Дата документу 23.03.2020
Справа № 320/5094/19
Провадження № 2/937/312/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"23" березня 2020 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого - судді Фоміна В.А.,
при секретарі - Захарової І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: органу опіки та піклування - Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області про позбавленням батьківських прав,
Позивач звернувся до суду із позовом в якому просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно її малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 768,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, на те що 16.01.2009 року він з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого в них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_3 . Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.09.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Їхня спільна донька ОСОБА_3 залишилась проживати із позивачем. Крім того, разом із ним мешкає його старша донька від першого шлюбу - ОСОБА_4 . Відповідач жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Не сплачує кошти на її утримання, не цікавиться за які кошти утримується дитина, не цікавиться станом здоров`я дитини, не піклується про неї, про її фізичний і духовний розвиток, навчання, життя, зокрема - не забезпечує необхідного. З моменту розірвання шлюбу по цей час, мати не виявляє бажання спілкуватись з донькою. Зазначив, що донька - ОСОБА_3 дуже боїться власну матір, так як вона її ображала, залякувала, нецензурно лаялась при дитині. Відповідач регулярно вчиняє насильство в сім`ї, погрожуючи, шантажуючи позивача та дітей, а також кидаючись на дитину з кулаками. З цього приводу він звернувся до прокуратури та відділу поліції, у відповідь на його заяви Мелітопольським ВП ГУНП в Запорізькій області було порушено кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 за ст. 126-1 КК України. Всі питання щодо виховання ОСОБА_3 вирішуються тільки позивачем особисто без участі та підтримки з боку відповідача. Враховуючи, що мати мала фактичну можливість виконувати відносно дитини батьківські обов`язки покладені на неї законом, проте не бажала та не бажає цього робити на сьогодні у відношенні дитини присутня лише неправомірна, агресивна, неадекватна поведінка матері, через що дитина перенесла психологічний стрес, а отже відповідач навпаки завдає шкоду психічному стану дочки, що стало підставою для звернення позивачем до суду із вказаним позовом.
25.11.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та за відсутністю його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв про розгляд справи за її відсутності або про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Але в матеріалах справи є відзив відповідача на позов, згідно з яким вона просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що їхня спільна дитина не хоче спілкуватись з нею та проживати разом на тій підставі що вона вчиняла до неї насильницькі дії, вихованням не займалась, поводилась з нею грубо. З цих підстав ним було подано декілька заяв до національної поліції щодо насильницьких дій з її боку до доньки. Все це, як вважає позивач є достатнім для позбавлення її батьківських прав щодо доньки. Однак, як зазначила психолог школи, де навчається донька, дівчинка має психоемоційну напругу коли мова йде про мати в словах дівчини спостерігається характерний негативний образ матері. Також психолог зазначила що дівчинка дуже обізнана про процес розлучення батьків, його причини, про те що мати вагітна від іншого чоловіка. Все це говорить що її колишній чоловік, позивач по справі, навмисно розповідає десятирічній дитині усі подробиці виставляючи її у негативному світлі, та робить це для того щоб дитина не мала бажання спілкуватись з матір`ю. Крім того, позивач навмисно перешкоджає їй у спілкуванні з дитиною та не дає можливості поспілкуватись з донькою та якось налагодити стосунки. А тому психологом школи рекомендовано позивачу забезпечити дитині почуття безпеки зі сторони обох батьків, сприяти позитивному образу матері шляхом налагоджування спілкування та дотримання психологічної безпеки в житті доньки.
На даний час в неї є постійне житло, з усім необхідним для проживання. Тож вважає що органом опіки повинно бути складено також акт про умови її проживання, можливість проживання з нею або відвідування її донькою, після чого надано висновок для суду. Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається батько, не свідчить про те, що вона не бажає брати участі в її утриманні й вихованні, тобто свідомо, умисно нехтує батьківськими обов`язками.
Посилання позивача на наявність кримінальних проваджень щодо домашнього насильства, також не є підставою для позбавлення її батьківських прав. По вказаним справам підозру не вручено, обвинувальний акт відсутній, та вироку суду щодо її вини також не ухвалено. Отже це не є доказом вчинення нею будь-яких протиправних дій відносно доньки.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування - Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не з`явився, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовну заяву підтримує в повному обсязі, а також надала до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування № 01-24/1256 від 27.12.2019 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16 січня 2009 року сторони уклали шлюб, який в подальшому був розірваний рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.09.2018 року /а.с.10-11/.
Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить копія свідоцтва про народження /а.с.12/.
Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Для позбавлення батьківських прав слід впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.
Згідно п. 16 постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В обґрунтування підстав звернення до суду із вказаним позовом позивач посилається на невиконання відповідачем покладених на неї батьківських обов`язків відносно їхньої малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме регулярне вчинення відповідачем насильства в сімґї шляхом погроз, шантажувань та образ в адресу як дитини так і позивача.
Вказана поведінка відповідача стала підставою для звернення позивача із заявами про насильство в сімґї до органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації та Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області /а.с.13-14/.
Так, відповідно до листа Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області № П-096 від 11.03.2019 року, після розгляду звернення ОСОБА_1 із заявою про насильство в сімґї практичним психологом за місцем навчання дитини з нею було проведено індивідуальну психологічну консультацію, за наслідками якої було рекомендовано забезпечити дитині почуття безпеки зі сторони обох батьків, сприяти створенню позитивного образу матері дівчинки шляхом налагодження спілкування та дотримання психологічної безпеки в житті доньки. Рекомендовано огородити дитину від спостерігання з`ясування стосунків між батьками, не припускатися негативних висловлювань, як на адресу матері дитини, та і на адресу її батька /а.с.177/.
