Справа № 148/99/20
Провадження №2/148/359/20
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

17 березня 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, за участю: позивача ОСОБА_1 , відповідача - ОСОБА_2 , представника відповідача - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у шлюбних відносинах з 28.07.2000 по 12.10.2015. За цей період, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у них народився син ОСОБА_4 . В даний час син продовжує навчання у Тульчинському коледжі культури Вінницької області на ІІІ курсі денної форми навчання. Син не має можливості влаштуватись на роботу у зв`язку з навчанням.
Вказані обставини змусили позивача звернутись до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в зв`язку з його навчанням у Тульчинському коледжу культури, в розмірі 1/4 частки (але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи з дати досягнення сином повноліття та до моменту закінчкення ним навчання, або до досягнення двадцятитрирічного віку, в залежності від того, яка з цих подій настане першою.
Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву (а.с. 17), відповідно до якого, він наводить ряд статтей Сімейного Кодексу України, зокрема ст. 199, 200, 182 та на заперечення позовних вимог вказує, що він є пенсіонером, не працюючим, отримує пенсію у розмірі 3732,94 грн., має на утриманні пристарілу матір 1930 року народження, яка є особою з інвалідністю, потребує сторонньої допомоги та постійного підтримуючого лікування. Окрім цього, відповідач приймав участь в АТО, є учасником бойових дій, має ряд захворювань, пов`язаних із захистом Батьківщини, в зв`язку з чим, постійно перебуває на лікуванні, в тому числі оперативному, а тому не має можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Також, зазначає, що його син, на утримання якого позивач просить стягнути аліменти, отримує стипендію у розмірі 1009,26 грн., а отже, забезпечується таким чином, 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Син користується усіма пільгами, як дитина учасника АТО. Отже, реальна потреба в утриманні може існувати лише в частині за різницею між доходом дитини, що продовжує навчання, та прожитковим мінімумом на дитину відповідного віку, що в даному випадку дорівнює 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яку він (відповідач) разом з позивачем мають забезпечити порівну, тобто по 25% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З огляду на наведене, враховуючи свій стан здоров`я, потребу у лікуванні, на яке потрібні кошти, перебування на утриманні пристарілої матері, фактично отримувані доходи, а також стан здоров`я сина та реальну потребу у наданні йому матеріальної допомоги, - відповідач вважає можливим сплачуваати аліменти у розмірі 25% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В судовому засіданні позивач на задоволенні позову наполягла.
Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив суду, що на його утриманні знаходиться пристаріла мати, за доглядом якої він наймає людину, оскільки сам доглядати її не може. Він несе витрати на своє лікування, і потребує лікування в подальшому, що, відповідно, також потребує матеріальних затрат.Згоден сплачувати аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно. Такий розмір аліментів він вважає можливим сплачувати, з огляду на те, що йому потрібно лікуватись, оплачувати послуги людини, яка доглядає за його матір`ю, те, що він є учасником бойових дій, отримав травми під час захисту Батьківщини, та, окрім пенсії в розмірі приблизно 3800 грн., інших доходів не має.

Представник відповідача зазначив, що, у відповідача не має можливості сплачувати аліменти у тому розмірі, в якому просить позивач. Наголосив на тому, що відповідно до діючого законодавства, аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, можуть стягуватись лише у разі, якщо платник аліментів взмозі їх сплачувати.

Заслухавши сторін, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до копії рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 12.10.2015 (а.с. 6), з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки зі всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.09.2015 і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач стверджує, що відповідач є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач же даний факт не заперечує, крім того це втановлено вищевказаним рішенням суду від 12.10.2015, а тому суд вважає дану обставину встановленою.
Відповідно до копії паспорту громадянина України, виданого 01.02.2018 (а.с. 7), син сторін ОСОБА_4 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, повноліття він досяг ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно довідки Тульчинського коледжу культури №1378 від 09.01.2020 (а.с. 8), ОСОБА_4 є студентом даного навчального закладу денної форми навчання, термін його навчання становить з 01.09.2017 до 30.06.2021.
Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
В судовому засіданні підтверджено, що відповідач є батьком повнолітнього ОСОБА_4 , останній після досягнення повноліття продовжує навчання. Позивачем стверджується, а відповідачем не заперечується, що син проживає з позивачем, а отже, вона має право на звернення до суду з даним позовом та право на стягнення аліментів на свою користь на утримання сина.
Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наяність у батьків можливості надавати таку допомогу.
За статтею 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Щодо визначення розміру аліментів, судом враховується наступне.
Позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки (але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від всіх видів доходів (заробітку) відповідача.
Відповідач же вказує, що він не взмозі сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі та згоден сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, та надає при цьому ряд документів, на підтвердження своєї позиції.
Так, відповідно до довідки Головного управління ПФУ у Вінницькій області № 07/02-22-19 від 02.01.2020 (а.с. 21), відповідач перебуває на обліку у Головному управлінні ПФУ у Вінницькій області і отримує пенсію за вислугу років у розмірі 3767,70 грн. щомісячно.
Згідно довідки Тульчинської міської ради № 0234208 від 04.02.2020 (а.с. 22), сім`я відповідача складається з двох осіб, до складу якої входить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до довідки голови квартального комітету від 10.02.2020 (а.с. 23), відповідач ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєї матір`ю ОСОБА_5 , 1930 року народження, яка є особою з інвалідністю І-ї групи та потребує сторонньої допомоги, пересуватись та обходити себе самостійно вона не може. Відповідач ОСОБА_2 постійно надає їй допомогу, інших родичів для надання допомоги не має.
Згідно копії довідки до акту огляду МСЕК № 555802 від 17.11.2014 (а.с. 24), мати відповідача ОСОБА_5 є особою з інвалідністю першої "б" групи загального захворювання безтерміново, потребує сторонньої допомоги.
Також, відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 23.08.2017 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 25), відповідч ОСОБА_2 є учасником бойових дій.
Згідно копії витягу із протоколу засідання 11-ї регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 08.08.2019 (а.с. 26), захворювання відповідача ОСОБА_2 , як колишнього військовослужбовця, капітана запасу, який приймав безпосередню участь в антитерористичній операції (підстава довідка командира ВЧ пп НОМЕР_2 №748 від 04.03.2015), а саме: церебросклероз, хронічна ішемія головного мозку ІІ ст., вестибуло-атактичний, церебрастенічний та астено-невротичний синдроми, дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст., гіпертонічна хвороба ІІ ст., ішемічна хвороба серця, дифузний міокардіосклероз, порушення ритму серця, гастроезофагальна рефлюксна хвороба, гепатит неясного генезу мінімального ступеню активності, поширений остерохондроз хребта, деформуючий спондильоз грудного та поперекового відділів хребта І ст. з больовим синдромом, хронічно-поперековий-крижовий радикуліт, - пов`язані із захистом Батьківщини.
Відповідно до копії довідки № 673 ВЛК від 16.12.2014 (а.с. 27), стан ОСОБА_2 після холецистектомії та діафрагмопластики з приводу жовчно-кам`яної хвороби: хронічний калькульозний холецистит, аскальна грижа стравохідного отвору діафрагми, - пов`язані з проходженням військової служби.
Відповідно до копії виписного епікризу № 4138 (а.с. 28), ОСОБА_2 перебував на стаціонарному обстеженні і лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону у відділенні професійної патології та відновлювального лікування в період з 20.10.2014 по 20.11.2014, йому призначено та проведено лікування, надано рекомендації, в тому числі і щодо оперативного лікування, у плановому порядку.
Також, копіями виписок з медичної карти від 23.01.2020 (а.с. 29, 30, 36), виписок з історії хророби (а.с. 31, 32, 35), консультативного висновку спеціаліста від 08.07.2019 (а.с. 33), епікризів (а.с. 34, 37-40), підтверджено, що відповідач ОСОБА_2 хворіє на ряд захворювань, проходив лікування у медичних установах, отримав рекомендації щодо лікування та покращення стану здоров`я.
Відповідачем, також, на підтвердження своїх доводів, надано довідку Тульчинського коледжу культури № 14 від 21.01.2020 про доходи його сина ОСОБА_4 (а.с. 41), відповідно до якої, студент ОСОБА_4 отримує щомісячну стипендію в розмірі 1009,26 грн.
Відповідно до наданих позивачем на підтвердження позовних вимог виписки з історії хвороби сина ОСОБА_4 , останній має захворювання: артеріальна гепертензія, ангіопатія сітківки обох очей. Також, відповідно проведеного 01.06.2019 у Центрі сучасної діагностики "Нейромед", обстеження, встановлено, що ОСОБА_4 має остерохондроз шийного відділу хребта, протрузії міжхребцевих дисків в спинномозковий канал. Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 23.07.2019, йому встановлено дисфіднкцію гіпоталамуса пубертатного періоду, вторинну артеріальну гіпертензію.
Таким чином, на підставі досліджених доказів, судом встановлено, що відповідач є пенсіонером, отриує пенсію за віком в розмірі 3767,70 грн., проживає з матірю, яка є особою з інвалідністю та потребує сторонньої допомоги, яку їй надає відповідач. Також, відповідач є учасником бойових дій, брав участь в АТО, має ряд захворювань пов`язаних із захистом Батьківщини, проходив лікування та потребує лікування в подальшому. Повнолітній ОСОБА_4 отримує стипендію та має захворювання, що потребують лікування.
З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд, при визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітного сина, а саме: отримання ним стипендії, наявність хвороб та потреба у їх лікуванні; стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, а саме: розмір його доходу, який складається з лише з отримуваної пенсії, присутність у нього ряду захворювань, що потребують постійного лікування; наявність непрацездатної матері, догляд за якою він здійснює. Тому, враховуючи вищевказані обставини, суд вважає правильним та справедливим стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу). Саме такий розмір аліментів, на думку суду, буде розумним та достатнім для утримання повнолітнього сина.

В свою чергу, вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву про те, що розмір стягуваних з нього аліментів має становити 25% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд відхиляє з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
Враховуючи, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 досяг повноліття, і відповідно втратив статус дитини у розумінні ст. 6 СК України, суд при визначенні розміру аліментів не застосовує у даному випадку положення ч. 2 ст. 182 СК України, якою передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки такий розмір аліментів встановлюється судом лише у разі їх стягнення на утримання дитини, тобто особи, яка не досягла повноліття.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Оскільки позовну заяву пред`явлено до суду 17.01.2020, тобто на наступний день після досягнення сином повноліття, тому, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України Про судовий збір, позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є учасником бойових дій.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 572/2088/17, Верховний Суд притримується позиції, що учасники бойових дій мають бути звільнені від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях не залежно від того пов`язана справа з порушенням їх прав саме як учасника бойових дій, чи не пов`язана, а також не залежно від процесуального статусу учасника бойових дій у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на це, враховуючи, що обидві сторони звільнені від сплати судового збору, суд вважає, що судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.
Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 6, 191, 199, 200 СК України, п. 3 ч. 1 ст. 5, п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ст. 263-265, п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів щомісячно, починаючи з 17.01.2020 і до закінчення сином навчання, 30.06.2021.

У задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23.03.2020.

Суддя: