Справа 206/4186/19
Провадження 2/206/67/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Кушнірчука Р.О.,

при секретареві - Ільїній І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпрі ради, Управління - служба у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та,

зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - виконавчій комітет Самарської районної у м. Дніпрі ради, виконавчій комітет Індустріальної районної у м. Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини,

за участю:

- представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) - адвокатів Сокола І.В., Мерешко М.Л.,

- представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) - адвокатів Куценко О.М., Куценко О.А.,

- представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління служби у справах дітей при органі опіки та піклування виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпрі ради - Воднєвій Н.В.

встановив:

29 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просила суд визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 4000 грн. щомісячно, до повноліття дитини, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2018 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після припинення шлюбних стосунків залишалася проживати разом з позивачем у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві спільної сумісної власності позивачу та її матері. Іноді, вони з донькою мешкали в квартирі бабусі позивача, яка також допомагала в догляді за дитиною. Для того, щоб батько дитини, мав можливість приймати активну участь у спілкуванні з донькою, 26 грудня 2017 року між позивачем, відповідачем та його батьками було укладено договір стосовно здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, вирішення питання щодо виховання, місця проживання та участі діда і баби у спілкуванні з малолітньою дитиною. Згідно умов вказаного договору сторони визначили місце проживання малолітньої дитини шляхом проживання дитини один тиждень з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та наступний один тиждень з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 та/або з дідом ОСОБА_4 та бабою ОСОБА_5 . Крім того, умовами вказаного договору встановлено, що влаштування малолітньої дитини до будь-якого дошкільного дитячого закладу не повинно відбуватися до досягнення дитиною трирічного віку. Строк дії вказаного договору визначено з моменту укладення та до досягнення дитиною трирічного віку тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після закінчення дії договору вони з відповідачем мали намір укласти інший договір щодо здійснення батьківських прав в частині участі у вихованні дитини батьком, який проживає окремо від дитини. Проектом цього договору було передбачено, що донька буде проживати з позивачем, а батько матиме можливість безперешкодного спілкування з дитиною, однак відповідач відмовився укладати інший договір. До 10 липня 2019 року донька була з позивачем. На прохання відповідача вона погодилася на те, що до влаштування доньки до дитячого садка, остання буде проживати у позивача та відповідача на умовах договору, дія якого закінчилася. 10 липня 2019 року відповідач забрав доньку, а 11 липня 2019 року відповідач заявив про те, що дитину він не віддасть. З 10 липня 2019 року вона позбавлена можливості спілкуватися з донькою, бачити її. В зв`язку з неправомірними діями відповідача вона вимушена була звертатися до органу опіки та піклування та до поліції. Окрім того, вона неодноразово їздила за місцем проживання відповідача, але двері їй жодного разу ніхто не відчинив, на телефонні дзвінки відповідач не відповідав. Вважає, що місце проживання дитини повинно бути визначено з нею, оскільки вона відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, не має проблем зі здоров`ям та шкідливих звичок, веде нормальний спосіб життя, матеріально забезпечена, працює, дитина має належні житлові умови. В свою чергу відповідач перебуває в іншому шлюбі, очікує народження дитини, тому він не має можливості займатися їхньою спільною донькою. У зв`язку з тим, що відповідач позбавив її можливості спілкуватися з дитиною, вона вимушена звернутися до суду із даним позовом.

В подальшому, збільшивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; відібрати малолітню ОСОБА_3 від батька - ОСОБА_2 та передати матері дитини - ОСОБА_1 ; допустити негайне виконання рішення в частині відібрання малолітньої дитини; зобов`язати Управління-службу у справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради, надати висновок щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 ; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 4000 грн., однак не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

