Дата документу 01.10.2020
Справа № 334/4738/20
Провадження № 2/334/3212/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Фетісова М.В., за участі секретаря судового засідання: Косаренко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у спрощеному позовному провадженні цивільну справу №334/4738/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

за участі: позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача - адвоката Немченко М.В.,-

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 25 липня 2014 року в Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 279 та стягнути з відповідача н свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з втратою почуття любові, відсутністю взаєморозуміння, взаємоповаги між ними. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинилося з січня 2020 року. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і буде суперечити її інтересам та інтересам дитини, заперечує проти надання строку для примирення. Додатково у позові зазначила, що вона на теперішній час не в змозі самостійно матеріально забезпечувати дочку для задоволення елементарних потреб дитини у харчуванні, одязі, навчанні, вихованні, лікуванні, у зв`язку з чим просить також стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини аліменти, який останній має можливість надавати, оскільки є людиною працездатною, не інвалід, та не має на утриманні непрацездатних осіб.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав. Крім цього пояснив, що сторони припинили шлюбні відносини не з 2020 року, а з 2017 року.

Представник відповідача - адвокат Немченко М.В. позицію відповідача підтримала.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, дійшов до наступних висновків.

Сторони уклали шлюб 25 липня 2014 року в Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 279, що підтверджується свідоцтвом про одруження.

Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження.

Відповідно до дублікатів квитанцій з січня 2020 року до вересня 2020 року відповідач щомісячно сплачував позивачці грошові кошти.

Спільне життя сторін не склалося, у зв`язку з втратою почуття любові, відсутністю взаєморозуміння та взаємоповаги між ними. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб. Вказані обставини визнаються сторонами.

Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України).

Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що є неприпустимим.

Суд, вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

Приймаючи до уваги, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач визнав позов, позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Суд вважає за доцільне залишити позивачці ОСОБА_1 шлюбне прізвище « ОСОБА_1 », оскільки нею не надана заява про зміну прізвища.

Позивачка разом з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають окремо від відповідача.

Відповідач надавав матеріальну допомогу позивачці на утримання дитини, що підтверджується дублікатами квитанцій, відповідно до яких з січня 2020 року до вересня 2020 року відповідач щомісячно сплачував позивачці грошові кошти.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1,2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Положеннями ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитини не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на викладене та на визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою вимоги щодо стягненню аліментів на утримання доньки є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, а тому підлягають задоволенню.

Суд не визнає належними доказами у справі надані відповідачем фотознімки, які не містять інформації щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, з відповідача.

Керуючись ст.12, 13, 76-81, 141, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 25 липня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 279.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Роз`яснити сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 25.08.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , сплачений нею за вимогу про розірвання шлюбу судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір за вимогу про стягнення аліментів у сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 06.10.2020.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: