Справа № 478/291/20 Провадження № 2/478/122/2020
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

23 березня 2020 року смт. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Томашевського О.О.,

за участю:

секретаря судових засідань Фалій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Казанка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що позивач з жовтня 2003 року по теперішній час постійно, відкрито, добросовісно та безперервно володіє та користується житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом на предмет фактичного проживання.

Про попереднього власника будинку позивачу нічого не відомо. За весь час проживання у будинку, до позивача ніхто не мав жодних претензій та не висловлював заперечень щодо його проживання. З 2003 року та по теперішній час позивач підтримує у належному стані прибудинкову територію та сам будинок.

Враховуючи наведені обставини, позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

Ухвалою суду від 26.02.2020 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Також, ухвалою суду було запропоновано позивачу надати суду інформаційну довідку (витяг) - з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, довідку Бюро технічної інвентаризації - щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 ; докази безперервного та відкритого володіння спірним нерухомим майном; виписки за останні 10 років з по-господарських книг; технічний паспорт на житловий будинок; витребувано з архіву Казанківського районного суду Миколаївської області матеріали цивільної справи № 478/1660/19, провадження № 2/478/374/2019 за позовною заявою ОСОБА_2 до Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

У встановлений судом строк, позивачем вимоги ухвали виконано не було, будь-яких документів суду не надано.

В судове засідання учасники судового процесу не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до акту про підтвердження на предмет проживання від 04.02.2020 року, складеного депутатом Казанківської селищної ради, позивач з 2003 року проживає в будинку АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №187126247 від 01.11.2019 року, право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано.

Будь-яких інших документів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги суду надано не будо.

З досліджених судом матеріалів цивільної справи №478/1660/19, провадження №2/478/374/2019 вбачаються обставини, що відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за АДРЕСА_1 , за вказаною адресою розташований житловий будинок загальною площею 40,5 кв.м., який належить ОСОБА_3 .

Згідно довідки-характеристики № 314 від 28.11.1992 року, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований в Бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за реєстровим номером 10, та належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07.07.1992 року № 606, яке видано Казанківською державною нотаріальною конторою.

Як вбачається з листа БТІ Казанківської районної ради Миколаївської області, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Казанківською державною нотаріальною конторою 07.07.1992 року за № 606 та зареєстровано Казанківським БТІ 07.07.1992 року в реєстрову книгу № 1 за № 10.

Відповідно до рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 02.12.2019 року у справі № 478/1660/19 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено. Зазначене рішення набрало законної сили 03.01.2020 року.

Встановивши наведені обставини та вирішуючи спірні правовідносини у даній цивільній справі, суд керується наступним.

Виходячи із змісту зазначеної статті, обставинами, які мають значення для справи, і які у відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинен довести саме позивач є: законний об`єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння).

При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Позов про право власності за давністю володіння не може пред`явити законний володілець або особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є її власником. Тобто виключено набуття права власності на майно, яке знаходиться у володінні власника і ніколи не вибувало з його володіння.

Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Згідно з п.п.9 та 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні встановити, зокрема, що: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Згідно з положеннями ст.ст. 335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуте на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК України).

Як вбачається з досліджених судом копій технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за АДРЕСА_1 та довідки БТІ від 29.10.2019 року № 103, який міститься в матеріалах цивільної справи №478/1660/19, за вказаною адресою розташований житловий будинок загальною площею 40,5 кв.м., який належав ОСОБА_4 , а з 1992 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом - ОСОБА_3 .

Таким чином, із досліджених судом письмових доказів вбачається, що на момент отримання нерухомого майна, спірний житловий будинок належав спадкоємиці ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, внаслідок чого, є достатньо обґрунтовані сумніви щодо відсутності у позивача відомостей про осіб належних власників спірного будинку.

Наведені обставини, що мають істотне значення та підлягають встановленню як добросовісність володіння майном, при заволодінні яким особа не знає та не може знати про відсутність у неї підстав для набуття прав власності, позивачем за допомогою належних та допустимих доказів не доведено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню через недоведеність позивачем добросовісності заволодіння спірним нерухомим майном.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд враховує, що судові витрати сторін складаються із суми судового збору в розмірі 840,80 грн., сплаченого позивачем за звернення з позовом до суду, який відповідно до ст.141 ЦПК України покладається на позивача.

З огляду на наведене, керуючись ст.344 ЦК України та ст.ст.4, 19, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Казанківської селищної ради Казанківського району Миколаївської області (Миколаївська область, Казанківський район, смт. Казанка, вул. Миру, 218, ) про визнання права власності за набувальною давністю - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 23 березня 2020 року.

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області О.О. Томашевський