В свою чергу відповідач ОСОБА_2 , не погодившись з первісним позовом, звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, в якому просив суд в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовити повністю, прийняти зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Вимоги зустрічного позову обґрунтовано тим, що він дійсно перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , від якого у них народилася дитина - донька ОСОБА_3 . Коли відповідач завагітніла, вона не дуже цьому зраділа, оскільки хотіла спочатку побудувати свою кар`єру. Під час вагітності ОСОБА_6 часто була знервована та роздратована через свій стан. Після народження дитини ситуація погіршилась, ОСОБА_1 не хотіла залишатись вдома з дитиною, в зв`язку з чим вони постійно знаходились вдома у його батьків, посилаючись на те, що ця дитина була потрібна йому та його батькам, а в неї через дитину життя зупинилося. Постійні сварки та підозри з боку ОСОБА_1 призвели до руйнування сімейних відносин. Врешті ОСОБА_1 зібрала свої речі, забрала дитину та пішла від нього. Після припинення спільного проживання ОСОБА_1 почала розповсюджувати у соціальних мережах неправдиву та образливу інформації стосовного нього та його батьків. В цей час він був позбавлений можливості спілкуватись з дитиною. ОСОБА_1 вимагала від нього та його батьків матеріальну допомогу на утримання дитини, яку він завжди надавав та купляв усе необхідне для дитини. 26 грудня 2017 року між ним, його батьками та ОСОБА_1 було укладено договір щодо умов участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Відповідно до даного договору дитина проживала тиждень через тиждень у нього та у ОСОБА_1 . Також, даним договором було встановлено суму боргу за ОСОБА_2 на утримання дитини у розмірі 3123,00 грн., яку він повинен був сплатити до 01.03.2018, а також визначено розмір та порядок щомісячної виплати грошової суми на користь ОСОБА_1 30 січня 2018 року у нотаріальному порядку також було посвідчено договір про поділ майна подружжя. У період часу з 26.12.2017 по 28.06.2019 відносини між ним та ОСОБА_1 залишалися доволі напруженими. В цей час ОСОБА_1 вела ненормальний спосіб життя та викладала в соціальні мережі фото та відео, де вона розважається, вживає алкоголь, з іі вуст звучить ненормативна лексика, тощо. Це відбувалося не лише під час коли дитина перебувала у нього або його батьків, а також коли вона залишалася разом з ОСОБА_1 . Також ОСОБА_1 викладала фото коли перебувала разом із маленькою дитиною в нічних закладах. З часом ОСОБА_1 освоїла професію бармена та почала працювати. Вона працювала як вдень, так і вночі. Після нічних змін дитина перебувала знов із старенькою бабусею, а під час роботи вночі, разом із батьками ОСОБА_1 . За декілька днів до дня народження дочки, ОСОБА_1 зателефонувала та сказала, що дитина залишиться в неї, а потім вони разом вирушать на море. Він не став перешкоджати, розуміючи, що це лише в інтересах дитини. Але вже 07 липня 2019 року, ОСОБА_1 повідомила про те, що її плани змінилися і вона не планує вирушати на відпочинок разом із дитиною та просила, щоб він приїхав та забрав доньку. Коли він приїхав за дитиною, ОСОБА_1 вже дома не було. Він побачив свою дочку з хворим оком, її білизна була брудною і дитина була засмучена. Передала йому дитину бабуся колишньої дружини, якій зараз вже більш 75 років та яка сама потребує догляду. Дитину він забрав та зрозумів, що така поведінка матері не йде на користь дитині. Після повернення з відпочинку, ОСОБА_7 почала писати йому смс-повідомлення із погрозами та паралельно викладала в соціальні мережі фотографії про те, як яскраво та цікаво вона проводить літо та як розважається з подругами. 16 вересня 2019 року вона розмістила інформацію в мережі інтернет про викрадення ним та його батьками їхньої спільної дитини. 23 вересня 2019 року він повідомив ОСОБА_1 про те, що збирається здавати аналізи дитині та запропонував їй під`їхати та разом відвідати лікаря, на що ОСОБА_1 відповіла, що вона не зможе приїхати та саме сьогодні вона зробить його відомим на всю країну. 21 серпня 2019 року службою у справах дітей Індустріальної районної у м. Дніпрі ради був проведений огляд та складений акт обстеження умов проживання дитини за адресою: АДРЕСА_2 , де проживають він з дружина та дочка. Вони намагаються надати дитині все необхідне для розвитку та здорового життя. Йому також відомо, що органи опіки та піклування також робили акт обстеження умов проживання дитини за адресою АДРЕСА_1 , де нібито проживає позивач разом із дитиною,однак комісія залишилась незадоволена станом умов, в яких проживає дитина. Ввечері 13 вересня 2019 року, повертаючись зі своєю дружиною та дитиною до дому, він побачив ОСОБА_1 , яка наближалася до них. Дитина побачила мати, але ніяк не відреагувала. Після всіх погроз до нього та його дружини, він не знав чого очікувати від ОСОБА_1 та схопивши її за руку не дав наблизитися до родини. Вона почала відштовхуватись та голосити що він її б`є. В той час дитина та дружина спокійно зайшли до під`їзду та піднялися у квартиру. Тоді він відпустив ОСОБА_1 та також спрямував до під`їзду, але вона почала перешкоджати йому і стрибаючи в різні боки під`їзду закривала прохід намагаючись штовхнути його. Зрозумівши, що це провокація, він покинув місце де залишалася ОСОБА_1 . Через деякий час йому зателефонував працівник поліції, яких викликала ОСОБА_1 та просив надати пояснення з цього приводу. Щоб уникнути знов провокацій з боку ОСОБА_1 , він під`їхав до Індустріального ВП, куди через півгодини все ж таки з`явилася ОСОБА_1 з її подругою та батьком. Лише за допомогою слідчого він зміг піти до свого автомобіля, але в той час ОСОБА_7 намагалася зробити йому підніжку та голосила батькові щоб він його тримав. Вважає, що на теперішній час не має жодних підстав для відібранні в нього дитини. Йому на праві власності належить трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 , яка обладнана усім необхідним для проживання дитини. Є окрема дитяча кімната, окремо обладнане місце для дозвілля та навчання дитини. Також йому на праві приватної власності належить автомобіль, він має постійне місце роботи, сума його доходу з листопада 2018 року по квітень 2019 року складає 44688,00 грн., він позитивно характеризується. На обліку у нарколога та психіатра не перебуває. Він здійснює оплату усіх необхідних аналізів та обстежень дитині, забезпечує її іграшками, розвивальними іграми, одягом, взуттям, здоровим харчуванням. В свою чергу ОСОБА_1 на теперішній час не має постійного місця роботи та стабільного доходу, також останнім часом, враховуючи обрану професію бармена, багато працювала в нічний час, має у спільній сумісній власності однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка на думку відповідача не відповідає санітарним нормам для нормального розвитку дівчинки. Також за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_8 від 16 вересня 2019 року за розповсюдження позивачем ОСОБА_1 конфіденційної інформації у мережі інтернет 23 вересня 2019 року Індустріальним ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР за № 0001491 (правова кваліфікація правопорушення ч. 1 ст. 182 КК України), що підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку від 16 вересня 2019 року та витягом з ЄРДР від 23 вересня 2019 року. Також 19 вересня 2019 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська виданий судовий наказ № 2-н/202/121/2019 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання спільної малолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02 вересня 2019 року, на підставі якого Самарським відділом ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження. Використання ненормативної лексики, зловживання алкоголем, праця в ночі, з алкоголем та людьми, які оточують її під час вживання алкогольних напоїв, не нададуть користь у моральному та соціальному розвитку дитині. Малолітня дитина після перебування з матір`ю, її батьками та бабусею дуже не спокійна, вночі стривожена. ОСОБА_2 не хоче залишати дитину без матері, але хоче надати дитині краще майбутнє ніж зараз може надати ОСОБА_1 . Виховувати її, розвивати та збільшити соціальний рівень за рахунок якісної освіти. Батько хоче дитину лікувати у разі потреби, а не заліковувати через припущення. Спокій, в якому зараз перебуває дитина, піде лише на користь у її подальшому розвитку. Якщо позивач схоче надалі спілкуватись із дитиною, вона завжди зможе це зробити на вихідні та святкові дні канікули, але не заважаючи дитині дотримуватись розкладу дня, якій їй потрібен. ОСОБА_2 має можливість в будь-який час відреагувати на усі необхідні потреби дитини. Також завжди на допомогу може прийти його дружина, батько та матір. Подружжя ОСОБА_7 та його родина можуть забезпечити дитині гарне майбутнє.

Ухвалою суду від 13 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження.

10 вересня 2019 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.08.2019 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.08.2019.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 вересня 2019 року закінчено дії по підготовці справи та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.08.2019 про відкриття провадження залишено без змін.

Ухвалою суду від 18 грудня 2019 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Задоволено клопотання представника відповідача про виклик та допит свідків. У задоволенні клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - виконавчий комітет Самарської районної у місті Дніпрі ради та клопотання представника позивача про зобов`язання третю особу, яка не заявляє самостійних вимог - Управління - служба у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради підготувати висновок щодо визначення місця проживання дитини - відмовлено.

