29.09.2020 Єдиний унікальний номер 205/7373/20
Єдиний унікальний номер судової справи:205/7373/2020
Номер провадження: 2о/205/143/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Новокодацький районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро), про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції заявника та заперечень зацікавленої особи.

ОСОБА_1 (далі - Заявник) звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що з 19.11.2004 року він, ОСОБА_1 , перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , та ІНФОРМАЦІЯ_1 від цих шлюбних стосунків у них у місті Севастополі народилася донька, ОСОБА_3 , що підтверджується листком непрацездатності, виданого 06.11.2019 року на ім`я ОСОБА_2 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 9, виданого на бланку м. Севастополь Російської Федерації.

У зв`язку із захопленням м. Севастополь Автономної Республіки Крим незаконними збройними угрупованнями проросійських сил, встановленням на території міста влади невизнаної Республіки Крим Російської Федерації відділи державної реєстрації актів цивільного стану управління юстиції України у м. Севастополі не працюють, а будь - які акти (рішення, документи), видані органами, їх посадовими або службовими особами на тимчасово окупованій території, є незаконними, заявник зазначає, що не має можливості отримати належне свідоцтво про народження своєї доньки, про що Новокодацький районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повідомив йому у своїй відмові від 07.05.2020 року за № 1096/20.17-36.

У зв`язку з чим, заявник змушений звернутися до суду і просити суд встановити факт народження дитини, доньки ОСОБА_3 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - місто Севастополь; мати дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Тимофіївка Ольгінського району Приморського краю та батько дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець міста Ровеньки Луганської області.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Заявник в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги підтримує повністю, просив здійснити розгляд справи без його участі, заяву задовольнити та встановити факт народження його доньки.

Представник заінтересованої особи: Новокодацького районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно- Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, з`ясувавши обставини справи, на які заявник посилався, як на підставу своїх вимог, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з огляду на нижченаведене.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 19.11.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Севастополя, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що зроблено відповідний актовий запис за № 1014 та видано сторонам свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 (а. с.).

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець міста Ровеньки Луганської області є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серія НОМЕР_3 , виданого Нахімовським РВ УМВС України в м. Севастополі 31.03.1998 року.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Тимофіївка Ольгінського району Приморського краю є громадянкою Російської Федерації, має посвідку на постійне проживання в Україні серія НОМЕР_7 від 15.06.2007 року та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Судом встановлено, що 10.01.2020 року від шлюбних стосунків у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася дитина жіночої статі на тимчасово окупованій території в місті Севастополі, що підтверджується листком непрацездатності, виданого 06.11.2019 року на ім`я ОСОБА_2 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 9, виданого на бланку, який має позначку «м. Севастополь Російської Федерації».

Оглядом оригіналів вказаних документів, що підтверджують факт народження особи на тимчасово окупованій території, судом встановлено, що такі документи за своєю формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підставою для проведення реєстрації народження особи в органах РАЦС Міністерства юстиції України.

Суд вказує, що не може вважатись легітимним на території України і свідоцтво про народження особи, адже останнє видано органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законом України. Відтак такий документ є недійсним і не створює правових наслідків, у зв`язку із чим заявнику правомірно було відмовлено Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно- Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній у проведені державної реєстрації народження, про що видана відповідна відмова від 07.05.2020 року за № 1096/20.17-36.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Виходячи з практики ЄСПЛ, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою). Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Суд приходить до висновку, що в даному випадку заявник не має можливості отримати документ встановленої форми про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 дитини - доньки ОСОБА_3 , оскільки на вказаній території з об`єктивних причин не здійснюють повноваження органи влади України, як заклади охорони здоров`я або судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт народження, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт народження та видати належне свідоцтво про народження.

Встановлення факту народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , породжує юридичні наслідки для заявника. При цьому, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту народження, окрім судового.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку, що факт народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,повністю підтверджується матеріалами справи, іншим чином, крім судового порядку, встановити даний факт у заявника немає можливості, а відтак вказана заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

VІ. Розподіл судових витрат.

Відповідно до п.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, керуючись ст. ст. 11, 57-64, 212-215, 234, 235, 256, 257-1, 367 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Новокодацький районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно- Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України - задовольнити.

2. Встановити факт народження дитини жіночої статі - ОСОБА_3 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження - місто Севастополь, Україна; мати дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Тимофіївка Ольгінського району Приморського краю, громадянка Російської Федерації, РНОКПП: НОМЕР_5 , має посвідку на постійне проживання в Україні серія НОМЕР_7 від 15.06.2007 року та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; батько дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець міста Ровеньки Луганської області, громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_6 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Нахімовським РВ УМВС України в м. Севастополі 31.03.1998 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

3. Допустити негайне виконання рішення.

4. Копію судового рішення невідкладно надіслати до Новокодацький районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно- Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро), для державної реєстрації народження ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан