ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/807/783/20
Головуючий в 1-й інстанції Крамаренко І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2019 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 06 грудня 2019 року) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до обслуговуючого гаражного кооперативу «Гаражне товариство «2-ДЕЗ», третя особа: голова правління обслуговуючого гаражного кооперативу «Гаражне товариство «2-ДЕЗ» Вардикян Юрій Шаваршович про визнання рішення загальних зборів незаконним,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який згодом був уточнений до обслуговуючого гаражного кооперативу «Гаражне товариство «2-ДЕЗ», третя особа: голова правління обслуговуючого гаражного кооперативу «Гаражне товариство «2-ДЕЗ» Вардикян Юрій Шаваршович про визнання рішення загальних зборів незаконним та скасування рішення загальних зборів членів обслуговуючого гаражного кооперативу «Гаражне товариство «2-ДЕЗ» від 15.03.2018. В обґрунтування позову зазначив, що є членом обслуговуючого гаражного кооперативу «Гаражне товариство «2-ДЕЗ», в якому володіє і користується гаражем АДРЕСА_1 . До 15.03.2018 ОСОБА_1 перебував на посаді голови правління даного гаражного кооперативу, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 14.02.2018. 15.03.2018 відбулися чергові загальні зборі членів обслуговуючого гаражного кооперативу «Гаражне товариство «2-ДЕЗ», на якому було розглянуто ряд питань та прийнято ряд рішень, зокрема: про обрання голови правління кооперативу; про затвердження нової редакції Статуту кооперативу. Загальні збори гаражного кооперативу проведені з грубими порушеннями діючого законодавства і Статуту гаражного кооперативу, внаслідок чого всі ухвалені на загальних зборах рішення є незаконними. У загальних зборах кооперативу, за умови що такі збори дійсно відбувались, не приймало участі більше ніж половини членів кооперативу, чим було порушено вимогу щодо правомочності не тільки проведення зборів, але й правомочності прийнятих на зборах рішень.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 березня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до обслуговуючого гаражного кооперативу «Гаражне товариство «2-ДЕЗ», третя особа: голова правління обслуговуючого гаражного кооперативу «Гаражне товариство «2-ДЕЗ» Вардикян Юрій Шаваршович про визнання рішення загальних зборів незаконним - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що стороною відповідача не доведено перебування на посаді голови правління гаражного кооперативу до 15 березня 2018 року інших осіб крім позивача. Протокол загальних зборів №1 від 16.01.2018 року має ознаки підроблення. Голосування провадилось в порушення статуту ГК, відповідно до якого рішення загальних зборів вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало проста більшість голосів членів гаражного кооперативу, які присутні на зборах, а рішення загальних зборів гаражного кооперативу проводиться шляхом відкритого голосування. Так, голосування проходило по бюлетенях протягом тривалого часу, а тому не має підстав стверджувати про будь-які прийняті рішення саме 15.03.2018 року.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу представник ОГК «ГТ «2-ДЕЗ» Трібусян О.В. вказує, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2020 року це 210 200 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2102,00 грн. (2102,00 грн. Х 100 = 210 200 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 377 ЦПК України - судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст. 255 та 257 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є членом обслуговуючого гаражного кооперативу «Гаражне товариство «2-ДЕЗ», який користується гаражем АДРЕСА_1 вказаного гаражного кооперативу. Членство в гаражному кооперативі підтверджується квитанціями про прийняття від нього грошових коштів, а саме: за переоформлення гаражу; і як членських внесків. (т.1 а.с.7)

Відповідно до копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 14.02.2018, ОСОБА_1 перебував на посаді голови правління даного гаражного кооперативу. (т.1 а.с.8-10)

Разом з цим, встановлено, що 07.06.2012 було проведено загальні збори членів гаражного кооперативу, якими було обрано новий склад правління та Голову правління ОСОБА_2 . (т.1 а.с.237)

Відповідно до акту приймання передачі документації ОГК «ГК «2-ДЕЗ» від 12.06.2012 ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 відповідну документацію. (т.1 а.с. 238)

Вказане свідчить про те, що повноваження ОСОБА_1 , як Голови правління ОГК «ГК «2-ДЕЗ» припинено з 12.06.2012.

Отже, права позивача як Голови правління гаражного кооперативу не порушено.

Відповідно до протоколу №1 від 16.01.2018 правлінням обслуговуючого гаражного кооперативу «Гаражне товариство «2-ДЕЗ» було прийняте рішення про скликання чергових загальних зборів членів кооперативу (т.1 а.с.50), яким було затверджено дату, місце, час проведення зборів та порядок денний. Відповідно до п. 3 протоколу № 1 від 16.01.2018 обов`язок по повідомленню членів кооперативу про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів був покладений на ОСОБА_3 . Відповідно до п.4 цього протоколу, вирішено провести голосування по порядку денному Загальних зборів письмово, шляхом збору підписів на бюлетенях.

