Справа № 466/6232/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого- судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Ваврин М. М.

за участю представника позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом адвоката Сотника Олександра Ігоровича, який діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та зустрічну позовну заяву адвоката Оприска Миколи Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання права особистої приватної власності,-

встановив:

ОСОБА_4 звернуласядо суду з позовом до ОСОБА_5 в якому просить суд визнати майно спільною сумісною власністю подружжя, а саме: квартиру загальною площею 65,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру загальною площею 83,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру загальною площею 83,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; квартиру загальною площею 83,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; нежитлове приміщення літ. VII (технічний поверх) загальною площею 6,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення літ. ХІ (технічний поверх) загальною площею 39,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення літ. I (технічний поверх) загальною площею 43 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;нежитлове приміщення літ. I (технічний поверх) загальною площею 41,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення літ. XVIII (технічний поверх) загальною площею 38,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення літ. VIIІ (технічний поверх) загальною площею 39,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення літ. XI (технічний поверх) загальною площею 40,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення літ. ХХ загальною площею 42,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення літ. ІІ загальною площею 23 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення літ. VI загальною площею 17 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення літ. XІХ загальною площею 42,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення літ. XII (технічний поверх) загальною площею 17 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; місце для паркування загальною площею 16,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ; квартиру загальною площею 64,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ; квартиру загальною площею 79,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 ; квартиру загальною площею 79,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 ; квартиру загальною площею 64,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 ; квартиру загальною площею 104,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_11 ; квартиру загальною площею 45,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 ; житловий будинок загальною площею 181,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_13 ; нежитлове приміщення літ. XIV площа 19,10 кв.м. та літ. XV площа 26,80 кв.м., загальною площею 45,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 ; нежитлове приміщення літ. X площа 37,90 кв.м. та літ. XІІІ площа 26,70 кв.м., загальною площею 64,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 ; нежитлове приміщення літ. VІІ площа 26,80 кв.м. та літ. VІІІ площа 19,10 кв.м., загальною площею 45,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 ; нежитлове приміщення загальною площею 2,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 ; приміщення адмінкорпусу літ. А-2 загальною площею 424,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_15 ; приміщення прохідної літ. О-2, загальною площею 54,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_15 ; нежитлове приміщення в підвалі: І,ІІ,ІІІ, ІV, V, VІ, VІІ, VІІІ, ІХ, Х, ХІ, на першому поверсі 1,2 загальною площею 563,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_16 ; нежитлове приміщення 1-2, 8, 8, 14, 15, 16, 17, 18, 23 загальною плошею 532,7 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_16 .

Просить відступити від засад рівності часток подружжя у праві власності та присудити їй 2/3 частки в майні, залишивши відповідачу 1/3 частку. В порядку поділу зазначеного майна просить визнати її особистою приватною власністю ті із перелічених об`єктів нерухомості, які у Єдиному державному реєстрі речових прав зареєстровані на її ім`я, а за відповідачем визнати право власності на ті об`єкти, які у реєстрі зареєстровані на його ім`я.

Також просить стягнути з відповідача в її користь грошову компенсацію, що тсановить 2/3 вартості нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_16 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила про те, що23 жовтня 2009 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. У сторін народилося двоє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час шлюбу ними за спільні кошти було придбано вищеперелічене майно, яке належить подружжю на праві спільної сумісної власності, однак з метою економії часу при оформленні документів на право власності, майно було записано або на позивача, або на відповідача.

Згоди про добровільний поділ майна між подружжям не досягнуто, тому набуте за час шлюбу майно підлягає поділу між ними шляхом визнання особистою власністю позивача оформлених на її ім`я об`єктів, визнання особистою власністю відповідача оформлених на його ім`я об`єктів.При цьому позивач обгрунтовує необхідність відступу від засади рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності на майно тим, що разом із нею проживають двоє спільних з відповідачем малолітніх дітей, а тому для якнайкращого забезпечення інтересів дітей слід відступити від принципу рівності часток.

