Справа № 530/216/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

26.03.2020 року місто Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого - судді Дем`янченка С.М., за участю секретаря Тараненко Т.І. розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, в місті Зіньків, Полтавської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, ОСОБА_3 третя особа, ОСОБА_4 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,-

в с т а н о в и в:

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 володіють на праві власності громадським будинком з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 . У складі зазначеного нежитлового об`єкту нерухомого майна знаходяться будівлі, які мають статус збудованих самочинно, а зокрема: відповідно до технічного паспорту на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами: Кафетерій, який визначено літерою А-1, та вбиральня, яка визначена літерою Б-1, збудовані без відповідних документів, що дають право на виконання будівельних робіт. Зазначені об`єкти нерухомого майна збудовані позивачами і є їх спільною сумісною власністю та використовуються для здійснення підприємницької діяльності з роздрібної торгівлі. Вказані самочинно збудовані об`єкти нерухомості розміщені на земельній ділянці з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі - кадастровий номер :30:095:0012, площею 0,0212 га, яка перебуває у спільному користуванні відповідно до договору оренди землі від 20.08.2018 року, речове право зареєстроване 01.11.2018 року, номер запису про інше речове право 28759241. Забудова вказаної земельної ділянки здійснена зі згоди її власника, громадянина ОСОБА_3 . Після завершення будівництва, яке проводилося господарським способом, позивачі здійснили замовлення інвентаризації і технічне обстеження об`єктів нерухомості та отримали відповідний висновок сектору містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Зіньківської районної державної адміністрації Полтавської області про відповідність місця розташування збудованих об`єктів вимогам державних будівельних норм. З метою введення в експлуатацію вказаних об`єктів нерухомого майна, позивачі звернулися до сектору містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Зіньківської районної державної адміністрації, Полтавської області де отримали письмове повідомлення про неможливість узаконення самочинного будівництва в позасудовому порядку. В зв`язку з вище викладеним позивачі змушені були звернутися з позовом до суду в якому просили ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на самочинно збудоване нерухоме майно - громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що згідно технічного паспорту складається з: кафетерію, визначеного в технічному паспорті літерою А-1; вбиральні - літера Б-1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 02.03.2020 року відкрито провадження по справі .

В судове засідання учасники справи не з`явились, від них надійшли заяви в яких позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, представник відповідача Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника, позов визнав, відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду клопотання про розгляд справи за її відсутності не заперечувала стосовно задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Суд, прийнявши до уваги заяви учасників справи, вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, ОСОБА_3 третя особа, ОСОБА_4 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно зі статтями 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом положень указаних норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 24 ЦК України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статтях 25, 26 цього ж Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Першотравневе Зіньківського району Полтавської області (а.с.58). ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Ставкове Зіньківського району Полтавської області (а.с.60-62). Згідно договору оренди землі від 20.08.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 0,0212 га, строком на 7 років, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.14-15), речове право зареєстроване 01.11.2018 року, номер запису про інше речове право 28759241 ( а.с.16). З повідомлення сектору містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Зіньківської РДА Полтавської області від 20.09.2019 року вбачається ,шо неможливо провести узаконення самочинно збудованого нерухомого майна - громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що згідно технічного паспорту складається з: кафетерію, визначеного в технічному паспорті літерою А-1; вбиральні - літера Б-1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та рекомендовано звернутися до суду ( а.с.17). Згідно звіту приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» № 803-192 щодо проведення технічного обстеження кафетерію літ.А-1; вбиральні - літера Б-1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації ( а.с.18-29). З повідомлення ОСОБА_3 від 27.09.2019 року вбачається, що він як власник земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 надає свою згоду на її забудову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 для розміщення об`єкту нерухомого майна комерційного призначення на їх розсуд ( а.с.53).

Згідно ч.ч.1,2,6 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Згідно з ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони побудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 2 ст. 376 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно з ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Отже, факт використання позивачами самочинно збудованого майна у їх підприємницькій діяльності не змінює статусу цього майна, та не відміняє того факту, що позивачі не набули на нього права власності. Право власності на це майно виникне у позивачів лише після визнання цього права за ними за рішенням суду. При цьому за вимогами ст. 2 та ст. 318 Цивільного кодексу України суб`єктами права власності на спірне майно позивачі можуть бути як фізичні особи (без статусу підприємців). Це також визначено і в статті 325 цього Кодексу, згідно якої суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Таким чином, спочатку позивачам, як фізичним особам, слід набути право власності на самочинно збудоване майно. А потім позивачі, як власники, матимуть право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 320 Цивільного кодексу України).

Також, судом враховується, що за положеннями ст. ст. 376 Цивільного кодексу України набуттю права власності на самочинно збудоване нерухоме майно передує набуття права на користування земельною ділянкою, на якій розміщено це майно. Отже, заявлені у позові вимоги стосуються прав власника земельної ділянки, яким згідно позову є фізична особа.

Згідно ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує прав інших осіб.

Статтею 41 ч.1, ч. 4 Конституції України передбачено: "Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю... Право приватної власності є непорушним".

Згідно ч.2 ст.328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Відповідне твердження також визначене в Постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року « Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва)».

Статтею 380 ЦК України визначено поняття житлового будинку. Так житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Як роз`яснюється у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ за позовами про визнання права власності. Відповідні положення щодо захисту права приватної власності поширюються також і на особу, яка хоча не є власником, але володіє майном з підстав, передбачених законом чи договором.

Враховуючи ту обставину, що незаконність набуття ОСОБА_2 та ОСОБА_1 права власності на дане нерухоме майно не встановлена судом, суд вважає, що таке право набуте позивачами правомірно. Як вбачається з копії технічного паспорта на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що згідно технічного паспорту складається з: кафетерію, визначеного в технічному паспорті літерою А-1; вбиральні - літера Б-1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого на замовлення позивачів, такий являє собою кафетерій.

Відповідно до ст. 320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно дост.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

У відповідності до ч. ч. 1, 2ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в позасудовому порядку позивачі позбавлені можливості реалізувати своє право на нерухоме майно, тому є підстави для задоволення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, ОСОБА_3 третя особа, ОСОБА_4 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

На підставі викладеного та керуючись ст. 15,16,24,25,319,328,331,356,376,301,380,392 ЦК України , п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», ст.12,13, 81, 189-200, 210, 247, 258-259, 263-268,273,352,354,355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), право спільної сумісної власності на самочинно збудоване нерухоме майно - громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що згідно технічного паспорту складається з: кафетерію, визначеного в технічному паспорті літерою А-1; вбиральні - літера Б-1, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за на слідками апеляційного перегляду.

Суддя -