РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2020 року

м. Рівне

Справа № 569/1032/20

Провадження № 22-ц/4815/1019/20

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 травня 2020 року (ухваленого у складі судді Першко О.О.; повний текст рішення складено 25 травня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в :

21 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що 15 листопада 2018 року Рівненським районним судом Рівненської області видано судовий наказ у справі №570/5504/18, відповідно до якого з нього стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13 листопада 2018 року та до повноліття дитини, які він регулярно сплачує.

З 14 липня 2019 року його сімейний стан змінився, у зв`язку з реєстрацією шлюбу.

На сьогодні на його утриманні перебуває дружина ОСОБА_4 , яка є непрацездатною та знаходиться у відпустці у зв`язку із вагітністю та пологами.

Також, на його утриманні перебуває і син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ураховуючи вищезазначені обставини, вважає, що є всі підстави для зміни розміру аліментів на утримання дочки, шляхом їх зменшення із 1/4 частки всіх доходів на 1/10 частку.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 травня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання їхньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Рівненського районного суду Рівненської області від 15 листопада 2018 року у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та стягнуто, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання їхньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/7 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відкликано судовий наказ, виданий Рівненським районним судом Рівненської області від 15 листопада 2018 року про стягнення аліментів по цивільній справі № 570/5504/18.

Рішення суду обґрунтовано тим, що після винесення судового наказу про стягнення аліментів сімейний стан позивача змінився, а його матеріальний стан, внаслідок збільшення числа утриманців, погіршився.

Виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити кожному з дітей рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст. 141 СК України), суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру щомісячних аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/7 частини заробітку позивача.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, 31.07.2020 року ОСОБА_2 окаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального права.

ОСОБА_5 іще однієї дитини у позивача не являється беззаперечною підставою для зменшення розміру аліментів.

Позивач офіційно працевлаштований та його заробітна плата з травня по жовтень 2019 року становить 132609,78 грн. (за 12 місяців ця сума збільшується удвічі).

Більше того, заробітна плата позивача постійно зростає, тобто його матеріальний стан лише покращується.

Окрім того ОСОБА_1 має у власності автомобіль марки «Ауді», що свідчить про його належний майновий стан.

Документи, які б свідчили про погіршення стану здоров`я, матеріального становища чи втрати працездатності ОСОБА_1 не надав, а наявність у нього іншої родини не може бути підставою для зменшення суми сплачуваних аліментів.

Відпустка по догляду за дитиною, у якій перебуває дружина позивача є оплачуваною, а тому ці виплати, у поєднанні з його високою заробітною платою, не можуть трактуватися як скрутне матеріальне становище.

Аліменти, що сплачувалися на утримання доньки, витрачалися на щоденні потреби дитини.

Дитина відвідує художню школу «Арт Студія», гурток спортивно-бальних танців при будинку культури «Хімік», гурток з підвищення знань з англійської мови.

Разом з тим, не можна оминути і витрати на відпочинок та дозвілля у святкові та вихідні дні.

Просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

25 серпня 2020 року ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, покликаючись на законність рішення суду просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення її без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що судовим наказом Рівненського районного суду від 15 листопада 2018 року в справі №570/5504/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини, дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 13 листопада 2018 року та до повноліття дитини.

14 липня 2019 року позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 14 липня 2019 року серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Від цього шлюбу у ОСОБА_1 народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 04 січня 2020 року) (а.с.9).

Позивач офіційно працевлаштований, працює в Товаристві з додатковою відповідальністю «Рівненський домобудівний комбінат» з 27 травня 2013 року на посаді заступника директора з охорони праці. Заробітна плата ОСОБА_1 з травня по жовтень 2019 року, становить 132 609 грн. 78 коп. (а.с.12).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлені обставини вказують на зміну сімейного стану та збільшення числа утриманців, внаслідок чого погіршився і матеріальний стан платника аліментів, а отже наявні підстави для зменшення розміру аліментів.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Статтею 141СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права щодо своїх дітей.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_1 за травень-жовтень 2019 року йому нараховано 132609,78 гривень заробітної плати, з яких утримано на сплату аліментів 37883,72 грн.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень.

З урахуванням рівності батьківських обов`язків сума визначеного судом матеріального забезпечення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в декілька разів перевищує рекомендований законодавством відповідний прожитковий мінімум, що безсумнівно не порушує право дитини на гідний рівень життя та відповідає принципу якнайкращого забезпечення її інтересів.

У разі наявності особливих обставин, які можуть бути зумовлені, зокрема і розвитком здібностей дитини, в разі необхідності та доведеності це може бути мотивом для звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат, як це передбачено ст. 185 СК України.

Тому, виходячи із положень ст. 192 СК України, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що зміна сімейного стану позивача є самостійною підставою для зменшення розміру стягнутих з нього аліментів.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги відповідача про те, що матеріальне становище позивача не змінилося, а навпаки поліпшилося, виходячи із довідки про його заробітну плату, оскільки саме по собі народження іншої дитини є зміною сімейного та матеріального стану позивача та необхідності її утримання.

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 травня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.