Також позивач вважає, що оскільки нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_16 , які належали подружжю позивача та відповідача були відчужені у 2019 році, то на її користь підлягає стягненню компенсація половини вартості вказаних нежитлових приміщень.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представником відповідача 05.11.2019 року подано відзив на позовну заяву, яким проти позову заперечив. Вказав, що частина об`єктів, право спільної сумісної власності на які просить визнати позивач, є особистою приватною власністю позивача, оскільки придбані за його особисті кошти. Також вказав, що відсутні підстави для відступлення від засади рівності часток подружжя у спільній власності, оскільки ОСОБА_5 самостійно утримує дітей, за стягненням аліментів позивач не зверталася. Також заперечив проти задоволення вимоги про стягнення компенсації вартості нежитлових приміщень на АДРЕСА_16 , оскільки такі були відчужені за згодою позивачки, а кошти були витрачені в інтересах сім`ї. Вважає за неможливе провести поділ майна подружжя шляхом визнання права особистої власності позивача на об`єкти, оформлені на її ім`я, а відповідача на його ім`я, оскільки відсутні підстави для відступу від засади рівності часток подружжя, деякі зі спірних об`єктів є особистою приватною власністю відповідача, деякі були відчужені самою позивачем, також не доведено неподільності об`єктів та їх дійсної вартості. Тому просить виділити сторонам по ? ідеальній частці в об`єктах, на які буде визнано право спільної сумісної власності подружжя.

Того ж дня, 05.11.2019 року подано до суду зустрічну позовну заяву, у якій позивач просив визнати об`єктами його особистої приватної власності квартиру загальною площею 65,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру загальною площею 83,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру загальною площею 83,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; місце для паркування загальною площею 16,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ; квартиру загальною площею 64,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ; квартиру загальною площею 79,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 ; квартиру загальною площею 79,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 ; квартиру загальною площею 45,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 .

В обгрунтування зустрічного позову позивач за ним вказав, що ті об`єкти, які він просить визнати особистою приватною власністю хоч і були придбані за час перебування у шлюбі із ОСОБА_4 , однак за його особисті кошти, а тому ці об`єкти не є спільною власністю подружжя і поділу не підлягають. Зазначив, що 12 жовтня 2006 року, ще до вступу у шлюб, ОСОБА_5 за трьома договорами купівлі-продажу продав Приватному підприємству ТЕОЛА-ПЛЮС належні йому на праві власності нежитлові будівлі, отримавши від цього продажу грошові кошти на загальну суму, еквівалентну 906197,42 доларам США. Ці кошти були особистою приватною власністю ОСОБА_5 , оскільки були ним отримані від продажу власного нерухомого майна до укладення шлюбу із ОСОБА_4 . Вказані кошти частково були розміщені на зберігання в індивідуальному банківському сейфі у ПАТ УкрСиббанк, частково внесені на банківські рахунки, частково надані у позику фізичним та юридичним особам, за деяку частину коштів було придбано рухоме майно, яке в подальшому було використане для придбання частини спірного майна.

За домовленістю між позивачем та відповідачем, об`єкти, які придбавалися за час шлюбу ОСОБА_5 за особисті кошти, оформлювалися безпосередньо на його ім`я, а ті, які придбавалися за спільні кошти подружжя та були його спільною сумісною власністю на ім`я ОСОБА_4 .

Оскільки зазначені у зустрічному позові об`єкти були придбані за особисті кошти ОСОБА_5 , то вони на підставі ст. 57 СК України вважаються його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю позивача та відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом проти його задоволення заперечив з мотивів, викладених у відзиві та зустрічному позові, зустрічний позов підтримав та просив задоволити.

ОСОБА_4 та її представник проти задоволення зустрічного позову заперечили, у зв`язку із тим, що ті об`єкти нерухомого майна, які просить визнати його особистою приватною власністю ОСОБА_5 , також були придбані за час перебування у шлюбі, а тому щодо них діє презумпція спільної сумісної власності подружжя.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, а зустрічний позов необхідно задоволити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.10.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 23).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син, ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 25).

ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народився син, ОСОБА_8 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 24).

За час перебування сторін у шлюбі на ім`я ОСОБА_4 було придбано 22 об`єкти нерухомого майна, на ім`я ОСОБА_5 10 об`єктів.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Як зазначив у зустрічному позові та пояснив у судовому засіданні представник ОСОБА_5 , між сторонами була досягнута домовленість, що об`єкти, які придбавалися за час шлюбу ОСОБА_5 за особисті кошти, оформлювалися безпосередньо на його ім`я, а ті, які придбавалися за спільні кошти подружжя та були його спільною сумісною власністю на ім`я ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що 12 жовтня 2006 року ОСОБА_5 продав Приватному підприємству ТЕОЛА-ПЛЮС належну йому на праві власності будівлю (склад цементу), загальною площею 258,3 кв.м., цегляну, позначену на плані літ. И-1, И-1, И-1, що знаходиться в АДРЕСА_15 за ціною 1743975,00 гривень, що підтверджується Договором купівлі-продажу будівлі від 12.10.2006 року (а.с. 183-184). Згідно з інформацією з офіційного сайту НБУ (режим доступу: https://bank.gov.ua/markets/exchangerates/?date=12.10.2006&period=daily), станом на 12.10.2006 року курс гривні до долара США становив 505 гривень за 100 доларів США. Відповідно, сума отриманих за договором коштів в еквіваленті становила за офіційним курсом 345341,58 доларів США.

12 жовтня 2006 року ОСОБА_5 продав Приватному підприємству ТЕОЛА-ПЛЮС належну йому на праві власності будівлю компресорної, загальною площею 266,8 кв.м., цегляну, позначену на плані літ. Ж-1, Ж-1, що знаходиться в АДРЕСА_15 за ціною 1688412,00 гривень, що за офіційним курсом становило 334339,01 доларів США, що підтверджується Договором купівлі-продажу будівлі від 12.10.2006 року (а.с. 185-186).

12 жовтня 2006 року ОСОБА_5 продав Приватному підприємству ТЕОЛА-ПЛЮС належну йому на праві власності будівлю (склад солі), загальною площею 175,0 кв.м., цегляну, позначену на плані літ. З-1, З-1, що знаходиться в АДРЕСА_15 за ціною 1143910,00 гривень, що за офіційним курсом становило 226516,83 доларів США, що підтверджується Договором купівлі-продажу будівлі від 12.10.2006 року (а.с. 187-188).

Будучи допитаною у судовому засіданні 13.03.2020 року свідок ОСОБА_9 вказала, що вона працює у ОСОБА_5 із 1998 року та володіє інформацією про усі його фінансові операції, як підприємницькі, так і приватні. У 2006 році вона як представник від імені ОСОБА_5 уклала договори купівлі-продажу нежитлових будівель у Мурованому, за якими було отримано близько одного мільйона доларів США.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено ту обставину, що до вступу у шлюб від продажу свого особистого майна ОСОБА_5 отримав грошові кошти у сумі, еквівалентній 906197,42 доларів США, які слід вважати його особистою приватною власністю.

Судом встановлено, що за Договором безпроцентної грошової позики №1 від 18.03.2009 року (а.с. 237-238) ОСОБА_5 за рахунок особистих коштів та до часу реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 надав ТзОВ Компанія ВЕЕМ-Будсервіс позику у сумі 1500000,00 гривень. Станом на 11.11.2014 року зазначена заборгованість продовжувала існувати, що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків між ТОВ Компанія ВЕЕМ-Будсервіс, підписаним правонаступником ТзОВ Компанія ВЕЕМ-Будсервіс ТзОВ Стильбуд (а.с. 243).

12.11.2014 року з метою погашення заборгованості за Договором безпроцентної грошової позики №1 від 18.03.2009 року між ГУ МВС України у Львівській області (Замовник), ТзОВ Компанія ВЕЕМ-Будсервіс (Цедент), ОСОБА_5 (Новий цедент), Корпорацією будівельних підприємств Карпатбуд (Генпідрядник) та ПП ЖБК РІЕЛ (Новий генпідрядник) було укладено Додаткову угоду №1 до Договору від 20 грудня 2007 року Про будівництво комплексу багатоповерхових житлових будинків у АДРЕСА_17 та Договору від 15 серпня 2011 року Про зміни до Договору про будівництво комплексу багатоповерхових житлових будинків у АДРЕСА_17 від 17 січня 2008 року. За умовами зазначеної угоди, зокрема, було передано Новому цеденту усі права та обов`язки Цедента за Договором від 15.08.2011 року. Новий Генпідрядник зобов`язався на виконання п. 2.5 Договору від 15.08.2011 року на протязі 1 місяця передати Новому цеденту 175,5 кв.м. в житлових будинках за різними адресами у м. Львові.

Того ж 12.11.2014 року між Приватним підприємством Житлово-будівельна компанія РІЕЛ (Новий генпідрядник) та ОСОБА_5 (Новий цедент)була укладена Угода до Додаткової угоди №1 від 12.11.2014 року до Договору від 15.08.2011 року Про зміни до Договору про будівництво комплексу багатоповерхових житлових будинків у АДРЕСА_17 від 17.01.2008 року (а.с. 242), за умовами якої на виконання Новим Генпідрядником перед Новим цедентом обов`язку по передачі квадратних метрів, визначених у п. 7 Додаткової угоди №1 Новий підрядник відступив Новому цеденту свої майнові права Довірителя у фонді (фондах) фінансування будівництва житлового (житлових) будинку (будинків) стосовно нижченаведених квартир: 2-х кімнатна квартира, загальною площею 64,1 кв.м. , проектний номер 51, яка знаходиться на 9-му поверсі житлового будинку по АДРЕСА_18 ; 2-х кімнатна квартира, загальною площею 65 кв.м., проектний номер НОМЕР_4 , яка знаходиться на 1-му поверсі секції 3 другої черги будівництва житлового будинку по АДРЕСА_19 ; 1-но кімнатна квартира, загальною площею 46,4 кв.м., проектний номер НОМЕР_5 , яка знаходиться на 8-му поверсі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_20 .

У подальшому на підставі цієї угоди за ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на вказані квартири.

Будучи допитаною в якості свідка у судовому засіданні 13.03.2020 року ОСОБА_9 пояснила, що їй відомо про позику ОСОБА_5 Товариству ВЕЕМ-Будсервіс. Тоді товариство мало будувати будинок, але ситуація змінилася, і для погашення боргу перед ОСОБА_5 передало свої права за договорами, де Замовником було ГУ МВС у Львівській області, а підрядником Карпатбуд, а в подальшому РІЕЛ. Саме РІЕЛ передав ОСОБА_5 права на три квартири.

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_5 набув майнові права на квартири, а в подальшому і право власності на них за рахунок права вимоги до ТзОВ Компанія ВЕЕМ-Будсервіс, яке, у свою чергу, виникло із договору безпроцентної грошової позики №1 від 18.03.2009 року, за яким було надано товариству позику у розмірі 1500000,00 гривень за рахунок особистих приватних коштів ОСОБА_5 . Таким чином ці квартири були придбані за особисті кошти ОСОБА_5 та повинні бути визнані його особистою приватною власністю.

Відповідно, у задоволенні первісного позову у частині визнання об`єктами права спільної сумісної власності подружжя та поділу вказаних квартир слід відмовити.

01.12.2016 року ОСОБА_5 (Пайовик) уклав із ЖБК Яцкова (Кооператив) Кооперативний договір № 003/20а/17, за умовами якого Кооператив закріпив за Пайовиком пай у пайовому фонді Кооперативу, який складається з кваритири у багатоповерховому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_21 , визначений згідно із реєстром паїв Кооперативу ідентифікаційним кодом 66, з проектними характеристиками: кількість кімнат 2, загальною площею 79,2 кв.м., а Пайовик зобов`язався внести пайові внески у встановленому розмірі і порядку на умовах даного договору.

На виконання свого обов`язку за договором № 003/20а/17, Кооператив передав Пайовику квартиру, яка розташована на 3-му поверсі під № 17 загальною площею 79,2 кв.м., в житловому будинку АДРЕСА_21 загальною вартістю 356400,00 гривень, що підтверджується Актом приймання-передачі квартири (як сукупність майнових прав (паїв) № 001/20а/17 від 24 грудня 2016 року (а.с. 231).

На виконання свого обов`язку за договором № 003/20а/17 Пайовик за Актом приймання-передачі майна за договором № 003/20а/17 від 01.12.2016 року передав, а Кооператив прийняв будівельні матеріали на суму 356400,00 грн. Довідкою випискою (а.с. 232) та Довідкою № 001/20а/17 від 24.12.2016 року (а.с. 233) підтверджено, що 01.12.2016 року Пайовиком проведено повний розрахунок за пай у сумі 356400,00 гривень.

Однак судом встановлено, що вказані будівельні матеріали, а саме, плити мінераловатні 100 мм у кількості 83,8588 м.куб. на загальну суму 356400,00 гривень, були придбані ОСОБА_5 у ТзОВ Компанія ВЕЕМ-Будмаркет ще 04.06.2009 року, до реєстрації шлюбу та за особисті кошти, що підтверджується Видатковою накладною № РН-0000042 від 04.06.2009 року (а.с. 236) та показами свідка ОСОБА_9 , наданими нею у судовому засіданні 13.03.2020 року. Оскільки квартира АДРЕСА_22 придбана за рахунок майна, яке було особистою приватною власністю ОСОБА_5 , то і ця квартира є його особистою приватною власністю.

На підставі Договору купівлі-продажу квартири від 17.12.2013 року № 1515 ОСОБА_5 було придбано квартиру АДРЕСА_23 , а за Договором купівлі-продажу квартири від 17.12.2013 року № 1512 квартиру АДРЕСА_24 . Як вбачається із пояснень представника відповідача та підтверджено позивачем, вказані квартири придбані за 318820,00 гривень та 318440,00 гривень відповідно.

Судом встановлено, що 24.10.2006 року між ОСОБА_5 (Позикодавець) та ОСОБА_10 (Позичальник) було укладено договір позики, за умовами якого Позикодавець передав у позику позичальнику грошові кошти у сумі 800000,00 гривень (а.с. 244).

На зворотній стороні договору наявні рукописні записи від імені Позикодавця про повернення коштів, згідно з якими ОСОБА_10 було повернуто ОСОБА_5 700000,00 гривень 12 грудня 2013 року, та 100000,00 гривень 30 грудня 2013 року.

Будучи допитаним у судовому засіданні 13.03.2020 року в якості свідка ОСОБА_10 пояснив, що дійсно позичав у ОСОБА_5 грошові кошти у 2006 році у сумі 800000 гривень для добудови цеху, а оскільки кошти позичалися на тривалий строк, тому був укладений договір. Ці кошти були повернуті ОСОБА_5 двома траншами, 700 та 100 тисяч, у кінці 2013 року. На запитання представника ОСОБА_5 свідок повідомив, що точно не впевнений, але повернуті кошти ОСОБА_5 міг вкладати у придбання житлової нерухомості.

Будучи допитаною у судовому засіданні 13.03.2020 року в якості свідка ОСОБА_9 зазначила, що їй відомо про позикові відносини між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , а повернуті ОСОБА_10 грошові кошти ОСОБА_5 використав для придбання двох квартир на АДРЕСА_21 .

Таким чином, суд вважає доведеною ту обставину, що квартири АДРЕСА_25 АДРЕСА_24 були придбані ОСОБА_5 за кошти, які належали йому до шлюбу та були його особистою приватною власністю, знаходилися у позичальника ОСОБА_10 та були повернуті перед придбанням квартир, а тому ці квартири теж слід визнати особистою приватною власністю позивача за зустрічним позовом.

02.02.2012 року між ОСОБА_5 (Пайовик) та ЖБК Яцкова (Кооператив) було укладено Кооперативний договір № 07/43 (а.с. 220-222), за умовами якого Кооператив закріпив за Пайовиком пай у пайовому фонді Кооперативу, який складається з кваритири у багатоповерховому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_21 , визначений згідно із реєстром паїв Кооперативу ідентифікаційним кодом 7, з проектними характеристиками: кількість кімнат 2, загальною площею 68,93 кв.м., а Пайовик зобов`язався внести пайові внески у встановленому розмірі і порядку на умовах даного договору.

Згідно з Довідкою № 001/20а/43 від 07.11.2016 року (а.с.224) та Довідкою (випискою (а.с.226) ОСОБА_5 повністю сплачено пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_26 в сумі 187967,00 гривень. Актом 07/43 від 24.12.2016 року підтверджується передання Кооперативом Пайовику зазначеної квартири (а.с. 225).

Суд встановив, що згідно із розпискою від 15.12.2006 року ОСОБА_11 позичив у ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 100000 доларів США та зобов`язався повернути по вимозі (а.с. 245).

Будучи допитаним у судовому засіданні 13.03.2020 року в якості свідка ОСОБА_11 зазначив, щоу кінці 2006 року позичив у ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 100000 доларів США, які повертав частинами починаючи приблизно із 2012 року на потребу ОСОБА_5 .

Будучи допитаною у судовому засіданні 13.03.2020 року в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що знає про те, що ОСОБА_12 позичав та повертав кошти, а повернуті ОСОБА_12 грошові кошти ОСОБА_5 , зокрема, використав для оплати пайового внеску за квартиру АДРЕСА_26 .

На основі наведеного суд доходить висновку, що вказана квартира була придбана ОСОБА_5 за кошти, які належали йому до шлюбу та були його особистою приватною власністю, знаходилися у позичальника ОСОБА_11 та були повернуті перед придбанням квартир, а тому ці квартири теж слід визнати особистою приватною власністю позивача за зустрічним позовом.

З пояснень представника ОСОБА_5 вбачається, та доведено розпискою від 15.12.2006 року, показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , що за особисті кошти ОСОБА_5 , позичені нам ОСОБА_11 та повернуті перед придбанням, було придбано і місце для паркування загальною площею 16,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , а тому його теж слід визнати особистою приватною власністю ОСОБА_5 та задовільнити в цій частині зустрічний позов.

Таким чином судом встановлено, що за час перебування сторін у шлюбі, однак за особисті кошти ОСОБА_5 було придбано: квартиру загальною площею 65,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру загальною площею 83,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; квартиру загальною площею 83,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ; місце для паркування загальною площею 16,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ; квартиру загальною площею 64,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ; квартиру загальною площею 79,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 ; квартиру загальною площею 79,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 ; квартиру загальною площею 45,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 , які є його особистою приватною власністю.

Тому суд доходить висновку, що зустрічний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні первісного позову в частині визнання вказаних об`єктів нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та їх поділ слід відмовити.

Також на думку суду, необхідно відмовити у задоволенні вимоги за первісним позовом про визнання об`єктами права спільної сумісної власності подружжя та проведення поділу таких об`єктів: нежитлового приміщення літ. XIV площа 19,10 кв.м. та літ. XV площа 26,80 кв.м., загальною площею 45,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 та нежитлового приміщення літ. X площа 37,90 кв.м. та літ. XІІІ площа 26,70 кв.м., загальною площею 64,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 .

Однак, на а.с. 169-171 міститься Договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 24.05.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вовком Т.Р., за умовами якого ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_13 купив нежитлове приміщення, номер Х площа 37,90 кв.м. та номер ХІІІ, площа 26,70 кв.м., загальною площею 64,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_14 . На а.с. 172-174 міститься Договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 24.05.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Вовком Т.Р., за умовами якого ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_14 купила нежитлове приміщення, номер ХІV площа 19,10 кв.м. та номер ХV, площа 26,80 кв.м., загальною площею 45,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_14 .

Оскільки дані нежитлові приміщення були ще за час шлюбу відчужені на користь третіх осіб, то відсутні підстави для визнання їх об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та проведення їх поділу.

Також на думку суду не підлягає задоволенню вимога первісного позову про визнання об`єктами спільної сумісної власності подружжя та стягнення з відповідача компенсації частини вартості нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_16 .

Так, судом встановлено та визнано позивачем за первісним позовом, що 04.01.2019 року вказані нежитлові приміщення були відчужені на користь третіх осіб. Тому ці об`єкти не можуть бути визнані об`єктами спільної сумісної власності подружжя позивача та відповідача.

Стосовно стягнення компенсації вартості таких приміщень, суд зазначає наступне.

На а.с. 175 міститься заява ОСОБА_4 13.09.2018 року, підпис на якій засвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шафран Р.І. і якою позивач за первісним позовом надала свою повну та беззастережну згоду своєму чоловікові ОСОБА_5 на продаж ним нежитлових приміщень загальною площею 563,2 кв. м. та 532,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_16 та укладення ним відповідних договорів за ціну та на умовах, визначених на його власний розсуд. При цьому ОСОБА_4 в цій же заяві стверрдила, що попередні договори, договори купівлі-продажу, з якими вона ознайомлена, укладаються її чоловіком в інтересах сім`ї на умовах, які вони попередньо обговорили та вважають вигідними для них та укладення договорів відповідає їх спільному волевиявленню.

Згідно з п. 30 постанови Пленуму ВСУ 21.12.2007 року№ 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя відчужене одним із подружжя майно або його вартість може бути враховане при поділі, якщо буде встановлено, що один із подружжя здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його. При цьому тягар доказування таких обставин покладається на того з подружжя, який вказує на відчуження майна не в інтересах сім`ї.

Позивачем за первісним позовом до позовної заяви не додано та під час підготовчого провадження не подано жодного доказу того, що ОСОБА_5 використав кошти від продажу нежитлових приміщень на АДРЕСА_16 не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав їх.

Натомість, будучи допитаною в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_9 засвідчила, що у кінці 2018 або на початку 2019 року ОСОБА_5 за згодою ОСОБА_4 було продано два нежитлових приміщення на АДРЕСА_16 . За ці приміщення покупець розрахувався частково на картку, а частково готівкою. Кошти були використані в інтересах сім`ї, зокрема, свідку точно відомо, що саме із цих грошей було профінансовано ремонт та придбання меблів для квартири, в яку переїжджала ОСОБА_4 від ОСОБА_5 , коли вони вирішили розійтися. Також в той період ОСОБА_5 був хворий і значна частина коштів була потрачена на його лікування у Польщі та Австрії.

Тому, на переконання суду, договори купівлі-продажу, за якими ОСОБА_5 відчужив нежитлові приміщення на АДРЕСА_16 , були укладені за згодою ОСОБА_4 , а отримані від такого відчуження кошти використані в інтересах сім`ї. За наявності згоди позивачки за первісним позовом на відчуження, та надане нею підтвердження того, що договори укладаються в інтересах сім`ї, її твердження про невнесення коштів у сімейний бюджет є голослівними та необгрунтованими. Така позиція відповідає висновкам, викладеним, зокрема, у постанові Великої палати Верховного суду від 29 травня 2019 року у справі № 2-3632/11.

Враховуючи вищевикладені висновки, суд вважає законною та обгрунтованою вимогу первісного позову про визнання об`єктами спільної сумісної власності подружжя позивача та відповідача таких об`єктів, придбаних за час шлюбу та оформлених на ім`я ОСОБА_4 : квартира загальною площею 83,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ; нежитлове приміщення літ. VII (технічний поверх) загальною площею 6,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення літ. ХІ (технічний поверх) загальною площею 39,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення літ. I (технічний поверх) загальною площею 43 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення літ. I (технічний поверх) загальною площею 41,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення літ. XVIII(технічний поверх) загальною площею 38,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення літ. VIIІ (технічний поверх) загальною площею 39,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення літ. XI (технічний поверх) загальною площею 40,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення літ. ХХ загальною площею 42,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення літ. ІІ загальною площею 23 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення літ. VI загальною площею 17 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення літ. XІХ загальною площею 42,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлове приміщення літ. XII (технічний поверх) загальною площею 17 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ; квартира загальною площею 64,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 ; квартири загальною площею 104,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_11 ; житловий будинок загальною площею 181,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_13 ; - нежитлове приміщення літ. VІІ площа 26,80 кв.м.та літ. VІІІ площа 19,10 кв.м.,загальноюплощею 45,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 ; нежитлове приміщення загальноюплощею 2,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 ; приміщення адмінкорпусу літ. А-2 загальною площею 424,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_15 ; приміщення прохідної літ. О-2, загальною площею 54,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_15 . В цій частині первісний позов не був заперечений і відповідачем.

Стосовно вимоги позивачапро відступ при поділі майна подружжя від засад рівності часток у спільній сумісній власності, суд зазначає наступне. В обгрунтування вказаних доводів позивач покликається на те, що з нею проживають двоє малолітніх дітей, тому для якнайкращого забезпечення їх інтересів слід визнати за нею зі всієї сукупності майна 2/3 його частини.

На думку суду, така вимога позивача не відповідає вимогам чинного законодавства та обставинам справи, а тому задоволенню не підлягає.

Так, згідно з ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

В судовому засіданні 28.02.2020 року ОСОБА_4 вказала, що з позовом про стягнення аліментів до ОСОБА_5 не зверталася. На запитання представника відповідача пояснила, що кошти на потреби дітей надає ОСОБА_5 , однак вона вважає, що такі кошти ним надаються за рахунок їх спільного майна, яке зараз є предметом поділу.

На а.с. 134-168 знаходяться квитанції, чеки та виписки з рахунків, якими підтверджується, що ОСОБА_5 добровільно надається утримання своїм малолітнім дітям у розмірі, який є достатнім для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Більше того, відповідачем також добровільно надається утримання самій ОСОБА_4 . Наведене окрім зазначених документів підтверджується показами свідка ОСОБА_15 , наданими у судовому засіданні 13.03.2020 року.

Відповідно, на думку суду, відсутні підстави для відступу від засади рівності часток подружжя і все майно, визнане судом об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підлягає поділу в рівних частках.

У первісній позовній заяві позивач просила провести поділ майна подружжя шляхом визнання за нею із всієї сукупності спільного майна 2/3 його частини, виходячи із сумарної вартості всіх об`єктів нерухомості, а саме, те майно, яке оформлене на ім`я ОСОБА_16 , а 1/3 частину майна (те, яке оформлене на ім`я ОСОБА_5 ) передати Відповідачу.

Суд вважає, що така вимога не може бути задоволена, виходячи із наступного.

Як зазначалося вище, відсутні підстави для відступу від засади рівності часток подружжя у праві власності на майно. Також, суд дійшов висновку, що майно, яке оформлене на ім`я ОСОБА_5 , є його особистою приватною власністю і поділу між подружжям не підлягає.

Тому поділу в рівних частках підлягає лише майно, визнане судом об`єктами права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно з п. 25 постанови Пленуму ВСУ 21.12.2007 року№ 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем за первісним позовом не доведено неподільності спірних об`єктів, також не доведено наявності передбачених ЦК України підстав для припинення права на частку відповідача у перелічених об`єктах, не подано належних та допустимих доказів реальної вартості спірних об`єктів. Наведену в позовній заяві вартість спірного майна, розраховану представником позивача, який не володіє спеціальними знаннями, відповідач заперечив. Оскільки при поділі майна подружжя не може бути застосований варіант, запропонований позивачем із наведених вище міркувань, то суд для передання частини об`єктів у власність однієї із сторін, а іншої частини у власність іншої сторони змушений був би вийти за межі позовних вимог, самостійно визначити, які об`єкти бажає отримати у власність кожна із сторін, що суперечило б принципу диспозитивності, встановленому ст. 13 ЦПК України. Також, відсутня можливість такого поділу із дотриманням часток у вартості об`єктів, а згоди на отримання грошової компенсації сторони суду не надавали.

За таких обставин суд позбавлений можливості провести реальний розподіл майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та доходить висновку про необхідність визнання ідеальних часток подружжя у спільному майні та залишення його у їх спільній частковій власності.

Представником відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним до судових дебатів було заявлено про намір скористатися правом на подання доказів понесення стороною витрат на професійну правничу допомогу у 5-денний строк після ухвалення рішення у справі. Тому у даному рішенні витрати на професійну правничу допомогу не розподіляються.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином з відповідача за первісним позовом на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі - 4802,50 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача, таким чином з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі - 9605,00 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 57, 60, 70, 71СК України, суд

ухвалив:

1. Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_5 в частині визнання об`єктами спільної сумісної власності подружжя таких об`єктів:

- квартири загальною площею 65,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартири загальною площею 83,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- квартири загальною площею 83,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- місця для паркування загальною площею 16,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ;

- квартири загальною площею 64,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ;

- квартири загальною площею 79,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 ;

- квартири загальною площею 79,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 ;

- квартири загальною площею 45,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 .

2. Задовільнити частково вимогу про визнання об`єктами спільної сумісної власності та поділ майна подружжя щодо таких об`єктів:

- квартира загальною площею 83,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

- нежитлове приміщення літ. VII (технічний поверх) загальною площею 6,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;

- нежитлове приміщення літ. ХІ (технічний поверх) загальною площею 39,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;

- нежитлове приміщення літ. I (технічний поверх) загальною площею 43 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;

- нежитлове приміщення літ. I (технічний поверх) загальною площею 41,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;

- нежитлове приміщення літ. XVIII(технічний поверх) загальною площею 38,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;

- нежитлове приміщення літ. VIIІ (технічний поверх) загальною площею 39,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;

- нежитлове приміщення літ. XI (технічний поверх) загальною площею 40,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;

- нежитлове приміщення літ. ХХ загальною площею 42,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;

- нежитлове приміщення літ. ІІ загальною площею 23 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;

- нежитлове приміщення літ. VI загальною площею 17 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;

- нежитлове приміщення літ. XІХ загальною площею 42,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;

- нежитлове приміщення літ. XII (технічний поверх) загальною площею 17 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;

- квартира загальною площею 64,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_10 ;

- квартири загальною площею 104,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_11 ;

- житловий будинок загальною площею 181,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_13 ;

- нежитлове приміщення літ. VІІ площа 26,80 кв.м.та літ. VІІІ площа 19,10 кв.м.,загальноюплощею 45,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 ;

- нежитлове приміщення загальноюплощею 2,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 ;

- приміщення адмінкорпусу літ. А-2 загальною площею 424,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_15 ;

- приміщення прохідної літ. О-2, загальною площею 54,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_15 .

Визнати вказані об`єкти спільною сумісною власністю подружжя та провести їх поділ шляхом визнання за Позивачкою та Відповідачем по 1/2 ідеальній частці у праві власності на них.

3.Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_5 в частині визнання об`єктами спільної сумісної власності подружжя таких об`єктів:

- нежитлове приміщення літ. XIV площа 19,10 кв.м.та літ. XV площа 26,80 кв.м.,загальноюплощею 45,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_14 ;

- нежитлове приміщення літ. X площа 37,90 кв.м.та літ. XІІІ площа 26,70 кв.м.,загальноюплощею 64,6 кв.м., що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_27 .Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_5 в частині визнання об`єктами права спільної сумісної власності нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_16 та стягнення компенсації частки їх вартості.

5. Зустрічний позов задоволити. Визнати об`єктами права особистої приватної власності ОСОБА_5 :

- квартиру загальною площею 65,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартиру загальною площею 83,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- квартиру загальною площею 83,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- місце для паркування загальною площею 16,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ;

- квартиру загальною площею 64,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ;

- квартиру загальною площею 79,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_8 ;

- квартиру загальною площею 79,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_9 ;

- квартиру загальною площею 45,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_12 .

6. Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судовий збір у сумі 9605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень, 00 копійок, сплаченого за подання зустрічної позовної заяви.

7. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) гривні, 50 копійок судового збору за подання первісного позову.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 20.03.2020 року.

Суддя Р. Б. Єзерський