня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 04 листопада 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць