РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/16789/19

пр. № 2/759/1245/20

12 березня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Марко Я.Р., за участю секретаря судового засідання Шапаренка О.С., розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Євробанк», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Євробанк», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування шкоди.

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Євробанк», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» на користь ОСОБА_1 завдану йому майнову шкоду у розмірі 35 233,24 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в наслідок ДТП, яке сталось 12.09.2016 року з вини ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Toyota» р.н. НОМЕР_1 , належному позивачу автомобілю «Daewoo» р.н. НОМЕР_2 було спричинено пошкодження, внаслідок чого позивачу було завдано збитків в розмірі 35 233, 24 грн. Позивач вважає, що матеріальний збиток має бути стягнутий солідарно з усіх відповідачів, оскільки діями відповідача 1 був спричинений збиток, власником автомобіля є відповідач 2, який також є роботодавцем відповідача 1, а відповідач 3 застрахував цивільну відповідальність відповідача 2.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.09.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Брокбізнес» надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого, ПАТ «СК «Брокбізнес» заперечує проти позову з тих підстав, що позивач вчасно не звернувся до страховика за виплатою страхового відшкодування. Крім того, на думку ПАТ «СК «Брокбізнес» відсутні підстави для солідарної відповідальності відповідачів.

Інші відповідачі відзивів на позовну заяву не надали.

Ухвалою суду від 28.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання 12.03.2020 року сторони не з`явились. Про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

У відповідності до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, встановив наступне.

Судом встановлено, що 12.09.2016 року приблизно о 08 годині 20 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Toyota» р.н. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Святошинській, на перехресті з вул. Котельникова в м. Києві, порушив правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Daewoo» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку №901/27-19 експертного авто -товарознавчого дослідження від 07.08.2019 року вартість матеріального збитку з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля «Daewoo» р.н. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження у ДТП 12.09.2016 року на дату пошкодження становить 35 233,24 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 власником автомобіля «Daewoo» р.н. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 власником автомобіля «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_1 є ПАТ КБ «Євробанк».

Відповідно до відповіді вих. № 01-25/196 від 22.02.2017 року ПАТ «КБ «Євробанк» на адвокатський запит адвоката Рамбозо Дениса В`ячеславовича автомобіль марки «Toyota Camry» належала ПАТ КБ «Євробанк», ОСОБА_2 знаходився у трудових відносинах з вказаною банківською установою.

Згідно з полісом №АІ/9599216 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (діє на території України) цивільна відповідальність ПАТ КБ «Євробанк» застрахована в ПАТ СК «Брокбізнес»; страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участі забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом); страхова сума 200 000,00 грн., франшиза 0,00 грн., забезпечений транспортний засіб «Toyota Camry», р.н. НОМЕР_1 .

11.10.2018 року ОСОБА_3 звернувся до ПАТ СК «Брокбізнес» з заявою про виплату страхового відшкодування, відповідно до якої ОСОБА_3 просив здійснити оцінку та відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП автомобілю Део Ланос з номерним знаком НОМЕР_5 ; відшкодувати матеріальну шкоду, пов`язану з лікуванням в розмірі 6 047 грн., відшкодувати моральну шкоду у зв`язку з ДТП у розмірі 40 000 грн.

Листом Вих. №1669-11 від 27.11.2018 року ПАТ СК «Брокбізнес» відмовило ОСОБА_3 у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з неподанням заяви про страхове відшкодування впродовж одного року. Крім того шкода пов`язана з лікуванням потерпілого в розмірі 6047,60 стягнута з винної особи ОСОБА_2 .

За статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Пленум ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 6 постанови від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснив , що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Відповідно до п. 37.1.4 ч. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

В той же час, судом встановлено, що позивач не звертався до страховика за виплатою страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.09.2016 року, у визначений чинним законодавством строк.

Таким чином, судом встановлено відсутність підстав для стягнення шкоди з ОСОБА_2 , оскільки він не є власником чи законним володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким було завдано шкоду; Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Євробанк», оскільки його цивільна відповідальність застрахована та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», оскільки позивач своєчасно не звертався до останнього за виплатою страхового відшкодування.

Крім цього, позивач наполягає на солідарній відповідальності відповідачів, але відповідно до правил статті 1194 Цивільного кодексу України така вимога позивача не ґрунтована на нормах матеріального закону.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 169 ч.4, 212-215, 223-228 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Євробанк», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про відшкодування шкоди залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Я.Р. Марко