Справа № 177/1080/20
Провадження № 2/177/742/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 жовтня 2020 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Березюк М. В.

за участі: секретаря Проліз Є. О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати за ним право власності на ј частину житлового будинку «А-1» загальною площею 60,0 кв.м., житловою площею 44, 7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову вказував, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , спадщину після смерті якої, в порядку ст. 1268 ЦК України, прийняли її чоловік - ОСОБА_4 та він син - ОСОБА_1 , які проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Син ОСОБА_5 спадщину після смерті матері не прийняв.

Спадщина, яка відкрилася після смерті матері складалася з Ѕ частини спірного будинку, титульним власником якого був її чоловік ОСОБА_4 .

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області у справі № 177/1913/16-ц визначені частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у спільній сумісній власності подружжя, а саме що кожному з них належало по Ѕ частині вказаного будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , який за життя склав заповіт, яким все своє майно заповів онуку - ОСОБА_2 .

Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , але постановою державного нотаріуса йому відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді частки вказаного будинку, у зв`язку з тим, що за іншим спадкоємцем - ОСОБА_2 рішенням суду вже визначено право власності ѕ вказаного житлового будинку.

У зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом, з метою захисту свого невизнаного права власності на спадкове майно.

Позивач будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, правом на участь у судовому засіданні не скористався, але надав суду заяву в якій просив розгляд справи провести за його відсутності та позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, правом на участь у судовому засіданні не скористався, надав суду заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності, зазначав про визнання позовних вимог.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , та відповідно братом ОСОБА_5 та дядьком ОСОБА_2 , що підтверджується копію свідоцтва про народження позивача, копіями свідоцтв про народження ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 5-7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 3-4).

Житловий будинок «А-1», розташований за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 59,3 кв.м. та житловою площею 44,7 кв.м., титульним власником якого був ОСОБА_4 , за життя батьків позивача, належав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 01.02.1989 (а.с. 7а), копією технічної документації на будинок (а.с. 8-10) та копією рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2017 у справі № 177/1913/16-ц, відповідно до якого визначена рівність часток померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у праві на вказаний будинок (а.с. 19-21).

Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно зі ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як слідує з матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , спадщину після її смерті прийняли: чоловік - ОСОБА_4 та син - ОСОБА_1 , а син - ОСОБА_5 надав нотаріусу заяву про те, що вказану спадщину не прийняв та на неї не претендує.

Оскільки частки спадкоємців за законом є рівними, то відповідно ОСОБА_4 та ОСОБА_1 набули право на спадкування кожен по Ѕ частині спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 .

Оскільки ОСОБА_3 за життя належало право власності на Ѕ частину спірного житлового будинку, то кожен із спадкоємців за законом після її смерті мав право на Ѕ частину спадкового майно, що складає ј частину житлового будинку «А-1», розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

З урахуванням вказаного, частка ОСОБА_4 у вказаному житловому будинку збільшилася до ѕ частин (1/2 частка в спільній сумісній власності + ј частка успадкована після смерті дружини ОСОБА_3 ), а частка ОСОБА_1 склала - ј частину вказаного будинку.

Однак, ОСОБА_4 за життя все своє майно заповів онуку ОСОБА_2 , який звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті діда, отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку земельної ділянки з кадастровим номером :03:029:0005, а на підставі рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 27.02.2017 у справі № 177/1913/16-ц, яке набрало законної сили 05.05.2017, набув право власності на ѕ частини спірного житлового будинку, в порядку спадкування за заповітом після смерті діда ОСОБА_4 , що підтверджується копією вказаного рішення суду (а.с. 19-21) та копією спадкової справи після смерті ОСОБА_4 .

Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом після смерті матері, але отримав лише свідоцтво право на спадщину у вигляді Ѕ частини земельної ділянки площею 4,4301 га, кадастровий номер :03:029:0005, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та за життя належала ОСОБА_3 , що підтверджується матеріалами спадкової справи ОСОБА_3 .

Постановою державного нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В. від 28.07.2020, ОСОБА_1 відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/4 спірного житлового будинку, в порядку спадкування за законом після смерті матері, оскільки право власності на частину вказаного житлового будинку, а саме 3/4 частини будинку вже визнано рішенням суду за іншим спадкоємцем - ОСОБА_2 (а.с. 14). Позивачу запропоновано звернутися до суду.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів.

Оскільки в судовому засіданні встановлено право позивача ОСОБА_1 на Ѕ частину спадкового майна, що залишилося після смерті його матері ОСОБА_3 , він вказану спадщину прийняв у порядку визначеному законом, позасудові способи визнання права на спадкове майно вичерпано, а відповідач позов визнав і це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити, визнавши за ним права власності на ј частки житлового будинку «А-1», розташований за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 .

Твердження позивача щодо загальної площі вказаного будинку - 60 кв.м., суд розцінює критично, оскільки з технічної документації на вказаний будинок слідує, що його загальна площа складає саме 59,3 кв.м., а не 60 кв.м. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне в рішенні суду зазначити саме таке загальну площу будинку.

Керуючись ст. ст. 4-5, 13, 76, ч.3 ст. 200, ч.4 ст. 206, 258-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем с. Лозуватка Криворізького району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 частину житлового будинку «А-1», загальною площею 59,3 кв.м. та житловою площею 44,7 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Березюк