Справа № 510/2308/19
Провадження 2/510/461/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2020 Р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.

за участю секретаря Черня В.Ф.

розглядаючи у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача, позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву.

Позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, просила розглянути справу у її відсутності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту та і/н позивача; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ; копія довідки Котловинської сільської ради Ренійського району від 25.04.2019р.; копія заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 від 04.04.2011р.; копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 ; копія державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 066735; копія витягу з ДЗК про земельну ділянку від 11.10.2019р.; копія витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 08.11.2019р.; копія постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.11.2019р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь позивача ОСОБА_2 . За життя йому належала земельна ділянка площею 1,71 га, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 066735.

На випадок смерті ОСОБА_2 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Спадкоємцем за законом першої черги після його смерті був його син ОСОБА_3 (батько позивача). У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 його син ОСОБА_3 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, після померлого ОСОБА_3 спадщину прийняв син померлого та не заявив про відмову від неї.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 . За життя йому належала земельна ділянка площею 1,71 га, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД № 066735, яку він прийняв після смерті батька, але юридично її не встиг оформити.

На випадок смерті ОСОБА_3 не розпорядився належним йому майном. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно. Позивач як спадкоємець першої черги, у встановлений законодавством строк для прийняття спадщини не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, вона прийняла спадщину з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини, позивач постійно проживала разом із спадкодавцем, про свідчить довідка Котловтнської сільської ради від 25.04.2019 р. Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини з моменту її відкриття, позивач про відмову від спадщини не заявляла, а отже фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого ОСОБА_3 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Враховуючі ці обставини, позивач пізніше звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину, однак їй в цьому було відмовлено та державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи. Після смерті ОСОБА_3 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець. Таким чином, позивач фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого ОСОБА_3 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, після померлого ОСОБА_2 спадщину прийняв син спадкодавця ОСОБА_3 та не заявив про відмову від неї. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку ОСОБА_3 прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Так, після смерті ОСОБА_3 спадщину за законом прийняла позивач - ОСОБА_1 , відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, оскільки в наданих державному нотаріусу для огляду необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою для прийняття рішення про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, про що винесено вмотивовану постанову, у зв`язку із чим позивач була вимушена звернутися до суду із позовом для захисту своїх невизнаних прав.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на вищевказане спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом однак, з незалежних від неї причин вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво про право власності на вищевказаний об`єкт спадкового майна, у зв`язку із чим була вимушена звернутися за захистом прав та інтересів до суду.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 206, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку загальною площею 1,71 га (кадастровий номер :01:002:0692), розташовану на території Котловинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV -ОД № 066735.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Ренійський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков