Справа № 502/1152/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання - Савченко А.І.

позивача - ОСОБА_1

представників позивача: Шипілова О.В., Мороз І.В.,

які брали участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції,

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

цивільну справу за позовом

ОСОБА_5 в інтересах

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 ,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору

на стороні відповідача ОСОБА_4

про стягнення безпідставно набутих грошових коштів

та процентів за користування ними

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 в якій просив суд стягнути безпідставно набуті грошові кошти та проценти за користування ними з останньої. В позовній заяві представник позивача зазначив, що в період з 08.12.2014 р. по 16.10.2018 р. позивачем перераховувалися щомісячні платежі на загальну суму 24 600 грн. на рахунок відповідача № НОМЕР_1 в ПАТ «Державний ощадний бак України», де призначення платежу зазначалося як «сплата аліментів». Разом з тим, відсутнє будь-яке судове рішення, яке б визначало сплату аліментів від ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 і яка доводиться позивачу колишньою тещею. Будь-які зобов`язання щодо сплати коштів з боку позивача на користь відповідача також відсутні (розписки, заборгованість тощо). Таким чином, кошти, які перераховувалися позивачем на користь відповідача, на думку представника позивача, ОСОБА_2 одержано безпідставно. Більше того, рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 18.07.2014 р. у цивільній справі № 502/2391/13ц визначено обов`язок позивача зі сплати аліментів позивачем на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн., щомісячно, починаючи з 13.09.2013 р. та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де здійснюється виконавче провадження ВП№58809040 про стягнення коштів на користь третьої особи. З метою досудового врегулювання спору ІНФОРМАЦІЯ_4. позивач направив відповідачу вимогу щодо повернення безпідставно отриманих коштів та відшкодування процентів зі строком повернення до 01.06.2019 р. Така вимога надсилалася листом з описом вкладення. Разом з тим, відповідач проігнорував дану вимогу та кошти не повернув. Таким чином, відповідач повинен повернути позивачу безпідставно отримані кошти за період з 08.12.2014 р. по 28.08.2018 р. в сумі 24 600 грн. та відшкодувати позивачу проценти за весь час користування чужими грошовими коштами, а саме з 09.12.2014 р. по 16.10.2018 р. в сумі 13441, 94 грн., всього 38041,94 грн.

Після відкриття спрощеного поводження у справі, 05.09.2019 р. відповідачем ОСОБА_2 було надано відзив, в якій вона зазначила, що вона не згодна з позовом в повному обсязі, оскільки рахунок на її ім`я було відкрито за ініціативою позивача для перерахування коштів на утримання його дочки ОСОБА_6 , котра знаходиться на її утриманні. Позивач перерахував кошти на її рахунок з 08.12.2014 р. та з 23.05.2017 р. самостійно прийняв рішення та здійснював переказ грошей не на її рахунок, а через функцію «Швидка копійка» ПАТ «Ощадбанк» на ім`я відповідача, однак заявленої суми в розмірі 12600 грн. не надходило та вона отримала лише 2400 грн. Всі кошти, котрі надходили від позивача за його ініціативою, були використані суто на утримання ОСОБА_6 .

Після отримання копії відзиву представником позивача 17.09.2019 р. було надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідач підтверджує у відзиві отримання коштів від позивача. В період з 08.12.2014 р. по 16.10.2018 р. позивачем перераховувалися щомісячні платежі на загальну суму 24 600 грн. на рахунок відповідача № НОМЕР_1 в ПАТ «Державний ощадний банк України», де призначенням платежу зазначалося як сплата аліментів. Посилання відповідача на повернення коштів в сумі 10200 грн. не відповідає дійсності, оскільки сторони знаходяться в різних місцях (Одеська область та м. Київ), а отже повернення коштів могло бути тільки в безготівковій формі, що сам відповідач взагалі не підтверджує. З метою досудового врегулювання спору ІНФОРМАЦІЯ_4. позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою щодо повернення вказаних коштів та відшкодування процентів зі строком повернення до 01.06.2019 р. Разом з тим, відповідач проігнорував дану вимогу та кошти не повернув, що свідчить про обізнаність боргу та його невиконанням. Відповідач підтверджує відсутність будь-якого рішення, яке ю визначало сплату аліментів від позивача на користь відповідача. Представник позивача зазначає, що будь-які зобов`язання щодо сплати коштів з боку позивача на користь відповідача також відсутні (розписки, заборгованість тощо), що не заперечується відповідачем. Таким чином, кошти, які перераховувалися позивачем на користь відповідача останнім безпідставно одержано. Посилання відповідача на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 18.07.2014 р. у цивільній справі № 502/2391/13-ц про стягнення аліментів з позивача на користь ОСОБА_4 свідчить про те, що відповідач не є стороною у справі про стягнення аліментів та отримував їх від позивача безпідставно. Відповідач у відзиві надає лист управління ДВС ГТУЮ у м. Києві від 13.08.2019 р., який підтверджує, що заборгованість позивача по аліментам перед ОСОБА_4 з 2014 р. по 01.07.2019 р. складає 42600 грн. Таким чином, це підтверджує, що відповідач безпідставно утримував кошти, оскільки на погашення боргу за аліментами вона кошти не направляла. В зв`язку з зазначеним, позивач просив задовольнити позов у повному обсязі.

18.12.2019 р. третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 було надано письмові пояснення по справі № 502/1152/19, в якій вказано, що вона проживає разом зі своєю дочкою ОСОБА_6 та відповідачем. Дитина знаходиться на її утриманні та утриманні відповідача. Рішенням Кілійського районного суду з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на її користь на утримання ОСОБА_6 . Позивач у даній справі не заперечував щодо того, що він знав про існування такого рішення, однак виконувати його відмовлявся. Після вирішення вона неодноразово надавала позивачу номер свого особового рахунку, однак відповідач казав, що на її ім`я ніяких переказів на утримання дитини проводити не буде та буде допомагати дочці, тоді, коли він сам захоче. Рахунок в ПАТ «Ощадбанк» відповідачем було відкрито за ініціативою позивача. Зважаючи на цей факт, третя особа вважає, що позивач свідомо знав, що він добровільно перераховує кошти на утримання їх дочки на рахунок відповідача та після перерахування грошей постійно дзвонив ОСОБА_2 та вимагав звітувати, на що були витрачені перераховані кошти.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та позивач ОСОБА_1 підтримали зміст викладених вимог у позовній заяві та у відповіді на відзив та просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні виклали зміст відзиву на вищевказаний позов, зазначивши, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 в судовому засіданні було підтверджено зміст пояснень доданих до справи та наголошено на тому, що позивач у даній справі через неприязні стосунки з нею відмовлявся виплачувати їй аліменти, присуджені за рішенням суду на утримання їх спільної дитини, але він відправляв кошти на ім`я її матері та в подальшому вимагав від неї фото покупок, які вона мала здійснити за ці кошти для забезпечення потреб дитини. У 2019 р. ОСОБА_4 звернулась до відділу ДВС з метою примусового стягнення аліментів з ОСОБА_1 та йому було розраховано значну суму заборгованості за аліментами та включено в реєстр неплатників аліментів. На підставі викладеного третя особа вважає, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані ними докази, судом встановлено наступні фактичні обставини по справі та відповідний їм зміст спірних правовідносин.

Згідно квитанції від 08.12.2014 р. ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 було проведено грошовий переказ в розмірі 600 грн. з призначенням платежу «допомога родичам».

З квитанцій від 15.01.2015 р., 02.02.2015 р.,04.03.2015 р., 03.04.2015 р., 06.05.2015 р., 08.06.2015 р., 06.07.2015 р., 06.08.2015 р., 08.09.2015 р., 12.10.2015 р., 25.11.2015 р., 18.12.2015 р., 14.01.2016 р., 13.02.2016 р., 14.04.2016 р., 21.03.2016 р., 17.05.2016 р., 16.08.2016 р., 21.06.2016 р., 23.05.2017 р. вбачається, що ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 було проведено грошові перекази на загальну суму 12600 грн. з призначенням платежу «аліменти на ОСОБА_6 ».

Відповідно до квитанцій від 23.10.2017 р., 27.11.2017 р., 31.01.2018 р., 08.02.2018 р., 12.03.2018 р.,06.04.2018 р., 03.05.2018 р., 16.07.2018 р., 28.08.2018 р., 16.10.2018 р., ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 було проведено грошові перекази на загальну суму 11400 грн. з призначенням платежу «прийнято готівку для переказу по системі « Швидка копійка »».

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області № 502/2391/13-ц від 18.07.2014 р. визначено сплату аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 600 грн., щомісячно, починаючи з 13.09.2013 р. та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві 05.04.2019 р. відкрито провадження ВП № 58809040 відносно ОСОБА_1 про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 600 грн., щомісячно, починаючи з 13.09.2013 р. та до досягнення дитиною повноліття, а саме до

ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_1 направив ОСОБА_2 вимогу щодо повернення безпідставно отриманих коштів та відшкодування процентів зі строком повернення до 01.06.2019 р.

Згідно доданого до позову розрахунку процентів за користування грошовими коштами, їх загальний розмір становить 13441,94 грн.

Згідно довідок Василівської сільської ради Кілійського району Одеської області № 389, 390 від 03.09.2019 р. та акту депутата Василівської сільської ради від 03.09.2019 р. малолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на утриманні матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3, баби ОСОБА_2 та діда ОСОБА_10 . Дитина забезпечена всім необхідним для життя та розвитку.

Згідно довідки Василівського НВК «ЗОШ І-ІІ ступенів-дитячий садок» Кілійської РДА ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує НВК з 2017 р. Вихованням дитини займається бабуся ОСОБА_2 та її мати. Вони систематично цікавляться успіхами дівчини, відвідують батьківські збори, свята, приймають участь у ремонті класу. Батько дитини вихованням не займається, не цікавиться успіхами в навчанні.

З довідки АТ «Державний ощадний банк України» № 46-13/13/13БТ від 02.01.2020 р. вбачається, що перекази платника ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_2 від 03.05.2018 р., 06.04.2018 р., 31.01.2018 р., 23.10.2017 р., 16.07.2018 р. на загальну суму 3600 грн. анульовані, та перекази від 27.11.2017 р., 28.08.2018 р., 16.10.2018 р., 08.02.2018 р. на загальну суму 7200 грн. виплачені.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ст. 184 СК України - якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Як передбачає п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Як вбачається із вказаної норми права, крім інших видів виплат не підлягають поверненню і аліменти надані фізичній особі як засіб існування, при цьому законодавець зазначив три обов`язкові умови: якщо вони сплачені особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ч.3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З пояснень учасників справи та їх представників, а також з наданих ними доказів судом встановлено, що позивач розумів, що надає відповідачу саме аліменти на утримання своєї дитини, про що свідчать відповідні відомості у документах на переказ коштів через установи АТ КБ «Ощадбанк», де у графі «призначення платежу» зазначено «аліменти на ОСОБА_6 ». Також судом встановлено факт того, що відповідні кошти позивач надавав добровільно, за власною ініціативою та протягом тривалого періоду часу, що виключає можливість рахункової, або будь-якої іншої помилки у його діях. Відповідач підтвердила факт прийняття зазначених коштів і їх витрачання на утримання дитини. При цьому, жодних недобросовісних дій з боку відповідача, які могли сприяти тому, що позивач перераховував на її ім`я відповідні кошти, судом в ході змагального судового розгляду не встановлено. Навпаки, з пояснень третьої особи встановлено, що позивач сам зайняв категоричну позицію щодо відмови у перерахуванні їй коштів на утримання своєї дитини, присуджених відповідним судовим рішенням як аліменти, з підстав неприязних стосунків з ОСОБА_4 .

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сплачені позивачем відповідачу кошти не підлягають поверненню, як і проценти за користування ними, на підставі чого в позові слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 2-13, 81, 89, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 1212, 1215 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 184 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та процентів за користування ними - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.03.2020 р.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников