РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/16721/19

пр. № 2-о/759/65/20

12 березня 2020 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Марко Я.Р., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з заявою, в якій просить суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , за життя ОСОБА_4 , згідно свідоцтва про право на спадщину № 6-1591 від 19.06.2012 року належала Ѕ частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, ОСОБА_4 , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯД № 763872 від 19.01.2010 року належала земельна ділянка, площею 0,0986 га, для ведення садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 », кадастровий номер :03:006:0156. Отже, після смерті ОСОБА_4 залишилась 1/3 частини квартири та земельна ділянка. Спадкоємці першої черги це матір ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_3 , спадкоємець четвертої черги - заявник. Однак заявник в установлений законом термін не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Спадкоємці першої черги спадщину не приймали. Державним нотаріусом Дванадцятої КДНК Фещук Н.І. було відмовлено заявнику у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутнє підтвердження заявника про проживання з померлим однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Заявник зазначає, що з 1990 року заявник разом з матір`ю ОСОБА_6 та вітчимом ОСОБА_4 проживали разом у АДРЕСА_3 . У 1996 році мати заявника та вітчим уклали шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати заявника, вітчим ОСОБА_4 після смерті дружини залишився проживати у квартирі, ордер на яку у 1990 році отримала померла мати заявника ОСОБА_6 . Заявник та ОСОБА_4 спільно прийняли спадщину, по Ѕ частині квартири. Як і до смерті матері, заявник та вітчим разом проживала однією сім`єю, вели спільний побут. Таким чином, заявник разом з померлим ОСОБА_4 спільно проживали з 1990 року по 19.09.2018 року .

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.09.2019 року відкрито провадження у справі.

10.01.2020 року від ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без її участі, на задоволенні заяви не заперечує та просить суд заяву задовольнити та 16.01.2020 року заінтересована особа ОСОБА_3 подала через канцелярію суду заяву про проведення засідання без її участі, заяву ОСОБА_1 підтримує та просить суд її задовольнити.

16.01.2020 року у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили факт проживання заявника з померлим ОСОБА_4 .

У судове засідання 12.03.2020 року учасники справи не з`явились. Від представника заявника надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи копії свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Суд, дослідивши матеріали справи з додатками, доходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 24.01.1996 року укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , про що свідчить свідоцтво про шлюб видане відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва 24.01.1996 року, серії НОМЕР_1 , актовий запис 70.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився у батьків ОСОБА_9 та ОСОБА_6 син - ОСОБА_1 , свідоцтво серії НОМЕР_2 (а.с. 14).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві 27.04.2011 року, серії НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 (а.с. 13).

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 у віці 78 років, про що свідчить копія свідоцтва про смерть виданого відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 20.09.2018 року, серії НОМЕР_4 , актовий запис № 15351 (а.с. 12).

З долученої до матеріалів справи копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 763872 вбачається, що ОСОБА_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належить земельна ділянка АДРЕСА_2 », кадастровий номер :03:006:0156 (а.с. 15-16).

З копії свідоцтва про право власності № НОМЕР_5 вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належала ОСОБА_6 (а.с. 17). Однак, після смерті останньої, ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_4 успадкували по Ѕ частині зазначеної вище квартири (а.с. 19-22).

Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Фещук Н.І. від 22.03.2019 року відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії щодо отримання спадщини смерті вітчима ОСОБА_4 , з яким він проживав по день його смерті, оскільки він не входить до кола спадкоємців відповідно до книги: 6, на підставі статті 1223 ЦК України, не є спадкоємцем за заповітом та законом, тому не закликається до спадкування.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої, другої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України , суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

Згідно зі статтею 318 Цивільного процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини ОСОБА_1 посилався на те, що встановлення такого факту необхідно для вирішення його спадкових прав після смерті вітчима ОСОБА_4 .

Відповідно до статті 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином встановлення юридичного факту спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини сприятиме підтвердженню наявності у заявника неоспорюваних прав спадкоємця, а тому подана заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 293, 294, 315, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини- задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання через Святошинський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Я.Р. Марко