Справа № 274/2093/18
Пр. № 2/0274/204/20
УХВАЛА

20.03.2020 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., при секретарі Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області заяву ОСОБА_1 про відвід судді Вдовиченко Т.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю, -
В с т а н о в и в :
В провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з 27.04.2018 року перебуває зазначена цивільна справа.
В судове засідання позивач не з"явився, натомість 19.03.2020 року на адресу суду спрямував заяву про відвід судді Вдовиченко Т.М. від розгляду цивільної справи № 274/2093/18. Свою заяву мотивує тим, що 19.03.2020 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень він ознайомився з ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.02.2020 року у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, що є спільною сумісною власністю - про прийняття суддею Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Вдовиченко Т.М. до свого провадження цивільної справи і призначення по справі судового засідання на 20.03.2020 року на 10 год. 30 хв.
Зазначає, що поінформованість осіб, які беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду, є однією із суттєвих гарантій реалізації ними права на особисту участь у процесі. Вказав, що у матеріалах справи відсутні належні, допустимі, достовірні та достатні докази вручення судових повісток позивачу чи його представнику у відповідності до вимог процесуального закону. Вважає вище викладені обставини свідчать про грубе порушення судом Конституційних та процесуальних прав позивача, не виконання норм та правил процесуального закону, що свідчить про надання головуючим суддею переваги у судовому спорі - відповідачу.
Крім того позивач вказав, що з аналізу матеріалів цивільної справи № 274/2093/18 та цивільної справи № 274/3845/19 ( за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів), він переконаний , що в судді Вдовиченко Т.М. вже склалися певні суб"єктивні внутрішні переконання щодо правовідносин сторін, що може зашкодити всебічному, повному, неупередженому та об"єктивному розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідачка в судове засідання не з"явилася, 18.03.2020 року на адресу суду спрямувала письмові пояснення, згідно яких не заперечує проти задоволення позовних вимог, справу просить розглянути у її відсутності.
Суд, дослідивши заяву та додані до неї матеріали встановив наступне.
Частиною 1 статті 36 ЦПК України, визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.
Згідно з пунктом 5 частини 1статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, серед іншого є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість(ч. 2ст. 40 ЦПК України).
Згідно частини 3 статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.
Право учасників справи на справедливий суд закріплене в нормах міжнародного права, зокрема, в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності судді має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.
Також, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у пунктом 43 рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).
Окрім того, у висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.
Так, фактичною підставою для заявлення відводу судді стало, на думку позивача, відсутність у матеріалах справи доказів про вручення йому судової повістки про виклик до суду на 20.03.2020 року на 10 год. 30 хв.
Однак, як вбачається з матеріалів цивільної справи, на а.с. 54 міститься рекомендоване повідомлення про вручення позивачу ОСОБА_1 10 березня 2020 року судової повістки та копії ухвали суду від 19.02.2020 року за адресою його реєстрації : АДРЕСА_1 ( дана адреса зазначена в позовній заяві як зареєстроване місце проживання). Відповідачка навпаки, судових документів не отримала.
Обставини, на які посилається позивач не свідчать про наявність передбачених законом підстав для відводу судді. Жодних обставин, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді ним не зазначено.
Посилання позивача на те, що у судді Вдовиченко Т.М. під час розгляду цивільної справи № 274/3845/19 вже склалися певні суб"єктивні внутрішні переконання щодо правовідносин сторін, що може зашкодити всебічному, повному, неупередженому та об"єктивному розгляду справи, також позивачем не доведено, жодних доказів в підтвердження даних фактів до заяви про відвід судді не долучено.
Як визначено ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.
Розглянувши зазначені в заяві про відвід доводи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, заявлений відвід є невмотивованим, а зазначені позивачем доводи є необґрунтованими та надуманими, а тому підстав вважати про наявність об`єктивного або суб`єктивного сумніву у упередженості судді немає.
На підставі вищевикладеного, заява позивача ОСОБА_1 про відвід судді Вдовиченко Т.М. задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 36, 40, 258-261, 353 ЦПК України, суд,-
У х в а л и в :
В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Вдовиченко Т.М. відмовити за безпідставністю.
Судове засідання відкласти на 14 год. 30 хв. 04 травня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Т.М. Вдовиченко