ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2020 року м. Кропивницький

справа № 405/8458/19

провадження № 22-ц/4809/1100/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), суддів: Дьомич Л. М., Карпенка О. Л., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 травня 2020 року у складі головуючого судді Павелко І. Л.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (далі ТОВ «АВТО ПРОСТО»), Товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» (ТОВ «АТ СЕРВІС»), в якому просив визнати недійсним з моменту укладення договір фінансових послуг № 804 від 07.10.2019 з додатком № 1, Додатком № 2, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО ПРОСТО», стягнути з ТОВ «АВТО ПРОСТО» грошові кошти в розмірі 6 828 грн 40 коп; визнати недійсним з моменту укладення Договір доручення № 804061 07.10.2019, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «AT СЕРВІС», стягнути з ТОВ «AT СЕРВІС» грошові кошти в розмірі 18 926 грн, у зв`язку з тим що його ввели в оману та умови договорів порушують його права як споживача, є несправедливими.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 07.10.2019 між позивачем та ТОВ «АВТО ПРОСТО» укладений договір № 804061, предметом якого є надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об`єднання грошових коштів учасників через систему Автофонд».

07.10.2019 між позивачем та ТОВ «АТ СЕРВІС» укладений договір доручення № 804061, предметом якого є зобов`язання сплатити повіреним винагороду ТОВ «Авто Просто» у сумі 18 926,88 грн за рахунок довірителя.

Позивачем оплачений наданий TOB «АТ СЕРВІС» рахунок.

Вказує, що метою підписання договору про адміністрування № 804061 від 07.10.2019 з ТОВ «Авто Просто» було отримання автомобіля марки/моделі Chery Tiggo, вартість якої 315 448,00 грн, а договором доручення № 804061 від 07.10.2019 з «ATСЕРВІС» була передбачена оплата за вищезазначене, тобто оплата останнього договору здійснена лише за умови виконання першого договору.

Позивач ознайомився із їх змістом, проте мало що зрозумів з них, тому вважає, що вказані договори були укладені під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики.

Також зазначав, що менеджер - консультант відповідачів змовчав щодо обставин, які мають істотне значення та унеможливлюють їх підписання. На той час коли, згідно Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 913 від 07.12.2016 передбачена відповідальність уповноважених осіб фінансової установи, до посадових обов`язків яких належить безпосередня робота з учасниками групи, яка повинна бути зазначена у внутрішніх правилах надання фінансових послуг та виконання доручення ТОВ «Авто Просто» та ТОВ «АТ СЕРВІС»). Зазначеними договорами, порушено права позивача, які підлягають захисту встановленим законом способом.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 травня 2020 року відмовлено у задоволенні позову, з підстав необґрунтованості та безпідставності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначив, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Судом не було враховано, що на момент вчинення спірних правочинів ТОВ «Авто Просто» та TOB «АТ СЕРВІС» через свого менеджера-консультанта, який не забезпечив законні права позивача, зокрема, не надавав йому роз`яснень, що не продає автомобілі, а надає послуги з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Як вбачається з рекламного оголошення - «Автофонд»: «Кращий шлях до твого авто», відповідач не повно виклав інформацію стосовно надання своїх послуг, що є порушенням ч. 1 ст. 15 Закону про захист прав споживачів.

При укладанні спірних правочинів, відповідач допустивши при цьому нечесну підприємницьку практику, не надав позивачу необхідну, доступну та достовірну інформацію. В договорах, використовуються неконкретизовані поняття (підміна понять) внаслідок чого позивача було введено в оману щодо поняття: (1) предмету оскаржуваних договорів, (2) умов отримання товару, (3) строків отримання товару, (4) ціни та умов оплати товару, чим порушено вимоги ст. 15,18,19 Закону про захист прав споживачів, щодо обставин, які мають істотне значення при укладенні оспорюваних договорів.

Також вказав, що зміст договорів є складним для сприйняття і розуміння правової природи правочину, прав та обов`язків сторін, спрямований на використання відповідачем нечесної підприємницької практики.

Позивач вважає, що спірні договори укладено під впливом обману щодо обставин, які мають істотне значення, зазначеними договорами порушено права позивача, які підлягають захисту.

Умови договорів є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

ТОВ «Авто Просто» подало відзив на апеляційну скаргу (а.с.129-135), в якому ставить питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Іншими учасниками справи відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

07 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто» укладено договір № 804061, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, спрямованих на придбання автомобіля марки/моделі Chery Tiggo, вартість якого складає 315 448,00 грн, за рахунок об`єднання грошових коштів учасників через систему «Автофонд» (а.с. 15-22, 24-25).

Невід`ємною частиною вказаного договору є додатки № 1 та № 2.

Згідно п. 12.1.4 ст. 12 розділу II договору «Якщо учасник виявить бажання односторонньо відмовитись від договору про адміністрування протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів від дати підписання договору, договір вважається розірваним, і учасник звільняється від будь-яких зобов`язань за ним. У такому випадку повертається вся сума коштів, сплачених за договором про адміністрування».

Крім того, 07 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «AT СЕРВІС» було укладено договір доручення № 804061, предметом якого є зобов`язання сплатити ТОВ «AT СЕРВІС» винагороду ТОВ «Авто Просто» у сумі 18 926,88 грн за рахунок довірителя (а.с.23).

Встановлено і не заперечувалось сторонами, що наданий ТОВ «AT СЕРВІС» рахунок був оплачений ОСОБА_1 .

Передбачені договором умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в договорі «Періодичні платежі».

Розмір одного періодичного платежу становить 1,6666% (або 1/60) від ціни автомобіля та визначається в додатку № 1 до договору.

Учасник зобов`язаний сплатити таку кількість періодичних платежів, яка є достатньою для сплати повної ціни автомобіля, - тобто, всього 60 внесків (1,6666% х 60 внесків = 100%). Загальна кількість періодичних платежів та щомісячної винагороди названа в договорі як «Графік внесків».

Загальна кількість періодичних платежів за графіком внесків зазначається у додатку №1 до договору і складається з 60 внесків.

Учасник вправі сплачувати щомісяця, як мінімум, один періодичний платіж разом із щомісячною винагородою. Отже, учасник може сплачувати ціну автомобіля максимально протягом 120 місяців.

Сплачені всіма учасниками певної групи періодичні платежі складають «Фонд групи». Саме за рахунок «фонду групи» щомісяця придбаваються автомобілі, які за визначеними договором механізмами передаються кожному учаснику певної групи.

Договором між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та позивачем встановлено, що позивач зобов`язаний щомісячно сплачувати: "Періодичний платіж" - 1,6666% від ціни автомобіля; "Щомісячну винагороду" - 0,415% від ціни автомобіля, та сплатити винагороду за послуги пов`язані з передачею автомобіля 3,00 % + ПДВ. Сплата внесків здійснюється не пізніше 15-го числа кожного місяця.

Розмір кожної окремої щомісячного внеску та загальна сума до сплати вказується в рахунку, який ТОВ «АВТО ПРОСТО» щомісяця надсилає учаснику. В такому рахунку вказуються платіжні реквізити, за якими здійснюється оплата.

Всі внески сплачуються учасником системи на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО» як адміністратора системи Автофонд. Для того щоб сплата учасником внесків не вимагала додаткової оплати ним банківських послуг, відповідачем укладено окремий договір з Ощадбанком України.

Договір позивача було включено до групи № НОМЕР_1 та надано порядковий номер 020 у цій групі. У зв`язку з чим, позивачем було сплачено винагороду за послуги, пов`язані з включенням договору до системи в розмірі 5% + ПДВ від поточної ціни автомобіля вказаної в додатку №1.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, яка регламентує свободу договору, відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. ч. 3 та 5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно до статті 19 Договору підписання останнього та додатків до нього є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами та їх згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди й додатків до неї.

Таким чином, судами встановлено, що позивач погодився з умовами угоди, підписавши її та вчиняючи дії на її виконання.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до положень, зазначених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-IV «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено п. 11-1 , відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган) (далі - Нацкомфінпослуг), затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 9 жовтня 2012 року № 1676 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах») (далі - Ліцензійні умови).

Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах.

Аналіз Ліцензійних умов свідчить, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг.

Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об`єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

ТОВ «АВТО ПРОСТО» отримало відповідну ліцензію (а.с.53).

Доводи апеляційної скарги про те, що Договір укладений з використанням нечесної підприємницької діяльності, що вводить споживача в оману, а його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, адже в Договорі відсутні терміни отримання автомобіля та не визначено строк дії договору, спростовані судами та не заслуговують уваги з наступних підстав.

Так, поняття «несправедливі умови договору» закріплене в ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

Позивач був ознайомлений із внутрішніми правилами надання фінансових послуг, що підтверджується копією довідки від 07.10.2019 року (а.с.22).

Встановлено, що у договорі та додатку № 1 до нього містять детальний опис послуг, що надаються ТОВ «АВТО ПРОСТО».

