Справа № 191/2928/20
Провадження № 2/191/978/20
У Х В А Л А

іменем України

"01" жовтня 2020 р.

01 жовтня 2020 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Бондаренко Г.В., розглянувши матеріали позовної заяви власника торгового знаку «МЕГА» ОСОБА_1 , діючого в особі адвоката Гончарової Ольги Дмитрівни до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; третя особа на боці позивача, без самостійних вимог: Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент) про захист права інтелектуальної власності на торговельну марку шляхом заборони використання торгівельної марки та стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач власник торгового знаку «МЕГА» ОСОБА_1 , який діє в особі адвоката Гончарової О.Д. звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; третя особа на боці позивача, без самостійних вимог: Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент) про захист права інтелектуальної власності на торговельну марку шляхом заборони використання торгівельної марки та стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви та додатків до неї, суддя приходить до висновку про відмову у відкритті провадження з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів позову, зміст позовних вимог позивача зводиться до незаконного використання відповідачами фізичними особами підприємцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у господарській діяльності знаків для товарів і послуг, власником яких є позивач.

За змістом положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Зі змісту положень ч. 2 ст. 20 ГПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) Вищий суд з питань інтелектуальної власності розглядає справи щодо прав інтелектуальної власності, зокрема: справи у спорах щодо прав на торговельну марку (знак для товарів і послуг), комерційне найменування та інших прав інтелектуальної власності, в тому числі щодо права попереднього користування; справи у спорах щодо реєстрації, обліку прав інтелектуальної власності, визнання недійсними, продовження дії, дострокового припинення патентів, свідоцтв, інших актів, що посвідчують або на підставі яких виникають такі права, або які порушують такі права чи пов`язані з ними законні інтереси; справи про визнання торговельної марки добре відомою; справи у спорах щодо прав автора та суміжних прав, в тому числі спорах щодо колективного управління майновими правами автора та суміжними правами; справи у спорах щодо укладання, зміни, розірвання і виконання договору щодо розпорядження майновими правами інтелектуальної власності, комерційної концесії; справи у спорах, які виникають із відносин, пов`язаних із захистом від недобросовісної конкуренції, щодо: неправомірного використання позначень або товару іншого виробника; копіювання зовнішнього вигляду виробу; збирання, розголошення та використання комерційної таємниці; оскарження рішень Антимонопольного комітету України із визначених цим пунктом питань.

Положеннями ч. 2 ст. 4 ГПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017) визначено, що фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У відповідності до п. 15 Перехідних положень ГПК України Вищий суд з питань інтелектуальної власності починає свою роботу з дня, наступного за днем опублікування Головою Вищого суду з питань інтелектуальної власності в газеті «Голос України» повідомлення про початок роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

У відповідності до п. 16 Перехідних положень ГПК України до початку роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності справи щодо прав інтелектуальної власності розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, судами відповідно до правил юрисдикції (підвідомчості, підсудності), які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Пунктом 1.3.Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року за N12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності», господарським судам підвідомчі справи у спорах, пов`язаних з використанням у господарському обороті об`єктів інтелектуальної власності, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України. До кола підвідомчих господарському суду спорів слід відносити й спори, пов`язані з визнанням недійсними документів, які засвідчують право на об`єкти інтелектуальної власності (свідоцтва, патенти), стосуються питань права власності на відповідні об`єкти і за своїм характером є цивільно- правовими чи господарсько - правовими й не належать до числа публічно - правових спорів.

Тобто редакція ч. 2 ст. 1 ГПК України до набрання чинності Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), так і діюча редакція, а саме положення ч. 2 ст. 4 ГПК України передбачають вирішення спорів у сфері використання об`єктів інтелектуальної власності за участю позивачів, тобто фізичних осіб та відповідачів, тобто суб`єктів господарювання відповідними господарськими судами.

Як вбачається із наданих до позовної заяви документів- спір про захист права інтелектуальної власності виник між позивачем- фізичною особою та відповідачем фізичною особою підприємцем, тобто суб`єктом господарювання. Вказані обставини підтверджуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про реєстрацію ФОП ОСОБА_2 в реєстрі 05.09.2016 року , претензією від позивача на ім`я ФОП ОСОБА_2 від 27 квітня 2020року. Відповідно, суд робить висновок про те, що позивач обізнаний про правовий статус відповідача, як суб`єкта господарювання.

Крім того, із наданих суду документів неможливо зробити однозначний висновок про використання (продаж) виробів торгової марки "МЕГА" відповідачем ОСОБА_3 , як фізичною особою.

Отже, відсутні підстави вважати, що другим відповідачем у страві є ОСОБА_3 .

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 зводяться до незаконного використання відповідачами у їх господарській діяльності знаків для товарів і послуг, власником яких є позивач ОСОБА_1 , зазначений спір підлягає вирішенню відповідним господарським судом за правилами ГПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 на підставі п. 16 Перехідних положень ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 186, 260, 261, 272 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовом власника торгового знаку «МЕГА» ОСОБА_1 , діючого в особі адвоката Гончарової Ольги Дмитрівни до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; третя особа на боці позивача, без самостійних вимог: Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент) про захист права інтелектуальної власності на торговельну марку шляхом заборони використання торгівельної марки та стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав, оскільки позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити заявнику та його представнику, що розгляд спору віднесено до юрисдикції відповідного господарського суду.

На ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області може бути подано апеляційну скаргу.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо ухвала не буде скасована, вона набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Г. В. Бондаренко