Ухвалою суду від 09 квітня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні первісний позивач і її представники, виклавши доводи позовної заяви, з наведених в ній підстав підтримали позов повністю, пояснюючи суду, що нині позивач не одружена, але проживає з чоловіком, з яким має намір створити нову сім`ю, інших дітей в неї немає та умови здійснення колишнім подружжям права на особисте виховання дочки ОСОБА_9 і проживання її почергово з кожним з батьків через тиждень до досягнення нею трьох років були врегульовані у грудні 2017 року сторонами спору у письмовому договорі, якого вони продовжували дотримуватися і після розірвання шлюбу у березні 2018 року, а спір про місце проживання дитини виник по закінченню строку цього договору. Як визнала позивач, вона на підставі цього договору отримала 32 000 гривень майнової допомоги, і по досягненні дочкою трирічного віку запропонувала відповідачу переукласти договір на предмет їх спільної участі у вихованні дитини та визначити її місце проживання, на що відповідач усно дав свою згоду, але відмовився погоджувати умови нового договору без допомоги в тому своїх адвокатів, через що на час свого дводенного відрядження до м. Одеси по обіді 10 липня 2019 року, напередодні свого від`їзду, позивач за місцем свого тимчасового проживання на АДРЕСА_3 у своєї баби залишила відповідачу дочку з розрахунку на порядок участі батьків в її вихованні, що фактично склався між ними на підставі згаданого договору, після чого відповідач ні через тиждень, ні ніколи після дочку матері не повернув, а позивач змогла побачитись з дочкою тільки у вересні 2019 року. Зі слів позивача, вона працевлаштована з режимом зайнятості з 08 години до 17 години і додатково отримує дохід від промислу з реклами, зареєстрована у належній їй квартирі на АДРЕСА_1 , і має можливість забезпечити дитину житлом відповідно її віку також за місцем мешкання своєї баби на АДРЕСА_4 , тоді як відповідач приховує від матері дійсне місце проживання дитини. Припускала про проживання дитини у її колишніх свекра та свекрухи, висловивши побоювання за стан здоров`я дочки, вважаючи, що її колишня свекруха за своїми світоглядними переконаннями стане на заваді професійного медичного (лікарського) обслуговування. Стверджувала про вживання відповідачем за час їх подружнього життя наркотичних засобів (марихуани), а мету пред`явлення зустрічного позову вбачала у прагненні не батька, а колишніх свекра та свекрухи отримати в обхід ч. 3 ст. 161 СК України права опіки над дитиною. Щодо зустрічного позову заперечували в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву (т.2 а.с.129-135).

Відповідач в судовому засіданні проти первісного позову заперечував та підтримав свій зустрічний позов, пояснюючи суду про шантажування його первісним позивачем контактом з дитиною з метою підписання договору в грудні 2017 року і задоволення її майнових претензій. З його слів, первісний позивач допускала випадки ночівлі дитини в місцях дозвілля і розваг для дорослих, а її батьки своєю онукою не цікавляться, і на їх допомогу вона розраховувати не може. Стверджував про схильність родичів первісного позивача до домашнього насильства, що вплинуло також і на неї, тоді як у створеній відповідачем новій сім`ї підтримується здоровий психологічний клімат, інших дітей наразі немає, а дочка виявляє прихильність до своєї мачухи, з якою у них склалися доброзичливі стосунки. Категорично заперечував домашнє насильство з свого боку та зловживання алкогольними напоями і вживання наркотиків, а за його стан сп`яніння первісний позивач намагається видати його перевтому від напруженої тяжкої фізичної праці на будівництві. За графіком роботи і характером своєї трудової зайнятості відповідач має гнучкий режим робочого часу та стабільний передбачуваний регулярний дохід.

Представник третьої особи, виконавчого комітету Самарського районної у м. Дніпрі ради,в судовому засіданні пояснила, що питання надання висновку на засіданні виконкому райради не розглядалося через підвідомчість цього питання органам опіки та піклування за місцем фактичного проживання дитини, і погодилася з письмовим висновком виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпрі ради. Також пояснила про обстеження під час виконання своїх функцій органу опіки та піклування житлово-побутових умов в однокімнатній квартирі на АДРЕСА_1 , у липні 2019 року та у січні і вересні 2020 року, про що складені подані суду акти, за якими в цій квартирі весь цей час тривають ремонті роботи, кухня та ванна кімната не облаштовані і за цей час замінені на нові меблі та поклеєні шпалери. Зі слів представника, нові меблі схожі з фотографіями тих, які за твердженнями батька в судовому засіданні в порядку добровільного поділу сумісного майна колишнього подружжя за нотаріально посвідченим договором були передані матері. Підтвердила проведення обстеження також житлово-побутових умов в трикімнатній квартирі на АДРЕСА_4 , яка потребує відновлювального ремонту після затоплення сусідами поверхом вище та ремонту ванної кімнати, з огляду на що це житло придатне лише для тимчасового перебування малолітньої дитини дошкільного віку.

Представник третьої особи виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпрі ради в судове засідання не з`явився, просив суд розглядати справу за його відсутності.

Представники первісного відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували пред`явленими зустрічними вимогами, посилаючись на недопустимість доказів первісного позивача щодо її працевлаштування та характеристики з місця роботи. Пояснили про схвальну характеристику відповідача з його добросовісним ставленням до праці кваліфікованого робітника, про відсутність у нього згубних звичок, створення ним нової сім`ї у повторному шлюбі, належний рівень доходів та забезпечення дитини житлом з упорядженням для неї окремої кімнати належними житлово-побутовими умовами відповідно до її віку, а також про відповідальне ставлення до розвитку здібностей дитини, до слідкування за станом її здоров`я, своєчасне надання необхідної медичної допомоги. Відзначили сприятливу для виховання дитини морально-психологічну обстановку, що склалася в сім`ї відповідача за місцем його проживання, та підтримання міцних зв`язків з батьками відповідача, які мають реальну можливість та достатній кваліфікаційно-освітній рівень для надання допомоги в догляді та у вихованні дитини на час короткочасної відсутності відповідача чи його зайнятості іншого характеру. Звернули увагу на невідповідність житла матері на АДРЕСА_5 , мінімально необхідним сучасним санітарним нормам для проживання дитини, на відсутність створених житлово-побутових умов її виховання, на неблагонадійну морально-психологічну обстановку, яка склалася за місцем проживання в квартирі на АДРЕСА_4 , де вчинявся насильницький кримінальний проступок, а також на відсутність постійного роду занять та мінливий характер працевлаштування первісного позивача, для соціальної поведінки якої характерне зловживання алкогольними напоями, непристойна розкутість, схильність до висловлювання брутальною лайкою та конфліктність у спілкуванні, якою пояснювали перманенту зміну нею місця роботи. Стверджували, що 10 липня 2019 року за домовленістю з позивачем відповідач забрав дитину у її прабаби з ознаками хворобливого стану ока та в неохайному вигляді спідньої білизни, що спонукало відповідача з міркувань загрози серйозної небезпеки благополуччю дитини не повертати дитину за попереднім місцем проживання з матір`ю.

Під час допиту в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , яка з дитинства підтримує дружні стосунки з ОСОБА_11 і доводиться колишньому подружжю ОСОБА_7 кумою, під присягою суду показала на добросовісне виконання у рівній мірі обома батьками своїх обов`язків з догляду за малолітньою ОСОБА_9 з народження за час їх сімейного подружнього життя, але після розриву подружжя ОСОБА_7 з етичних та особистих міркувань свідок безпосередньо з первісним відповідачем напряму не спілкується, через що з 10 липня 2019 року з похресницею бачиться дуже рідко і очевидцем ставлення первісного відповідача до виховання дитини та виконання своїх батьківських обов`язків в цей час вона не була. Востаннє, житло первісного позивача на вулиці Немировича-Данченка свідок відвідувала у 2018 році.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , який підтримує дружні стосунки з первісним відповідачем, під присягою показав суду на знайомство з обома сторонами з 2016 року та на умови проживання для дитини в квартирі будинку на АДРЕСА_2 ; охарактеризував сторони до їх розлучення добрими батьками і засвідчив прояв батьком турботи про малолітню ОСОБА_9 та постійну увагу, яку той приділяє розвитку здібностей дитини впродовж роздільного з матір`ю проживання дочки разом з батьком. Факти зловживання речовинами, які викликали б стан сп`яніння, за ОСОБА_13 свідок не помічав. Підтвердив неврівноваженість характеру ОСОБА_14 , що стала причиною його присутності під час поділу колишніми подружжя спільно набутого майна. У своїх показаннях свідок відзначив міцний зв`язок первісного відповідача в питаннях виховання дитини з його батьками ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , яких свідок охарактеризував щирою і гостинною родиною. Показання ОСОБА_12 узгоджуються із свідченнями ОСОБА_4 про проведення онукою дозвілля у набутій у власність садибі на АДРЕСА_6 .

Свідок ОСОБА_17 , яка проживає по сусідству з малолітньою ОСОБА_18 на АДРЕСА_7 , і знає її батька ОСОБА_19 змалечку з часу вселення сім`ї ОСОБА_7 до будинку у 1998 році, під присягою суду показала на свої дружні стосунки з батьками ОСОБА_20 , якого охарактеризувала добрим і відповідальним батьком, а ОСОБА_21 знає як емоційну з запальним характером, схильною до аґгравації хворобливих станів свого здоров`я, батьки якої своєю онукою ОСОБА_9 і її вихованням не цікавляться. Зі слів свідка, на відміну від першого шлюбу ОСОБА_19 , в його другому шлюбі сварок не чула, мачуха за характером спокійна, і свідок бачила її відповідальне ставлення до догляду за дитиною. ОСОБА_17 засвідчила особисту прихильність малолітньої ОСОБА_9 особливо до свого батька ОСОБА_20 , зв`язок з яким вважала більш міцним ніж з її матір`ю ОСОБА_22 не лише тепер, а й за час їх спільного проживання як подружжя. В своїх показаннях описала морально-психологічний стан малолітньої ОСОБА_9 на тепер, який викликає особисто у свідка враження щасливої дитини, яка виховується у радісній обстановці любові і турботи про неї.

ОСОБА_23 , яка доводиться ОСОБА_24 рідною тіткою по батькові, з яким стосунки не підтримує на ґрунті спадкового спору, засвідчила суду про пережиті два інсульти прабабою дитини, яка у похилому віці сама потребує догляду і не здатна допомагати первісному позивачу у догляді за її дочкою, а також про напруженні стосунки у родині ОСОБА_14 , яку знає за особистим життєвим досвідом як неблагонадійне середовище. Свідок показала, як під безпосереднім виховним впливом саме ОСОБА_19 за час шлюбу з ним ОСОБА_25 позбулася шкідливої звички палити. ОСОБА_23 охарактеризувала ОСОБА_21 невдячною, і за нею особливої турботи про дитину, зі слів свідка, ніколи не замічалося, а з внучатою племінницею Валерією ОСОБА_23 продовжує спілкування раз на місяць, підтримуючи доброзичливі стосунки з новою сім`єю ОСОБА_19 , які її не цураються на відміну від її рідні.

В своїх показаннях батьки первісного відповідача ОСОБА_4 і ОСОБА_26 , надавши свою згоду на допит в судовому засіданні про себе, свого сина та онуку, підтвердили правдивість свідчень ОСОБА_23 , під присягою показуючи суду також на сварливість ОСОБА_14 , схильної до психологічного домашнього насильства, яка допомогу отримувала лише від своєї баби і ніколи не розраховувала на підтримку їх колишніх сватів, які не родичалися та інтересу до онуки не виявляють, у зв`язку з чим у 2017 році первісний позивач висунула їм умову виступити стороною в договорі в порядку забезпечення виконання її майнових вимог з утримання, інакше не допустить їх контактів з онукою. При цьому свідок ОСОБА_27 охарактеризувала свою колишню невістку нетерплячою до дитини в питаннях виховання, стверджуючи, що під час грудного годування ОСОБА_25 свідомо не дотримувалася дієти, проявляючи байдужість до самопочуття своєї дочки, про яку у післяродовий період заявляла, що їй вона не потрібна, бо ще замолода, аби народжувати.

В свою чергу, свідок ОСОБА_28 , серед іншого, показав на власні репутаційні втрати від перенесеної ганьби внаслідок втручання в його приватне життя ОСОБА_14 розповсюдженням у соціальних мережах публікацій про нібито викрадення в неї дочки, використавши для них конфіденційну інформацію про свідка всупереч Закону без його на те згоди.

Свідок ОСОБА_8 , з якою ОСОБА_29 уклав шлюб, надавши свою згоду на допит в судовому засіданні про свого чоловіка, з яким почала спільно проживати з грудня 2017 року на АДРЕСА_2 , під присягою суду показала про свій середній заробіток лікаря в обласній клінічній лікарні ім.І.І.Мечникова в розмірі 7 000 гривень на місяць з позмінною роботою, під яку ОСОБА_29 підлаштовує свій робочий графік з урахуванням її режиму робочого часу з чергуванням у лікарні у дві зміни, щоб не залучати сторонніх осіб для догляду за малолітньою ОСОБА_9 , до якої вона, як мачуха, сильно прив`язалася, а на спільну дитину подружжя наразі не можуть наважитися через невизначеність у правовому становищі її падчерки до вирішення цього спору. Зі слів ОСОБА_8 , ніхто не забороняє матері бачитися і спілкуватися з дочкою, і малолітня ОСОБА_9 впізнає на фотографіях ОСОБА_21 як свою матір, але в буденному житті про матір не згадує: у дитини присутня відчуженість у відношенні до матері.