Тобто, позивачу до підписання договору відповідачем була доведена вичерпна інформація про послуги, що надаються, його прав та обов`язків за договором.

Підписуючи договір, позивач погодився з тим, що він як учасник отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «АВТО ПРОСТО», проінформований про всі можливі витрати у зв`язку із укладенням Договору, уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього. Своїм підписом засвідчив факт ознайомлення та згоду з умовами договору, підтвердив свої права та обов`язки за договором, підтвердив здатність набувати прав та обов`язків за договором, що умови договору йому зрозумілі та він вважає їх вигідними для себе.

ОСОБА_1 протягом 14 календарних днів від дати підписання договору № 804061 не скористався правом односторонньої відмови від спірного договору, тобто погодився з усіма його істотними умовами, та вважав умови договору справедливими по відношенню до себе.

Оскільки дисбаланс - це нерівна кількість прав та обов`язків, то позивачу необхідно зазначити в якій кількості нерівні права та в якій кількості нерівні обов`язки сторін, та ще саме нерівність повинна бути на шкоду споживача, крім того така нерівність повинна бути істотною.

Зобов`язання відповідача визначені в ст. 2 договору та складаються з 12 пунктів містить зобов`язання позивача визначені в ст. 4 договору та складаються з 10 пунктів, таким чином посилання позивача на істотний дисбаланс прав та обов`язків позивача та відповідача.

Аналізуючи норму cт. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно наступних ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 cт. 3, ч. 1 cт. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови завдають шкоди споживачеві.

З наведеного вбачається, що наявність порушень норм ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» можлива виключно за наявності трьох складових, які суд не встановив.

ОСОБА_1 не надано жодного доказу на підтвердження факту введення відповідачами його в оману щодо природи правочину або прав чи обов`язків за договором, не зазначено, які положення договору не відповідають дійсності.

Крім того, до підписання договору позивачем було подано ТОВ «АВТО ПРОСТО» заяву про намір укласти договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару у групі через систему Автофонд, де зазначено, що він з внутрішніми правилами надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів (автомобілів) у групах ТОВ «АВТО ПРОСТО» ознайомлений. Заявляє, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» надало йому інформацію про суть фінансової послуги, що пропонується, із зазначенням вартості цієї послуги, про порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги за договором, про правові наслідки та порядок здійснення розрахунків внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги, механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги, повідомлено реквізити Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів (а.с.136), що підтверджує повне розуміння того який саме договір позивач бажав укласти, а також факт належного роз`яснення позивачу відповідачем суті послуг які надаються ще окремим абзацом, який вимагає окремого підпису позивач зазначив: "Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «АВТО ПРОСТО» , проінформований про всі можливі витрати у зв`язку з укладенням договору, важно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього. Учасник своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами Договору, підтверджує свої права та обов`язки за договором, підтверджує здатність набувати прав та обов`язків за договором, умови договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе. Учасник своїм підписом засвідчує, що фінансова послуга, що надається за цим договором, обрана ним самостійно, свідомо, без нав`язування з боку Товариства, що також свідчить про повне ознайомлення та розуміння умов договору, що додатково закріплюється окремим підписом для цієї частини договору.

Крім того, у системі придбання автомобілів у групах Автофонд, ТОВ «Авто Просто» здійснює лише адміністрування фінансових коштів, що, як зазначалось підпадає під поняття «фінансова послуга» в розумінні Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг».

Отже, суд першої інстанції, встановивши всі обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що не вбачається наявність істотного дисбалансу прав та обов`язків сторін, оскільки умови договору визначені з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Позивач мав можливість на власний розсуд приймати чи не приймати ці умови, виходячи із принципу свободи договору, закріпленого в ст. 627 ЦК України.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 5 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом п`яти років, але в будь якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобов`язань , передбачених договором.

Згідно п.20 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Посилання позивача на Резолюцію Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів № 39/248 від 09.04.1985 року» є безпідставними.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи зазначене, підстави для визнання недійсними спірних договорів відсутні, оскільки на момент їх укладення позивач був ознайомлений з умовами договору, засвідчив своїм підписом згоду на його умови, а умови договору не суперечать чинному законодавству України.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі №405/2770/17-ц та у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року в справі №204/7352/17.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 7678, 81, 89, 367, 368 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, які зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення, та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, колегією суддів відхиляються, оскільки судом першої інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді С. М. Єгорова

Л. М. Дьомич

О. Л. Карпенко