РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/16388/19

пр. № 2/759/1201/20

10 березня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Марко Я.Р., за участю секретаря судових засідань Шапаренка О.С., розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у вересні 2019 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти у сумі 37 500,00 доларів США, що на дату отримання (10.06.2019 року) еквівалентно 1 000 000,00 грн.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 10.06.2019 року відповідач ОСОБА_2 під розписку отримав у нього грошові кошти в розмірі 37 500,00 доларів США, що на дату отримання еквівалентно 1 000 000,00 грн. та зобов`язався їх повернути в термін до 05.07.2019 року. Відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов`язання.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.09.2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження справі.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку з цим, суд розглядатиме справу за наявними матеріалами.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до розписки від 10.06.2019 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1 000 000,00 грн, що еквівалентно 37 500,00 доларів США та зобов`язався повернути їх в термін до 05.07.2019 року.

Даний факт підтверджується копією розписки, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 6).

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною 2 статті 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписка, яка посвідчує передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов`язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України.

Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Як передбачено статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з статтями 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності із статтею 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до розписки від 10.06.2019 року, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 6) грошове зобов`язання за нею виражено в гривні - 1 000 000,00 грн. та встановлено його еквівалент в доларах США.

Суд звертає увагу, що зобов`язання за розпискою має бути виконано в гривнях, а позивач має право вимагати виконання цього зобов`язання в тій валюті, яка були виражена в розписці, тобто в гривнях. Жодних доказів того, що грошові кошти згідно договору позики від 10.06.2019 року передані відповідачу у розмірі 37 500,00 доларів США саме в іноземній валюті матеріали справи не містять.

Всупереч цьому, відповідно до заявлених позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в іноземній валюті, зазначаючи еквівалент у гривні, у зв`язку з чим суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині стягнення боргу в іноземній валюті.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договору позики (розписки), відповідачем не було повернуто борг у строк, зазначений у розписці, що є істотним порушенням умов договору, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики (розпискою) від 10.06.2019 року є обґрунтованими, проте підлягають частковому задоволенню, а саме, у сумі 1 000 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) борг за договором позики від 10.06.2019 року у розмірі 1000 000, 00 грн. та судовий збір у розмірі 9 605, 63 грн.

В іншій частині позову - відмови.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Я. Р. Марко