З показань свідка ОСОБА_8 слідує добросовісне виконання сторонами договору про місце проживання дитини від 26.12.2017, без укладення якого ОСОБА_25 не хотіла контактів батька і його родичів з дитиною, але ОСОБА_25 допускала порушення у ОСОБА_9 гігієни дитячого сну (режиму і умов відпочинку) та непоодинокі випадки неправильного харчування ОСОБА_9 , про що свідок за своєю вищою медичною освітою могла судити за розладами у поведінці дитини і закрепами у неї до чотирьох діб, які спостерігалися після тижнів її перебування у матері. Свідок підтвердила відсутність нині серйозних відхилень у здоров`ї дитини і потребу в дотриманні наразі загальних рекомендацій тільки лікарів ортопеда і логопеда, які виконуються батьком і мачухою. Після передачі ОСОБА_30 дочки її прабабою 10 липня 2019 року свідок ОСОБА_31 виявила у своєї падчерки на окові кон`юнктивіт, і категорично заперечувала передачу дитини в той день під умовою її повернення матері через тиждень. Про події 13 вересня 2019 року свідок ОСОБА_7 показала суду, як ОСОБА_9 попросилася до неї на руки, кинувши руку батька, коли під час їх повернення з прогулянки раптово з`явилася ОСОБА_25 і гукнула дитину, після чого свідок з дитиною на руках забігла до під`їзду, відчуваючи агресивність матері, і не бачила, що відбувалося на вулиці між батьками дитини.

Подруга первісного позивача ОСОБА_32 , яка проживала у будинку з одним спільним подвір`ям по сусідству з будинком на АДРЕСА_8 , навпроти якого на дитячому майданчику під час прогулянок з своєю дитиною познайомилася з колишніми подружжя ОСОБА_7 , під присягою свідка підтвердила правдивість свідчень ОСОБА_33 про події 13 вересня 2019 року, очевидцем яких стала випадково, зустрівши у дворі цього будинку на вулиці ОСОБА_34 , показуючи суду на сварку, якою швидко закінчилося з`ясування стосунків колишніми подружжя після того, як мачуха занесла на руках малолітню ОСОБА_9 до під`їзду. Вона не бачила щоб ОСОБА_20 бив дитину. ОСОБА_22 дзвонила ОСОБА_20 , але він не брав слухавку. Про договір між ОСОБА_22 та ОСОБА_20 їй відомо, проте не пам`ятає хто був ініціатором його укладення.

Свідок ОСОБА_35 суду повідомила, що висновок комісії про визначення місця проживання дитини ОСОБА_9 вона підтримує і він складений відповідно до вимог чинного законодавства. Співробітники робили акт обстеження житлового приміщення, спілкувалися з батьками дитини, викликали їх на засідання комісії. На засіданні комісії було 7 членів комісії. Карину пам`ятає, остання на комісії поводила себе зухвало, вони більше розмовляли про її роботу ніж про дитину. Члени комісії задавали різні питання та дійшли саме такого висновку всі члени комісії. Служба у справах дітей оглядала оселі обох батьків, про що в акті зазначено. Можливо б у неї були сумніви, якщо б ОСОБА_22 надала всі необхідні довідки. Комісія приймає рішення після спілкування з батьками, іноді із дитиною. ОСОБА_22 не підтвердила факт отримання доходів. Вона заявляла, що не буде нічого надавати. Звернення про усунення перешкод зі спілкуванням з дитиною не було. Служба у справах дітей не могла підтвердити дохід ОСОБА_22 , адже підтвердження з місця роботи не було.

Свідок ОСОБА_36 повідомила, що вона знайома з ОСОБА_22 з 2013 року. З того часу вона змінилась, перестала пити та курити. ОСОБА_22 порядна дівчина та завжди доглядала дитину. Їй відомо, що ОСОБА_22 доглядала та приділяла достатню увагу дитині. ОСОБА_22 не зловживає алкоголем, вона весела, добра та чуйна. В оселі завжди в неї порядок та вона може своїй дитині дати все. ОСОБА_20 , батька дитини вона ніколи не бачила. Після народження дитини, ОСОБА_22 стала більш добра та чуйна, а дитині було б краще з мамою. ОСОБА_22 намагалась повернути дитину, але батько перешкоджав. Їй відомо, що між ОСОБА_22 та її колишнім чоловіком був укладений договір про те, що дитина по черзі буде жити з обома батьками.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши інші зібрані докази, дійшов висновку про задоволення зустрічного позову та відмову у задоволенні первісного позову повністю, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , походить від батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_1 , про що в Книзі реєстрації народжень вчинений актовий запис № 1169 з видачею Амур-Нижньодніпровським районним у м. Дніпрі відділом РАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області відповідного свідоцтва.

З 27 жовтня 2016 року за даними довідки про місце проживання ОСОБА_3 зареєстрована в однокімнатній квартирі будинку на АДРЕСА_1 жилою площею 17,5 м2, належній позивачу, ОСОБА_24 , на праві сумісної власності в порядку приватизації державного житлового фонду.

З грудня 2019 року малолітня ОСОБА_9 відвідує приватний дитячий дошкільний заклад сімейного центру «Барвінок», де характеризується життєрадісною, здібною, доброю дитиною з явно вираженою прихильністю до батька.

В судовому засіданні було з`ясовано, що між батьками склалися вкрай неприязні стосунки на ґрунті взаємних звинувачень у розладі їх сім`ї, у втручанні в особисте життя один одного, минулих обставин сумісного сімейного життя, що призвели до розірвання з 11 квітня 2018 року їх шлюбу, зареєстрованого Індустріальним районним у м. Дніпрі відділом РАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області 16.04.2015 за актовим записом № 164, про що було ухвалене рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07.03.2018 на підставі фактичного припинення їх сім`ї у вересні 2017 року, що на обсяг прав батьківської опіки жодного з них згідно з ст. 141 СК України впливати не може.

26 грудня 2017 року у м. Дніпрі після фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин батьки, відповідно до ч. 2 ст. 7 СК України, з метою узгодити за ч. 1 ст. 160 цього Кодексу місце проживання малолітньої ОСОБА_9 уклали письмовий договір, за умовами якого до досягнення дитиною трирічного віку у 2019 році за ОСОБА_18 визнається згідно ст. 29 ЦК України кілька місць проживання у м. Дніпрі з розрахунку роздільного проживання її батьків з щотижневим чергуванням переважного перебування дитини за вибором матері на АДРЕСА_1 , або на АДРЕСА_4 , і на наступний тиждень за вибором батька - на АДРЕСА_2 , або на АДРЕСА_6 .

Як визнано учасниками справи, зазначений договір виконувався сторонами добровільно до 06 липня 2019 року, а з 10 липня 2019 року малолітня ОСОБА_9 почала проживати з батьком на АДРЕСА_2 .

Фактично спір щодо місця проживання малолітньої дитини виник у сторін з 18 липня 2019 року, коли ОСОБА_25 виявила бажання забрати дитину на постійне місце проживання разом з собою, і добровільної спільної згоди щодо подальшого визначення місця проживання малолітньої дитини з пролонгацією умов раніше укладеного договору сторони не досягли, що вбачається з пояснень сторін та їх електронного листування телекомунікаційним зв`язком.

До пред`явлення позовів з приводу визначення місця проживання малолітньої дитини до органу опіки та піклування батьки не зверталися.

Позивач ОСОБА_25 має схвальні характеристики з місця роботи, але без належного підтвердження розміру свого самостійного доходу та всіх його джерел.

Відповідач, ОСОБА_29 працює на постійній основі за основним місцем роботи за професією лацювальника-мармурника, маючи самостійний регулярний трудовий заробіток з постійного джерела доходу, що підтверджено відповідною довідкою в сукупності з трудовим договором, з умовами якого про можливість підсумованого обліку робочого часу узгоджуються показання свідків про гнучкий графік його роботи.

ОСОБА_29 , батько дитини, постійно мешкає у трикімнатній квартирі будинку на АДРЕСА_2 жилою площею 39,2 м2, що у складі з допоміжними приміщеннями 1-коридору, 2-кладової, 3-кухні, 5-кладової, 7-ванної, 8-вбиральні загальною площею 65,2 м2 прийнята ним у дар на умовах договору, посвідченого 10 грудня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д., в якій він і зареєстрований з 26 вересня 2007 року.

При цьому батько дитини має в користуванні належний йому на праві власності автомобіль «KIA RIO», 2012 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , на підтвердження чого надане відповідне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що вказує на можливість забезпечити відвідування освітніх закладів міста та додаткових занять відповідно віку дитини, незалежно від віддаленості місця її проживання.

За станом здоров`я ні позивач, ні відповідач у лікарів нарколога і психіатра під наглядом та на диспансерному обліку не перебувають, батьківські обов`язки виконувати здатні, алкогольними напоями або наркотичними засобами не зловживають, про що надані відповідні медичні довідки проходження психіатричного огляду та сертифікати профілактичного наркологічного огляду.

Як було встановлено в судовому засіданні, позивач і відповідач за визначенням ст. 3 СК України, фактично створили нові сім`ї з очевидною перевагою у матеріально-побутовому стані батька дитини і створених ним житлово-побутових умов для її виховання, дозвілля та навчання в облаштованій для однієї повної сім`ї меблями та побутовою технікою квартирі з усіма зручностями, яка просторіша за житло матері дитини, що використовується для проживання спільно декількома неповними сім`ями, що вбачається з актів обстеження умов проживання.

Суд враховує заперечення представника позивач за первісним позовом, що така перевага за усталеною судовою практикою сама по собі не може вважатися вирішальною умовою для передачі батькові дочки, але у цій справі суд вважає, що ця обставина має істотне значення, оскільки за час провадження стан житла матері дитини після його обстеження істотно не поліпшився, а вмотивованих пояснень відсутності забезпечення принаймні прийнятних санітарних умов для постійного проживання дитини позивач не надала, хоча обумовленість таких обставин своїм матеріальним становищем заперечувала.

ОСОБА_2 вжив заходів до вибору сімейного лікаря, про що ним подана декларація № 0001-К0Е1-А700 та саме він оплачує всі необхідні клінічні аналізи та обстеження лікарів щодо стану здоров`я дитини, забезпечує періодичне проходження дитиною профілактичних обстежень та виконує рекомендації лікарів, що підтверджується добутими свідченнями в сукупності з наданими відповідними лікарськими документами.

Ця обставина, на думку суду, доводить існування реальної можливості своєчасного надання дитині в разі потреби медичної допомоги за місцем проживання з батьком та спростовує серйозність побоювань позивача з цього приводу.

Крім того, за наданими Службі у справах дітей Індустріальної районної у м. Дніпрі ради довідками № № 54, 82 КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» ДОР від 30.06.2020 і 07.08.2020 про психоемоційний стан малолітньої ОСОБА_9 та характер її особистої прихильності, опосередковано з`ясована думка дитини по суті цього спору між батьками, яку вона за рівнем розвитку відповідно своєму вікові не може ще висловити суду безпосередньо.

Так, соціальними педагогами і практичним психологом надана консультація про спілкування батьків з дитиною, за змістом якої ОСОБА_37 сприймає свого батька як найбільш домінуючу особу в сім`ї, має з ним тісний емоційний контакт, відзначає його турботу про неї та увагу до неї і може отримати психологічну травму від потрапляння в інше середовище та зміни її щоденного укладу життя, яке сприймає як комфортне, не маючи власної особистої думки про конфліктні стосунки своїх батьків, внаслідок чого сім`я має поступово готувати її до спілкування з матір`ю, яка викликає у дочки тривожність і повинна тривалий час завойовувати зацікавлення та довіру з боку дитини через річний розрив у спілкуванні. Також за наявним у справі психологічним висновком відзначається позитивно забарвлена емоційна близькість ОСОБА_38 до своєї мачухи.

Суд, відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, на основі встановлених вище обставин, які знайшли своє безсумнівне підтвердження в поясненнях учасників справи в сукупності з відомостями поданих в копіях договорів, довідок, фотографій та письмових характеристик, що узгоджуються з добутими показаннями свідків в їх тісному зв`язку з консультаціями спеціалістів, дійшов стійкого внутрішнього переконання у забезпеченні батьком розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому благонадійному середовищі, чим обґрунтовуються у цій справі міркування про ставлення батька до своїх обов`язків у найкращих інтересах дитини за практикою їх тлумачення в § 100 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09).

Зокрема, надані спеціалістами консультації викладені аргументовано з використанням наукових методів, способів і прийомів виявлення прихильностей дитини до кожного з батьків та описання рівня психологічного розвитку особистості дитини без емоційних забарвлень, через що у суду сумнівів в їх об`єктивності не викликає, і за допомогою добутих з цих джерел фактичних даних суд зміг перевірити на достовірність пояснення первісного відповідача та показання свідків, дійшовши переконання у вірогідності прояву батьком більшої турботи та уваги до дитини порівняно з матір`ю і пояснювану цим прихильність до нього дочки.

В свою чергу, фотографії з місця дозвілля для дорослих, хоч би і за місцем роботи матері, за відомостями якої мати допускає можливість сну дочки у неприйнятних для цього умовах, з точки зору вимог гігієни сну до рівня шуму, зручності ліжко-місця, стану повітря тощо, тісно пов`язана з виправданнями первісного позивача в судовому засіданні про відсутність в неї можливості вдатися до допомоги у догляді за дитиною до своїх родичів, а в сукупності з показаннями свідка ОСОБА_33 про зміни у поведінці та самопочутті дитини після відвідин матері - характеризують менш відповідальне ставлення матері до предмету свого основного піклування інтересами дитини, віддаючи перевагу тому, як більш зручно їй у конкретній життєвій ситуації.

При цьому у консультації спеціалістів у визначенні темпераменту первісного позивача, знайшли своє вірогідне пояснення показання свідків про її нетерплячість, запальний характер і схильність до сварок.

Не можна виключити те, що з цими даними тісно пов`язаний зміст поданих суду публікацій первісного позивача у соціальних мережах, які супроводжувалися її суб`єктивною особистісною оцінкою стосунків в сім`ї ОСОБА_7 , які є неприйнятними та образливими для останніх, зокрема самого відповідача та його батька.

Обидва батьки судимості не мають і мають схвальні характеристики моральних та інших особистісних якостей з місця роботи, навчання і за браком допустимих доказів на засадах змагальності відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України не встановлено фактів рукоприкладства батька до матері, з приводу чого постановою органу дізнання від 21 вересня 2020 року з реабілітуючих первісного відповідача підстав закрите кримінальне провадження, розпочате з внесення до ЄРДР під № 1 2019 04 з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України відомостей про обставини події конфлікту між позивачем і відповідачем 13 вересня 2019 року близько 19 години у м. Дніпрі на вулиці Березинській, 37.

Досліджені в судовому засіданні докази та фактичні дані, суд згідно з ст.ст. 80, 89 ЦПК України за внутрішнім переконанням визнав достатніми для своїх висновків про відсутність в обох батьків перешкод за ч. 2 ст. 160 СК України для передачі їм дитини для проживання, але вони не однаково характеризують їх соціальну поведінку.

Якщо батько створив нову міцну сім`ю, засновану на законному повторному шлюбі, що вказує на сповідування ним певних сімейних цінностей і традицій, а також надає можливість оцінити безпечність сімейного середовища в аспекті спілкування дитини з мачухою, то мати стверджує про проживання у цивільному шлюбі з чоловіком, з яким лише має намір укласти шлюб, що має для неї певні майнові наслідки ведення з ним спільного побуту відповідно до ст. 74 СК України, але без можливості оцінити ставлення дитини до ймовірного вітчима та не характеризує таке сімейне середовище стабільністю і стійкістю зв`язків повної сім`ї, оскільки у жодному з актів обстеження житлово-побутових умов проживання первісного позивача відсутні відомості про такого чоловіка.

Згідно висновку Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 10.02.2020 року, було за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини разом із батьком ОСОБА_39 .

Вказаний висновок судом приймається до уваги у сукупності з іншими встановленими судом обставинами, а тому не може бути неналежним доказом в розумінні тверджень представника позивача, оскільки його доводи про упередженість комісії при розгляді цього питання є виключно власними припущеннями та жодним чином не підтверджені належними доказами, в той час як допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_35 (яка підписувала його як заступник голови Індустріальної районної у місті Дніпрі ради) підтвердила його складання відповідно до норм чинного законодавства.

Тим самим, з урахуванням висновку органу опіки та піклування про відсутність ознак складних життєвих обставин малолітньої дитини виключаються підстави за ст. 170 СК України для відібрання дочки у батька, що в межах судового розгляду згідно ст. 13 ЦПК України також заявлялося з посиланням на самочинну зміну батьком місця проживання дитини, яке в судовій практиці за висновками Верховного Суду про застосування ст. 162 СК України, викладеними у постанові Касаційного цивільного суду від 26.11.2019 за № 61-8390св19, відсутнє у подібних правовідносинах, оскільки станом на липень 2019 року ні суд, ні орган опіки та піклування місце проживання дитини не визначав.

При цьому, в разі роздільного проживання батьків питання аліментів і здійснення ними батьківських прав на спілкування з дитиною та участь в її вихованні на час її окремого від них проживання вимагають дотримання нотаріально посвідченої письмової форми договору відповідно до ст.ст. 157 ч. 4, 189 СК України, з огляду на що , до уваги судом приймається простий письмовий договір від 26.12.2017 як форма волевиявлення батьків у досягнення згоди згідно ч. 1 ст. 160 СК України про місце проживання своєї малолітньої дитини до досягнення нею трирічного віку ІНФОРМАЦІЯ_4 , а в частині інших умов за ст. 220 ЦК України визнається нікчемним, через що не може мати для первісного позивача будь-яких правомірних (законних) очікувань майбутньої поведінки первісного відповідача з приводу колективного здійснення прав батьківської опіки.

Відповідно, мати дитини в силу вимог добросовісності за ст. 44 ЦПК України, не може заперечувати своєї згоди на передачу 10 липня 2019 року дочки для проживання з батьком, презумпція добросовісності якого, в свою чергу, відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України нічим не спростована, через що очевидна відсутність необхідної за ст. 160 СК України згоди батьків на проживання дитини у батька після 18 липня 2019 року з окремим від неї проживанням матері.

Таким чином, аргументи первісного позивача про перешкоди у спілкуванні з дитиною та в інших контактах з нею у будь-якій формі внаслідок розлучення з матір`ю зведені до зміни фактичного місця проживання дитини, яка відповідно до ч. 4 ст. 159 СК України можлива лише з підстав ухилення в такій формі того з батьків, з ким проживає дитина, від виконання рішення суду про визначені способи участі в її вихованні другого з батьків, що в межах судового розгляду цієї справи не відповідає вимогам належності за ст. 77 ЦПК України через їх передчасність.

Безперечно, правові і моральні засади суспільного порядку не можуть між собою конфліктувати, через що відповідно до ч. 4 ст. 13 ЦК України при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Тому природнім для держави України є дотримання виголошених 20.11.1959 у Декларації прав дитини загальнолюдських міжнародно-правових принципів 6 і 8, за якими дитина, за всяких обставин, має бути серед тих хто першими отримують допомогу і захист, і малолітня дитина не може розлучатися з матір`ю, за винятком лише тих випадків, коли наявні виключні обставини. Значимість дотримання цих принципів як звичаєвих норм міжнародного "м`якого" права підтвердила у преамбулі Конвенція ООН про права дитини, через що потреби захисту материнства у цій справі визнаються судом істотними, проте в жодному разі вони не можуть бути превалюючими чи визначальними за інших рівних умов.

