Справа №167/1736/19
Провадження №2/167/82/20
РІШЕННЯ
23.03.2020 року Рожищенський районний суд Волинської області у складі:
головуючого - судді Сіліча І.І.
секретаря судових засідань - Ісакової Н.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рожище цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свій позов мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 (далі - квартира), в якій також зареєстрована його мати відповідач у справі. Зазначає, що з 2004 року відповідач по місцю реєстрації не проживає та не з`являється, особистих речей відповідача у квартирі немає, комунальні послуги останньою не сплачуються. Реєстрація ОСОБА_2 у квартирі порушує його права як власника квартири, а також позбавляє його можливості оформити субсидію. Враховуючи наведене просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
До початку судового засідання представник позивача подала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Дана обставина підтверджується копією договору дарування від 03.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Рожищенського районного нотаріального округу Петришиною О.П., зареєстрованого в реєстрі за №931, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №40038206 від 03.07.2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №40066463 від 03.07.2015 року (а.с.5-9).
Як вбачається з будинкової книги НОМЕР_1 для прописки (реєстрації) громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_2 , у даній квартирі також зареєстрована відповідач ОСОБА_2 (а.с.13-16).
У свої позовній заяві позивач зазначив, що ОСОБА_2 є його матір`ю, тобто членом його сім`ї.
Судом також встановлено, що відповідач залишила місце своєї реєстрації (проживання) у 2004 році та з того часу в спірній квартирі не проживає, її особистих речей у квартирі немає.
Вищевказана обставина підтверджується актом №19 від 15.07.2019 року, відповідно до якого було опитано сусідів ОСОБА_3 (проживає АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (проживає АДРЕСА_4 ), ОСОБА_5 (проживає АДРЕСА_5 , що межує з АДРЕСА_6 ) та встановлено, що відповідач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 не проживає з 2004 року (а.с.10).
Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Оскільки відповідач є членом сім`ї позивачки, тому в даному випадку слід враховувати положення ст.405 ЦК України.
Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оскільки реєстрація ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , порушує права власника вказаного житла вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а тому є всі передбачені законодавством підстави для визнання відповідача такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 .
Будь-яких належних, допустимих та беззаперечних доказів на підтвердження того, що відповідачу чиняться перешкоди у користуванні квартирою та проживанні в ній, про поважність причин відсутності по місцю реєстрації, наявність між нею і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання її такою, що втратила право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Згідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Крім того, згідно положень ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З копії посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 24.09.2018 року Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_3 , позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, а тому, в силу положення п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.
Таким чином, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн..
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст.10, 12, 13, 77-81, 247, 263-268, 280 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Волинського апеляційного суду через Рожищенський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення в повному обсязі складено 23.03.2020 року.

СУДДЯ: І.І.Сіліч