Відповідно до листа Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області № 32 від 04.03.2019 року в ході розгляду звернення ОСОБА_1 із заявою про насильство в сімґї було встановлено, що мати ОСОБА_2 не мешкає однією родиною із заявником та їх донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7. На даний час ОСОБА_2 перебуває на шостому місяці вагітності від іншого чоловіка, на засідання комісії не з`явилась, про місце проведення комісії була повідомлена належним чином. На засіданні комісії було заслухано психолога школи, в якій навчається ОСОБА_2 , яка повідомила, що дівчинка має психоємаційну напругу коли мова йде про маму та її дії, в словах дівчинки спостерігається характерний негативний образ матері. У дівчинки є бажання бути з батьком про що свідчить показники тестування. Також психолог повідомила про обізнаність дівчинки про процес розлучення батьків та про вагітність її матері від іншого чоловіка, дану дитину вважає для себе чужою. Було рекомендовано забезпечити дитині почуття безпеки зі сторони обох батьків, сприяти позитивному образу матері дівчинки, шляхом налагодження спілкування та дотримання психологічної безпеки в житті доньки. Рішенням комісії було рекомендовано ОСОБА_1 звернутись до правоохоронних органів із відповідною заявою для порушення кримінальної справи за ознаками ст. 126 КК України /а.с.18/.
Так, в обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог та намір матері налагоджувати стосунки із донькою відповідачем не надано суду жодних допустимих та достовірних доказів.
Натомість її відсутність без поважної на те причини на засіданнях комісії при розгляді питання виконання матір`ю обов`язків стосовно виховання малолітньої доньки свідчать про нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками відносно доньки та її незацікавленість у житті та розвитку дитини.
Доказів в підтвердження звернення відповідачем із заявами до відповідних органів з питань навмисної перешкоди з боку позивача у спілкуванні матері з дитиною також суду не надано.
Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові і розуміння, вона повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із ч. 1 ст. 19 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.
У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані поважати дитину, виховувати її, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до пункту 2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини.
В рамках вказаного кримінального провадження наразі проводяться слідчі дії для встановлення всіх обставин правопорушення з метою повного та неупередженого розслідування, для підтвердження або спростування причетності ОСОБА_2 до вчинення вказаного правопорушення /а.с.72/.
Згідно акту обстеження умов проживання, складеного комісією виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області від 04.06.2019 року встановлено, що будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 в якому проживає позивач разом із малолітньою донькою знаходиться у задовільному стані, є необхідна побутова техніка, меблі. Дитина має окреме ліжко, місце для уроків, створені належні умови для виховання та розвитку дитини /а.с.20/.
Так, згідно характеристики, ОСОБА_3 є ученицею 3-Б класу Костянтинівської спеціалізованої різнопрофільної школи І-ІІІ ступенів «Прометей» з поглибленим вивчиненням предметів. За час навчання ОСОБА_5 зарекомендувала себе як старанна учениця. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Брала активну участь у житті класу. ОСОБА_6 , товариська, стримана, самостійна. Правила поведінки завжди свідомо виконує. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Батько приділяє належну увагу у вихованні доньки /а.с.21/.
Відповідно до характеристики, ОСОБА_1 є постійним мешканцем с. Костянтинівка, працює на сезонних роботах, проживає разом із донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . До сільської ради скарги на ОСОБА_1 не надходили, на виконкомі сільської ради ОСОБА_1 не розглядався /а.с.22/.
Згідно із довідкою від 11.06.2019 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 відвідує танцювальну студію «Х-місія» з вересня 2018 року 3 рази на тиждень. Батько приймає активну участь у відвідуванні дочкою студії, а саме приводить та забирає її з занять, відвідує батьківські збори, сплачує щомісячну плату /а.с.23/.
Таким чином, судом встановлено, що мати ОСОБА_2 з дитиною не проживає, вихованням дитини не займається, тривалий час не відвідує її, не цікавиться її життям і здоров`ям, матеріально в достатньому обсязі не утримує і не допомагає. Не докладає зусиль щодо налагоджування стосунків з донькою.
Наведені вище обставини переконують суд в тому, що поведінка відповідача відносно її дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками.
Відповідно до ч.5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до засад ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно висновку органу опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області № 01-24/1256 від 27.12.2019 року, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по відношенню до дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області, керуючись інтересами малолітньої дитини, враховуючи, що громадянка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини протягом тривалого часу, відповідно до п. 2 ст. 164 СК України, рішення № 2 районної комісії із захисту прав дитини від 28.11.2019 року, орган опіки та піклування Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по відношенню до малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Враховуючи викладене, суд погоджується із вказаним висновком органу опіки та піклування та вважає його достатньо обґрунтованим та мотивованим, таким, що не суперечить інтересам дитини.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.
У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).
Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).
Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Таким чином, під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач систематично і навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків протягом тривалого часу: не виявляє інтересу до існування своєї дитини, не спілкується з дитиною у обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не цікавиться долею дитини, матеріальної допомоги не надає, про її фізичний, духовний та розумовий розвиток не піклується.
За таких обставин суд вважає, що є достатньо підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Керуючись ст.ст.10, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 150, 164 СК України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: органу опіки та піклування - Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області про позбавленням батьківських прав, - задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно її малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 768 /сімсот шістдесят вісім/ гривень 40 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: В.А. Фомін