А саме, стаття 51 Конституції України закріплює рівність прав і обов`язків подружжя у шлюбі та сім`ї та однакову охорону державою як материнства, так і батьківства в цілях забезпечення охорони сім`ї та дитинства, що знайшло свій розвиток у ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», який відповідно до преамбули визначає основні засади державної політики у цій сфері. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Суд, врахувавши висновки Верховного Суду про застосування ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ст. 161 СК України та ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», які викладені у постанові Великої Палати № 14-327цс18 від 17.10.2018, розв`язує цей спір, виходячи з першочерговості з`ясування у подібних правовідносинах питання про те, проживання з ким - з батьком чи з матір`ю - передусім буде найбільш повно сприяти якнайкращому забезпеченню найвищих інтересів дитини в особливому піклуванні та допомозі повному і гармонійному розвитку в атмосфері щастя, любові і розуміння, закріплених в преамбулі зазначеної Конвенції, а вже згодом питання того, на користь захисту прав одноосібної опіки кого з батьків належить відступити від засад їх рівності.

З огляду на це, заслуговує окремої оцінки процесуальна поведінка сторін, які зосередилися в своїх поясненнях на своєму затяжному особистісному конфлікті на ґрунті неприязних стосунків між ними, використовуючи судовий розгляд спору про визначення місця проживання дитини для з`ясування цих стосунків, а в електронному листуванні відзначається переслідувана первісним позивачем мета визначення місця проживання дитини у наступній помсті позбавленням батька і його родичів контактів з дитиною.

Підстави основного первісного позову аргументовані лише загальними фразами про відповідальне ставлення матері до виховання дочки і про можливості розвивати здібності дитини, її прихильне ставлення до неї, проте обставини, у зв`язку з якими місце проживання має визначатися з матір`ю, у позовній заяві не конкретизовані, будучи зведеними суто до достатності потреб захисту материнства, тоді як порушення відповідачем ст. 55 СК України з паплюженням ставлення в сім`ї до матері свого підтвердження в судовому засіданні не знайшло.

Оцінюючи переконливість конкретних фактів, які на балансі ймовірностей свідчать на користь проживання дитини з одним із батьків, аргументи матері, яка на момент пред`явлення позову проживає окремо від дитини, за розподілом тягаря доказування згідно ст.ст. 80, 81 цього Кодексу, не можуть полягати у посиланнях абстрактного характеру про власні душевні хвилювання чи порушення моральних засад укладу сім`ї, загальні вимоги виховання і розвитку дитини, коли тривалість часу, проведеного дитиною з батьком, який обстоює збереження status-quo, набуває істотного значення при визначенні інтересів цієї дитини за практикою тлумачення Європейським Судом з прав людини допустимості втручання у приватне життя у рішенні від 11.07.2017 у справі «М.С. проти України» (заява № 2091/13).

Для вимог первісного позивача, яка в судовому порядку здійснює захист прав батьківської опіки у спосіб зміни не лише правовідношення батьків, а й правового становища і соціального середовища малолітньої дитини, за висновками Верховного Суду, викладеними у постанові Касаційного цивільного суду від 04.04.2018 за № 61-5487св18, матиме вирішальне значення оцінка середовища проживання дитини на момент вирішення спору та наскільки суперечитиме інтересам малолітньої дитини розлучення з батьком з огляду на його роль у житті дитини, яку він став відігравати за час їх спільного проживання.

За майновим станом кожного з батьків їх реальні витрати перевищують оподатковуваний заробіток (дохід) з доведених джерел походження коштів для їх оплати, з огляду на що існування серйозного ризику їх неспроможності, кожного окремо, матеріально забезпечувати виховання і розвиток дитини не може виправдовуватися самими лише побоюваннями сторін з приводу дійсного рівня їх самостійних доходів, але доходи батька і його робочий графік за стійким внутрішнім переконанням визнається судом найбільш сприятливим для виховання і розвитку здібностей дитини, оскільки за видом працевлаштування матері та опанованих нею професій, способу пошуку, за її власними твердженнями, додаткових доходів у соціальних мережах розмір її нерегулярного самостійного доходу має мінливий характер і за відсутності його документального підтвердження не може свідчити ні про стабільність джерел його походження, ні про час, який витрачається, щоб його добути, а відтак викликає сумніви у стабільності забезпечення на одному рівні утримання і догляду дитини, її елементарних потреб в одязі та харчуванні.

Сукупність з`ясованих обставин про морально-психологічну обстановку, яка склалася у місці проживання батька, вказує на підтримання постійного стійкого спілкування дитини з бабою та дідом ОСОБА_7 , які реально мають можливість допомагати батькові у догляді за дитиною, а моральні та інші особисті якості кожного з батьків, інших дорослих близьких родичів батьків відіграють істотне значення в оцінці ризиків зміни середовища проживання дитини з огляду на ставлення до виховання дитини в уявленні матері у визнанні нею необхідним, головним чином, забезпечити нагляд лікаря та організувати проведення дитиною дозвілля, про що нею надані особисті пояснення в судовому засіданні.

Враховуючи виключно інтереси дитини, суд приходить враховує ту обставину, що в умовах більшої прихильності дочки до батька за обставинами цієї справи зміна середовища проживання дитини у віці повних чотирьох років може стати різкою зміною укладу життя, до якого звикла дитина, не виключаючи ризик негативного впливу на психічне здоров`я дитини її спілкування з матір`ю у незвичних для дитини умовах за відсутності батька.

Висновок органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 10.02.2020 року у з`ясованих у справі обставинах, достатньо обґрунтований та інтересам дитини не суперечить, через що суд не знайшов підстав відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України не погоджуватися з ним.

Суд, беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, в якому безпосередньо зміг переконатися в судовому засіданні, особисту прихильність до кожного з них малолітньої дочки, її вік, стан здоров`я, який потребує особливої турботи, а також рід діяльності кожного з батьків та організований ними режим своєї роботи і зайнятості, особисті якості батька й матері, які в сукупності мають істотне значення для вирішення цього спору, відповідно до ст. 161 СК України та враховуючи і погоджуючись з вищезазначеним висновком органу опіки та піклування в найвищих інтересах дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом із батьком, що повністю виключає задоволення первісного позову.

Судові витрати між сторонами суд розподіляє згідно ст. 141 ЦПК України з урахуванням значення справи для сторін, їх поведінку під час розгляду справи у з`ясуванні фактичних обставин, з огляду на що, присуджує з первісного позивача відшкодування сплаченого позивачем за зустрічним позовом судового збору та належні з нього витрати на професійну правничу допомогу адвокатів в сумі 24000,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10 - 13, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпрі ради, Управління - служба у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів - відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - виконавчій комітет Самарської районної у м. Дніпрі ради, виконавчій комітет Індустріальної районної у м. Дніпрі ради про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з її батьком ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визначивши місцем її проживання в квартирі АДРЕСА_9 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_2 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 768,40 гривень, а також понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 24000,00 гривень.

Повний текст рішення складено 02 жовтня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук