Справа № 316/2865/20
Провадження № 2/316/876/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2020 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді Бульби О.М.

за участю секретаря судового засідання Черкашиної О.О.

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в залі судового засідання приміщення суду в м.Енергодарі Запорізької області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №316/2865/20 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

31.08.2020 р. Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - позивач, АТ КБ «ПриватБанк»), в особі свого представника Гребенюк Олександра Сергійовича, звернулось до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ) в якій зазначає наступне.

ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 01.07.2016 р. Відповідач, при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком - Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» з наказом банку про їх затвердження в редакції яка діяла на момент підписання, Витяг з «Тарифів» додаються до позовної заяви.

Представник позивача також зазначає, що при укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, формулярами та стандартними формами якого є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач.

Заявою відповідач був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшувався та відповідачем отримано кредитну картку для користування кредитним картковим рахунком - номер та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки, яка додається.

Виконання відповідачем Договору вбачається також з виписки по рахунку в якій зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, яка додається до позову.

Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Згідно умов Договору, відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу щомісяця протягом строку дії карти. Проте, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, чим порушив умови кредитного договору та положення законодавства.

У зв`язку з порушеннями взятих на себе зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 14.07.2020 р. відповідач має заборгованість в розмірі 15940,44 грн., яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту - 11694,77 грн., у тому числі, заборгованість за поточним тілом кредиту - 000,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 11694,77 грн.; заборгованість по нарахованим відсоткам - 000,00 грн., заборгованість за простроченими відсотками - 4245,67 грн.; заборгованість по відсоткам нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 - 000,00 грн.; нарахована пеня - 0,00 грн.; нарахована комісія - 0,00 грн..

Просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 01.07.2016 р. у розмірі 15940,44 грн. станом на 14.07.2020 р. та судові витрати у розмірі 2102 грн. судового збору (а.с.2-6).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 01.09.2020 р. (а.с.70), з урахуванням клопотання представника позивача (а.с.64), справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідачу запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено сторонам, у тому числі, право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, право відповідача на подання відзову на позов, а позивача відповіді на відзив, а також подання відповідачем заперечень та зустрічного позову.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Копія ухвали суду разом з копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами була направлена відповідачу рекомендованим повідомленням через відділення поштового зв`язку «Укрпошта» (а.с.71) на адресу його зареєстрованого місця проживання/перебування, відповідно до даних інформаційної довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні (а.с.69), яка співпадає з адресою місця проживання відповідача зазначеною позивачем у позовній заяві (а.с.2). Судове поштове відправлення на адресу відповідача повернулося на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.73).

Відповідачем не надано до суду заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження,клопотань або заяв про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін або про відкладення слухання справи, а також відзиву чи заперечень на позовну заяву, зустрічного позову.

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» про розгляд справи судом повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення через відділення поштового зв`язка «Укрпошта» (а.с.72). Представник позивача, в окремому письмовому клопотанні, яке було подано разом з позовною заявою, підтримує позовні вимоги в повному обсязі з зазначенням про наявність усіх необхідних доказів в матеріалах справи, просить розглянути справу без участі представника позивача та не заперечує проти заочного розгляду справи і винесення заочного рішення у разі виникнення обставин викладених в ч.1 ст.280 ЦПК України (а.с.67). Клопотань або заяв про скасування розгляду справи у спрощеному позовному провадженні, про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, позивачем до суду не надавалось.

Враховуючи зазначене, відсутність підстав для відкладення розгляду справи чи розгляду справи у заочному провадженні, суд вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження визначеного ухвалою суду, на підставі наявних у справі матеріалів та доказів.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положення пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції викладеної в Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 р. по справі №161/16891/15-ц саме позивач повинен довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах встановлених договором.

Сторона позивача вважає, що ОСОБА_1 (відповідач по справі) підписавши 01.07.2016 р. Заяву б/н підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком - Договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Що даною Заявою б/н від 01.07.2016 р. відповідач був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі та відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт, відповідачем отримано кредитну картку для користування кредитним картковим рахунком - номер та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки. Крім того, зазначає, що формулярами та стандартними формами укладеного з відповідачем Договору, відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач та які були надані до позову.

Представник позивача вважає, що відповідач в наслідок невиконання зобов`язань по кредитному договору б/н від 01.07.2016 р., при укладанні, якого, як зазначено представником позивача, сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, винен АТ КБ «ПриватБанк» станом на 14.07.2020 р. грошові кошти в розмірі 15940,44 грн. вказуючи, що ця сума складається з наступного: з розміру заборгованості за тілом кредиту - 11694,77 грн., з якої - заборгованість за поточним тілом кредиту - 000,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 11694,77 грн., а також, заборгованості по нарахованими відсотками - 000,00 грн., заборгованості за простроченими відсотками - 9334,35 грн.; інші зазначені представником позивача складові заборгованості вказано нульовими.

На доведення наявності заявлених грошових (кредитних) зобов`язань у відповідача перед позивачем, які, як зазначає представник позивача, виникли 01.07.2016 р. та за якими заявляє вимогу про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача в розмірі 15940, 44 грн., представником позивача надано до матеріалів позову наступні документи: Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів б/н датою її підписання і відповідачем 01.07.2016 р. (а.с.14) (далі - Анкета-заява б/н від 01.07.2016 р.); Розрахунок заборгованості за договором №б/н від 01.07.2016, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - ОСОБА_1 , станом на 14.07.2020 р. (а.с.7-9) (далі - Розрахунок заборгованості); Виписка по рахунку (а.с.10-11); Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (а.с.12) (далі - Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки); Довідка про видачу кредитних карток (а.с.54); Паспорт споживчого кредиту датою підписання якого ОСОБА_1 зазначено 15.11.2018 р. (а.с.14зворот-15) (далі - Паспорт споживчого кредиту); Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.16зворот-17) (далі - Витяг з «Тарифів»); Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» (а.с.17зворот-52зворот), який позивач зазначає у позові як Витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання заяви (далі - Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг»); Копію наказу Банку від 14.04.2016 р., як зазначено у позові - щодо затвердження «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифів», у редакції, що діяла на момент підписання заяви (а.с.53-54) (далі - Копія наказу Банку від 14.04.2016 р.); Копію паспорта на ім`я відповідача ОСОБА_1 датою підпису якої зазначено 11.10.2019 р. (а.с.55-56) (далі - Копія паспорта відповідача).

Разом з цим, суд вважає, що стороною позивача не доведено будь-якими доказами як існування кредитного договору про надання банківських послуг б/н від 01.07.2016 р. укладеного між позивачем та відповідачем так і договору приєднання до умов кредитного договору про надання банківських послуг б/н від 01.07.2016 р. відповідно до положень ст.634 ЦК України та, взагалі, не доведено наявності грошових (кредитних) зобов`язань у відповідача перед позивачем, які, як зазначає сторона позивача, виникли 01.07.2016 р. заборгованість за яким позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 2 статті 509 ЦК України, передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, якими, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно частини 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) зроблено висновок, зокрема про те, що згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений

Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються у договорі.

Відповідно до статті 1049 ЦПК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Однак, у змісті Анкети-заяви б/н датованої 01.07.2016 р., зазначено про згоду на те, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг, що відповідач ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладання та згоден з його умовами. Проте, відсутні будь-які розділи чи пункти з яких можливо було би встановити з метою отримання яких саме банківських послуг в Приватбанку була підписана ОСОБА_1 (відповідачем по справі) ця Анкета-заява б/н від 01.07.2016 р., який саме вид рахунку відкрито чи якого виду картку було видано Банком відповідачу відповідно до цієї Анкети-заяви (платіжна картка кредитка «Універсальна», зарплатна картка, пенсійна картка, ощадкнижка (депозит), дебетова, тощо), у тому числі, і не доводиться її змістом, що підписана вона була з метою отримання відповідачем в Банку позивача суми будь-яких грошових коштів від Банку, як про це зазначає сторона позивача.

Анкета-заява б/н від 01.07.2016 р., не містить ні розміру грошового зобов`язання (кредитного ліміту), ні базової процентної ставки, ні умов про встановлення будь-яких видів відповідальності за порушення грошового зобов`язання та їх розміру та, загалі, волевиявлення відповідача на те, що він, ознайомившись з «Умовами та правилами надання банківських послуг», надав свою згоду на відкриття кредитного рахунку в Банку для отримання на нього будь-яких грошових коштів позивача «ПриватБанк» у користування та пов`язаних з цим обов`язків щодо виконання грошових зобов`язань перед позивачем. А отже є безпідставними, як посилання позивача так і долучення до матеріалів позову, будь-яких Умов, Правил та Тарифів, у тому числі і тих які розміщені на офіційному сайті позивача www.privatbank.ua, за якими позивачем обслуговуються кредитні рахунки, оскільки відсутнє волевиявлення відповідача від 01.07.2016 р. на відкриття, як зазначеного позивачем кредитного рахунку, так і будь-якого іншого рахунку для отримання на нього грошових коштів Банку.

Надані стороною позивача до матеріалів позову: Витяг з «Тарифів» (а.с.16зворот-17), Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» (а.с.17зворот-52зворот) - не містять та не передбачають можливості їх підписання позичальником (відповідачем по справі), дати підписання та інших даних які б ідентифікували особу відповідача та його згоду із зазначеними в цих документах умовами, правилами надання банківських послуг та тарифами, в даному випадку з кредитування, у тому числі і визначених ними обов`язків та відповідальності відповідача перед позивачем. У тому числі і того, що вони відносяться до грошових зобов`язань відповідача перед позивачем які виникли, як зазначає сторона позивача, 01.07.2016 р. (дати підписання заяви).

Верховний Суд в постанові від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), також зробив правовий висновок про те, що Умови та Правила надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

З Розрахунку заборгованості, станом на 14.07.2020 р. (а.с.7-9) також не встановлено як надання у користування 01.07.2016 р. так і користування відповідачем з 01.07.2016 р. наданими позивачем грошовими коштами, тобто існування грошових зобов`язань з 01.07.2016 р.

Безпідставним, на думку суду, є і долучення представником позивача копії паспорта на ім`я відповідача (а.с.55-56), оскільки ця копія не містить будь-яких даних з яких можливо було встановити, у тому числі, наявність фінансових відносини зобов`язального характеру між відповідачем та позивачем, у тому числі і кредитних про які зазначає позивач, крім того, датою засвідчення копії оригіналу значиться не 01.07.2016 р., а 11.10.2019 р., при чому, що подія засвідчення паспортних даних відповідача, відбулась саме у зв`язку з укладання кредитного договору з позивачем від 01.07.2016 р., не вбачається.

Предмет даного позову, позивачем визначено заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 01.07.2016 р., проте, судом, з наявних у справі матеріалів, не встановлено існування будь-яких доказів на доведення надання позивачем відповідачу грошових коштів, їх розміру, виду карткового рахунку як кредитного та видачу відповідачу кредитної картки, у тому числі на Умовах, Правилах і Тарифах про які зазначає позивач, від 01.07.2016 р.

З наданих стороною позивача таких документів, як: Виписки по рахунку (а.с.10-11), яка є первинним документом, оскільки в ній зафіксовано факт виконання господарських операцій за особовим рахунком відкритим в Банку позивача, Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.12) та Довідки про видачу кредитних карток (а.с.54) вбачається припущення існування у відповідача перед позивачем зобов`язань фінансового характеру, які виникли між позивачем та відповідачем 15.11.2018 р., оскільки саме 15.11.2018 р., як вбачається із вказаних документів, було відкрито відповідачу позивачем картковий рахунок номером: НОМЕР_1 , встановлено кредитний ліміт в розмірі 7000 грн. та видано картку терміном дії 10/22, за яким відповідачем здійснювалися фінансові операції з використання наданих Банком грошових коштів. Припущення існування фінансових зобов`язань між відповідачем та позивачем які виникли після 15.11.2018 р. вбачається і з Розрахунку заборгованості (а.с.7-9) та Паспорта споживчого кредиту (а.с.14зворот-15). Проте, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, припущення судом до уваги не беруться, крім того, вони не є і предметом даного позову.

За встановлених судом обставин, неможливим є і застосування правил частини 1 статті 634 ЦК України, оскільки позивачем не надано, а судом не встановлено, наявності будь-яких формулярів або інших стандартних форм щодо видачі, отримання відповідачем кредитних коштів від позивача, умов їх використовування та обов`язку з їх повернення, які виникли 01.07.2016 р. та були погоджені з відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при розгляді справ застосовує, як джерело права, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у п.43 рішення від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України», п.53 рішення від 20.09.2012 р. у справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою. Тобто, розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей.

Відповідно до ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками справи і витребуваних судом, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень ст.83 ЦПК України, сторони повинні надати суду докази.

Підстав звільнення від доказування (ст.82 ЦПК України) - судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що за підстав якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача та наявних у суду матеріалів, за зазначених вище обставин, норм матеріального та процесуального права, відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає за його безпідставністю та недоведеністю.

Відповідно до приписів п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, про що зазначає у резолютивній частині рішення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд дійшов висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, судові витрати з відповідача на користь позивача у вигляді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2102 грн. (а.с.1) - розподілу не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76-82, 83, 89, 95, 131, 141, 223, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. М. Бульба