Справа №227/446/20
Провадження №2/265/1248/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Копилової Л.В.,

за участю секретаря Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 30 березня 2012 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2233-317/04/21, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 113920,00 гривень на строк до 29.03.2032 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16,8 % річних, у разі неповернення коштів у встановлені строки, процентна ставка складає 21,8 % річних. Відповідач зобов`язався здійснювати щомісячно погашення суми кредиту та процентів, але зобов`язання повністю не виконав, в зв`язку з чим станом на 10.01.2020 року у нього виникла заборгованість у сумі 86924,89 гривень, яка складається з: нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.07.2014 року по 30.04.2015 року - 10675,49 гривень, заборгованості за кредитом в сумі 76249,40 гривень. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. 30.03.2012 року був укладений договір поруки № 2233/21-И/1 між банком та з ОСОБА_2 , відповідно до якого остання поручилася за своєчасне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Оскільки позичальник не виконав належним чином свої зобов`язання, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором № 2233-317/04/21від 30.03.2012 року в сумі 86924,89 гривень, а також судовий збір.

08 липня 2020 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

На розгляд справи представник позивача не з`явився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність та просили застосувати до позовних вимог строк позовної давності, в задоволені позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно зі ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору.

Судом встановлено, що 30 березня 2012 року між відповідачем ОСОБА_1 та позивачем ПАТ АБ «Укргазбанк» було укладено кредитний договір № 2233-317/04/21, відповідно до умов якого банк надав відповідачеві грошові кошти в сумі 113920,00 грн., із процентною ставкою за користування кредитом 16,8 % річних, зі строком повернення - 29 березня 2032 року, а відповідач ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит, та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, встановлених договором .

30 березня 2012 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачкою ОСОБА_2 укладено договір поруки № 2233/21-И/1, за умовами якого, остання, зобов`язалася в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед банком за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору.

Із наданого стороною позивача розрахунку вбачається, що станом на 10 січня 2020 року у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 86924,89 грн., яка складається з нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.07.2014 по 30.04.2015 в сумі 25 726,41 грн. та заборгованості за кредитом в сумі 76249,40 грн.

Також із виписки особового рахунку вбачається, що відповідачем частково вносились кошти в рахунок погашення кредиту та відсотків по рахунку, однак, востаннє погашення коштів за умовами договору було здійснено 31.07.2014 року.

Разом з тим, відповідачами заявлено клопотання про застосування до позовних вимог строків позовної давності, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Частиною 5 статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

За умовами кредитного договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником шляхом внесення коштів щомісячними платежами, з першого та не пізніше 29 числа кожного місяця, а остаточне погашення кредиту має відбутися не пізніше 29 березня 2032 року.

Відповідно до п. 5.8 кредитного договору, строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитом та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків, понесених Банком під час виконання умов цього договору.

Таким чином, сторони у Договорі визначили як окремі зобов`язання з виплати щомісячних платежів, так і термін повернення кредиту в цілому. За такого у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

В силу положень частини 1 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж відповідачем було зроблено 31 липня 2014 року, а з позовом до суду позивач звернувся 20 січня 2020 року, тобто поза межами позовної давності, а тому суд вважає необхідним на підставі ч. 3 ст. 267 ЦК України констатувати факт спливу позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем ОСОБА_1 , що є підставою для відмови в позові.

Разом з тим, в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 слід зазначити наступне. Як вже зазначалось вище, в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 30 березня 2012 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачкою ОСОБА_2 укладено договір поруки № 2233/21-И/1, за умовами якого, остання, зобов`язалася в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед банком за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору.

Згідно із ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно із ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно із ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно з п. 4.2.4 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів, комісій та штрафних санкцій у разі, якщо позичальник несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення кредиту, сплату відсотків тощо.

Пунктом 2.1 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором кредитор звертається з письмовою вимогою про виконання зобов`язань до позичальника та/або поручителя. У разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це позичальника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення позичальника до участі у справі.

За п. 2.2 Договору поруки поручитель зобов`язаний не пізніше 2-х днів з дати письмової вимоги перерахувати суму заборгованості позичальника за кредитним договором на рахунки, на яких враховується заборгованість позичальника в АБ «Укргазбанк», МФО 320478. Номери рахунків зазначаються в письмовій вимозі кредитора.

Отже, договір поруки передбачає не лише обов`язок банку направити письмове повідомлення поручителю про невиконання позичальником зобов`язань по кредитному договору, а й обов`язок банку зазначити в такому повідомленні номери рахунків, на які поручитель має перерахувати грошові кошти (заборгованість за кредитом).

Проаналізувавши умови укладеного між сторонами договору поруки слід дійти висновку про те, що, останній, пов`язує виникнення права вимоги у банку до поручителя через 2 дні після отримання поручителем письмової вимоги кредитора про сплату боргу.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стороною позивача не надано суду доказів на підтвердження направлення ОСОБА_2 , як поручителю, письмової повідомлення-вимоги про необхідність повернення кредиту та сплати боргу за кредитним договором, чим не дотримано вимоги п. 2.2. договору поруки. Водночас, саме така вимога має містити номери рахунків, на які поручитель мав би здійснити такі платежі.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача подано позов до відповідача ОСОБА_1 поза межами позовної давності, суд вважає необхідним на підставі ч. 3 ст. 267 ЦК України в цій частині відмовити в задоволенні вимог. Також, враховуючи не доведеність позовних вимог до відповідачки ОСОБА_2 , як боржника, а саме: не доведено можливості стягнення боргу із ОСОБА_2 , як поручителя, суд вважає, що підстави для стягнення заборгованості відсутні, а відтак позов не підлягає задоволенню і до відповідача ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 257, 258, 261, 264, 266, 525, 527, 530, 543, 553, 554, 625, 1048,1050 ЦК України; 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволені позову публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Рішення може бути оскражено до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 02 жовтня 2020 року.

Суддя ____________________ Копилова Л.В.