Ухвала

07 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 1522/2203/2012

провадження № 61-48389св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічними позовами) - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідачі (позивачі, відповідачі за зустрічними позовами): ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Марченко А. М., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Микитченко Олексій Васильович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву судді Верховного Суду Луспеника Д. Д. про самовідвід у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2018 року, ухвалене у складі судді Ільченко Н. А., та постанову Апеляційного суду Одеської області

від 07 листопада 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: Сегеди С. М., Кононенко Н. А., Цюри Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2012 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання договорів дарування і договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсними, та про витребування майна з чужого незаконного володіння.

У квітні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, визнання договору дарування недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності, виселення та вселення.

У січні 2014 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання добросовісним набувачем.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2014 року

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 18 листопада 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А. М. Витребувано квартиру АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 та повернуто квартиру АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_4 . Зобов`язано ОСОБА_5 звільнити квартиру АДРЕСА_1 . Вселено у квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 .

В іншій частині позову ОСОБА_4 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22 жовтня 2014 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2014 року

у частині мотивів відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову

у задоволенні зустрічного позову. У іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 28 січня 2015 року, постановлену у складі колегії суддів: Луспеника Д. Д., Лесько А. О., Хопти С. Ф.,Ситнік О. М., Черненко В. А. касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2014 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 22 жовтня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2018 року

у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 18 листопада 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А. М. Витребувано квартиру АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 шляхом виселення ОСОБА_5 з цієї квартири та вселення ОСОБА_4 до цієї квартири. У задоволенні решти позовних вимог

ОСОБА_4 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову

ОСОБА_5 відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 07 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2018 року змінено, в частині викладення мотивів відмови ОСОБА_1 у позові.

В іншій частині рішення залишити без змін.

У грудні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 лютого

2018 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 07 листопада 2018 року, ухвалити судове рішення про задоволення її позову, про відмову

в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 , задовольнити зустрічний позов ОСОБА_5 .

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перед початком розгляду справи по суті, головуючий Луспеник Д. Д. заявив про самовідвід з тих підстав, що він брав участь у вирішенні цієї справи

в суді касаційної інстанції, що може викликати сумнів у його неупередженості або необ`єктивності.

Відповідно до пункту 5, частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

З огляду на викладене, заяву про самовідвід головуючого Луспеника Д. Д. слід задовольнити, а справу передати для повторного автоматизованого перерозподілу.

Керуючись статтями 36, 40, 402 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заявлений головуючим Луспеником Д. Д.самовідвід задовольнити.

Справу передати на автоматизований перерозподіл.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк