Справа № 310/5713/20
РІШЕННЯ

Іменем України

18 вересня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Дубровської Н.М.

за участі секретаря судового засідання Гоноболіної О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердянську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа - Бердянська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, обґрунтовуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка доводилась йому дружиною та матір`ю заінтересованим особам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді грошового внеску у філії Ощадбанку в с. Осипенко по рахунку № НОМЕР_1 та земельної ділянки площею 4,095га, розташованої на території ДП № 18; п. 319 КСП «Іскра» Осипенківської сільської Ради, переданої для ведення товарного сільскогосподарського виробництва згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЗП №020901, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 185 16 листопада 2001 року.

Зазначене майно, відповідно до заповіту від 14.03.2005 року, посвідченому секретарем виконавчого комітету Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області, ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_2 , але остання спадщину не прийняла, у передбачений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Єдиним хто прийняв спадщину є заявник, оскільки станом на час відкриття спадщини він постійно проживав разом із спадкодавцем та протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявляв про відмову від неї. Спадкова справа не відкривалась.

Встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне для оформлення спадщини після померлої дружини.

17 вересня 2020 року в судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Полянчук С.О. заяву підтримали з підстав, викладених у заяві та просили її задовольнити. Крім того, відповідно до заяви від 18 вересня 2020 року, представник заявника просила задовольнити заяву, справу розглянути без її участі та участі ОСОБА_1 .

Представник заінтересованої особи Бердянської державної нотаріальної контори надав заяву про розгляд заяви за її відсутністю.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала, підтвердила викладені в ній обставини.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про час та дату розгляду справи сповіщена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Вислухавши заявника, його представника, заінтересовану особу та свідка, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 06 липня 2005 року, виданого відділом РАЦС по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 .

Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 4,095га, розташовану на території ДП № 18; п. 319 КСП «Іскра», Осипенківської сільської Ради.

Як вбачається із свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 01 травня 1969 року.

У акті з місця мешкання від 04 липня 2020 року зазначено, що у будинку АДРЕСА_1 з квітня 2005 року мешкала сім`я у складі: ОСОБА_1 - чоловік, ОСОБА_4 - дружина. У зазначеному ОСОБА_6 проживала по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а ОСОБА_7 - по червень 2019 року.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні підтвердив, що його будинок розташований по сусідству із будинком АДРЕСА_1 . Пам`ятає, що спочатку у будинку ОСОБА_1 робився ремонт, а наприкінці весни 2005 року вони разом із дружиною стали в ньому проживати. На той час жінка хворіла і літом того ж року померла.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування"№7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права па спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Аналогічну позицію зазначено у постанові ВС від 07.11.2018 року по справі № 336/709/18-ц.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Прав на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Пунктом 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом від 03 березня 2004 № 20/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

З огляду на надані докази суд вважає встановленим той факт, що на час відкриття спадщини заявник постійно проживала разом із спадкодавцем, а відповідно заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265, 315-319 ЦПК України, суд,-

У х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) з 1969 року із спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2020 року.

Суддя Н. М. Дубровська