Номер провадження № 4-с/933/3/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області

у складі:

головуючого: - судді Попович І.А.

за участі

секретаря судового засідання: - Камак О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, про скасування постанови державного виконавця, про арешт майна боржника, та оголошення заборони на його відчуження, -

В С Т А Н О В И В:

10.03.2020 року до Олександрівського районного суду Донецької області надійшла скарга ОСОБА_1 заінтересована особа: ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, про скасування постанови державного виконавця, про арешт майна боржника, та оголошення заборони на його відчуження.

В обгрунтування скарги зазначила, що 29.04.2015 року Олександрівським районним судом Донецької області винесено рішення про стягнення аліментів за позовом ОСОБА_3 05.05.2015 року ОСОБА_3 отримала виконавчий лист №240/47/15-ц та Слов`янським ДВС відкрито виконавче провадження. Відповідач по вказаній справі ОСОБА_4 , виконував рішення суду та сплачував аліменти щомісяца, але не в повному обсязі, у звязку з чим, Слов`янським ДВС була винесена постанова від 31.03.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Просить визнати дії державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження незаконними та зняти арешт накладений на майно, оскільки майно належить їй.

Представник ДВС в судове засідання не з`явився, надіслав до суду відгук, в якому просить розглянути цивільну справу без присутності представника (а.с.54).

Скаржник повідомлена телефонограммою про день та час розгляду справи в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали скарги, встановив наступне.

31.03.2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за виконавчим листом № 240/47/15-ц виданого 05.05.2015 року Олександрівським районним судом Донецької області.

Відповідно до резолютивної частини постанови, державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_1 , та заборонено здійснювати відчудження будь-якого майна, яке належить боржнику.

Стягувачем по виконавчому провадженню є ОСОБА_3 .

Під текстом постановою міститься рукописний текст "Одержано: 27 листопада 2019 р.", без зазначення якою особою вчиненно текст, підпису цієї особи та відомостей щодо особи, яка одержала постанову (а.с.5).

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначалися Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року (чинним на час винесення оскаржуваної постанови).

Відповідно до частини 2 статті 25 цього Закону за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

За змістом частин 1, 2, 3 статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем зокрема шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

За вимогами ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Сторонами виконавчого провадження, постанова державного виконавця в якому оскаржується, є стягувач ОСОБА_3 та боржник ОСОБА_4 . Скаржниця не є стороною виконавчого провадження, скаргу подала від свого імені та не надала суду будь-яких документів на підтвердження повноважень діяти від імені сторони виконавчого провадження, яким є боржник ОСОБА_4 ..

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимога скаржниці щодо визнання дій державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження незаконними, є необгрунтованою, будь-яких доказів на підтвердження незаконості дій державного виконавця матеріали справи не містять, з постанови вбачається, що боржник має заборгованість понад 3 місяці. Скаржниця не заперечує, що боржник сплачував аліменти щомісяца, але не в повному обсязі. Скаржниця не є стороною виконавчого провадження.

Державний виконавець при винесені постанови діяв в межах своїх повноважень, постанова винесена з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженної наказом МЮ України від 02.04.2012 року за № 512/2, що діяли під час вчинення державним виконавцем оскаржуваних дій.

Що стосується вимоги скаржника щодо зобов`язання Слов`янського міськрайонного відділу ДВС винести постанову про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту накладенного постановою ВП 47531989 про арешт майна боржника, бо майно належить їй, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 1, 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» , спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Враховуючи викладене, оскільки скаржниця вимагає зняття арешту з майна, яке як вона зазначає належить їй, вона має право звернутись до суду з відповідним позовом в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні. Вирішення цього питання при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення, розділом VІІ ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження», не передбачено.

Таким чином, у задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області та зобов`язання вчинити певні дії необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 450-451 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження" суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , на дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 47531989 від 31.03.2016 року та зобов`язання Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області винести постанову про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту накладенного постановою ВП № 47531989 від 31.03.2016 року про арешт майна боржника, бо майно належить їй, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через Олександрівський районний суд Донецької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Олександрівського

районного суду Попович І.А.