Відповідно до копії протоколу № 1/18 від 15.03.2018 загальних зборів (чергових) обслуговуючого гаражного кооперативу Гаражне товариство "2-ДЕЗ, на загальних зборах були присутні 118 з 230 членів ОГК "КТ "2-ДЕЗ", що складає 51,30 % голосів.(т.1 а.с.51-52)

Так, п. 1 зазначеного протоколу, по першому питанню (про обрання голови та секретаря загальних зборів) голосували "за" - 105 членів. По другому питанню (про обрання членів правління ОГК "ГТ "2-ДЕЗ") голосували за" - 101 член (п. 2 протоколу № 1/18 від 15.03.2018). По третьому питанню (про обрання голови правління ОГК "ГТ "2-ДЕЗ") голосували "за" - 103 члени (п. 3 протоколу № 1/18 від 15.03.2018). По четвертому питанню (про затвердження нової редакції Статуту ОГК "ГТ "2-ДЕЗ") голосували "за" - 113 членів (п. 4 протоколу № 1/18 від 15.03.2018). По п`ятому питанню (про уповноваження підписати нову редакцію Статуту ОГК "ГТ 2-ДЕЗ") голосували "за" - 111 членів (п. 5 протоколу № 1/18 від 15.03.2018). По шостому питанню (про уповноваження підписати протокол загальних зборів) голосували "за" - 111 членів (п. 6 протоколу № 1/18 від 15.03.2018). По сьомому питанню (про уповноваження осіб представляти ОГК "ГТ "2-ДЕЗ" для здійснення державної реєстрації) голосували "за" - 107 членів (п. 7 протоколу № 1/18 від).

Відповідно до копії бюлетенів за №2-№246 (у кількості 118) для простого відкритого голосування на загальних зборах членів кооперативу від 15.03.2018, члени вказаного кооперативу, на підставі п.4.6 Статуту ОГК «ГТ «2-ДЕЗ», шляхом проставлення відповідних позначок, проголосували «за», «проти», «утримався» за семи вищезазначеним питанням порядку денного (а.с.78-195), результати яких були відображені у протоколі № 1/18 від 15.03.2018.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, щодо порушення порядку скликання зборів, не надано жодного належного та допустимого доказу. Натомість представник відповідача надав суду належним чином завірені копії документів, які свідчать про рішення гаражного кооперативу про скликання чергових загальних зборів членів кооперативу (протокол №1 від 16.01.2018), в якому відображено прийняття відповідних рішень. За таких обставин рішення про проведення чергових загальних зборів було прийняте компетентним органом - правлінням, всі члени були повідомлені про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів, на загальних зборах були присутні більше половини його членів (51,30 % членів), всі рішення приймалися більшістю, не менш як 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних зборах кооперативу, що відповідає вимогам ст.15 Закону України «Про кооперацію», та вимогам Статуту кооперативу.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Під цивільною юрисдикцією розуміють компетенцію загальних судів вирішувати з додержанням процесуальної форми цивільні справи у видах проваджень, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (статті 4, 19 ЦПК України).

У поданому до суду позові ОСОБА_1 , просив визнати рішення загальних зборів членів гаражного кооперативу незаконним та скасувати рішення загальних зборів членів обслуговуючого гаражного кооперативу «Гаражне товариство «2-ДЕЗ» від 15.03.2018.

За змістом положень статті 167 ГК України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Стаття 55 ГК України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Господарською діяльністю у ГК України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3).

За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу стаття 63 ГК України відносить кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності - до підприємств колективної власності.

Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

Підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників) (стаття 93 ГК України).

Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів (стаття 94 ГК України).

Зазначені норми кореспондуються із нормами статей 83, 85, 86 ЦК України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом України "Про кооперацію".

Згідно зі статтею 1 Закону № 1087-IV кооперація - система кооперативних організацій, створених з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб своїх членів.

Кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування (стаття 2 Закону № 1087-IV).

Згідно з положеннями статті 12 Закону України "Про кооперацію" основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

Отже, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Підвідомчість господарських справ установлена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України, згідно з пунктом 3 частини першої, господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах-між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув; між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (пункт 4 частина перша статті 20 ГПК України).

Аналізуючи норми права, можна зробити висновок, що на час звернення з позовом до суду у ГПК України були чітко передбачені категорії корпоративних спорів, які мали розглядатися за правилами господарського судочинства. До таких віднесено і справи за спорами учасників щодо участі в органах управління юридичної особи.

Із урахуванням наведених норм матеріального і процесуального права, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є господарсько-правовими.

Такі висновки відповідають Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 03 квітня 2019 року (справа № 14-642цс18), постанові від 05 лютого 2020 року (справа №61-534св19).

Суд першої інстанції розглянув справу у порядку цивільного судочинства помилково і неправильно визначився з юрисдикційністю спору, який виник між сторонами у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 ЦПК України.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2019 року підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 грудня 2019 року у цій справі скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до обслуговуючого гаражного кооперативу «Гаражне товариство «2-ДЕЗ», третя особа: голова правління обслуговуючого гаражного кооперативу «Гаражне товариство «2-ДЕЗ» Вардикян Юрій Шаваршович про визнання рішення загальних зборів незаконним - закрити.

У відповідності до вимог ст. 256 ЦПК України, роз`яснити позивачу його право на звернення з вказаним позовом до господарського суду та про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі тобто до Запорізького апеляційного суду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 20 березня 2020 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков