Справа № 465/7160/18 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/811/2229/20 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:37
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Сеньків Х.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Томіна Олександра Олександровича, представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», на рішення Франківського районного суду міста Львова від 11 березня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 14 квітня 2017 року позивач уклав з СК „Брокбізнес» Договір добровільного страхування наземного транспорту N 006-0469297/01НТ, яким застрахував автомобіль марки «Mercedes-BenzVito» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (в подальшому - «Договір страхування»).

23 жовтня 2017 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди згаданий автомобіль отримав пошкодження, що відповідно до п.п. 9.1.1 та 9.2 Договору страхування визнається страховим випадком і про що було повідомлено страхову компанію по телефону, а 24.10.2017 року - письмово, та надано автомобіль для огляду.

02.11.2017 року на замовлення позивача автомобіль було оглянуто на спеціалізованій СТО «Західно-Український автомобільний дім», яка є офіційним представником «Mercedes-Benz» в Україні, та отримано рахунок на ремонт автомобіля на загальну суму 30 828,96 грн., який було надано відповідачу. Після чого, 30.11.2017 року, з усної згоди працівників Львівської філії Страхової компанії на замовлення позивача і за його кошти автомобіль було відремонтовано на станції технічного обслуговування ТзОВ «Західно-український автомобільний дім» у м. Львові, а 29.12.17 року Страховій компанії передано Заяву щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування. Однак, листом від 09.02.2018 року за вих № 140- 11 СК „Брокбізнес» відмовила у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на пункт 13.1.10 Договору (яким встановлено, що Страхувальник не може розпочинати ремонтно-відновлювальні роботи без письмового узгодження зі Страховиком місця проведення цих робіт та вартості відновлювального ремонту) та пункт 16.1.5 Договору (яким встановлено, що Страховик має право відмовити у виплаті Страхового відшкодування у випадку, якщо ремонт пошкодженого транспортного засобу здійснено Страхувальником без письмового дозволу Страховика).

Ввважає таку відмову неправомірною, а дії страховій компанії такими, що порушують його права як споживача, а тому просив визнати недійсною, як несправедливу та таку, що порушує права споживача, норму 16.1.5 Договору страхування.

Також просив визнати протиправною відмову Страхової компанії у виплаті страхового відшкодування від 09.02.2018 року за вих. № 140- 11 та стягнути з відповідача на користь позивача 24 614 грн. 43 коп., в тому числі: 18 507 грн. 20 коп. страхового відшкодування, 1 076 грн. 19 коп. інфляційних, 432 грн. - 3% річних, 4 608 грн. 04 коп. пені, а також 5 000 грн. судових витрат, пов`язаних з отриманням позивачем професійної правничої допомоги.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Визнано недійсним п.16.1.5. Договору №006-0469297/01НТ від 14.04.2017 року добровільного страхування наземного транспорту.

Визнано протиправною відмову ПАТ «Страхової компанії «Брокбізнес» у виплаті страхового відшкодування від 09.02.2018 року за вих.№140-11.

Стягнуто з ПАТ «Страхової компанії «Брокбізнес» на користь ОСОБА_2 18 507 грн. 20 коп. страхового відшкодування, 1 076 грн. 19 коп. - інфляційних, 432 грн. 3% річних, 4 608 грн. 04 коп. пені, а всього разом 24 614 грн. 43 коп.

Стягнуто з ПАТ «Страхової компанії «Брокбізнес» на користь ОСОБА_2 5 000 гривень судових витрат, пов`язаних з отриманням позивачем професійної правничої допомоги адвоката.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. в дохід держави (а.с. 133-139).

Дане рішення оскаржив представник відповідача.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Звертає увагу на те, що в обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем подано до суду копію дилерського договору № 16/01 від 14.07.2017 року, сторонами якого є ТОВ «Західно-Український Автомобільний Дім» та ПрАТ «Автокапітал», однак не подано доказів того, що ПрАТ «Автокапітал» є виробником автомобіля «Mercedes-Benz» або уповноваженим виробником суб`єктом господарювання з відповідними повноваженнями.

Звертає увагу на те, що позовні вимоги обґрунтовуються також рахункомТОВ «Західно-Український Автомобільний Дім» від 02.11.2017 року на суму 30 828 грн. 96 коп. про вартість запасних частин по відновленню ТЗ та вартість робіт, однак у подальшому позивачем було розділено комплекс операцій по відновленню пошкодженого транспортного засобу «Mercedes-Benz», а саме: закуплено запасні частини не по рахункуТОВ «Західно-Український Автомобільний Дім», а у ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 , які не є спеціалізованим підприємством автомобільного сервісу.

З урахуванням вищенаведеного вважає, що відповідач у відповідності до пунктів 13.1.10 та 16.1.5 Договору страхування вправі був відмовити позивачу у виплаті страхового відшкодування.

Стверджує, що позивач не звертався до відповідача з пропозицією змінити умови укладеного між ними Договору страхування, а відтак вважає, що позивач «намагається змінити умови Договору страхування конкретно під зручні для себе обставини та вже після настання події» (а.с. 145-150).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається учасниками справи (в тому числі - і відповідачем/апелянтом) те, що:

-14 квітня 2017 року між ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» (відповідач) та ОСОБА_2 (позивач) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту N 006-0469297/01НТ, яким застраховано належний позивачу автомобіль марки «Mercedes-BenzVito» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 13-15);

-23 жовтня 2017 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті чого згаданий автомобіль отримав пошкодження, що відповідно до п.п. 9.1.1 та 9.2 Договору страхування визнається страховим випадком і про що 24 жовтня 2017 року було повідомлено страхову компанію письмово (а.с. 7-10);

-02.11.2017 року на замовлення позивача автомобіль було оглянуто на СТО ТзОВ «Західно-Український Автомобільний Дім» та отримано рахунок на ремонт автомобіля на загальну суму 30 828,96 грн., який і було надано відповідачу (а.с. 22-23);

-28.11.2017 року вже на замовлення страхової компанії та за участю її представника пошкоджений автомобіль також було оглянуто та складено протокол його технічного огляду (а.с. 20);

-в подальшому позивачем було проведено ремонт цього автомобіля та оплачено вартість цього ремонту на загальну суму 18 507 грн. 20 коп., що стверджується копіями квитанцій та товарних чеків, які позивачем були переданими відповідачу (а.с. 24-26).

-29.12.17 року Страховій компанії позивачем було передано Заяву щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування (а.с. 37), однак листом від 09.02.2018 року за вих № 140- 11 СК „Брокбізнес» відмовила у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на пункти 13.1.10 та 16.1.5 Договору (а.с. 12).

Виходячи зі змісту Закону України «Про захист прав споживачів», позивач у відповідності до укладеного ним з відповідачем Договору добровільного страхування наземного транспорту є споживачем послуг страхування, надавати які зобов`язався йому відповідач: дане твердження міститься у позовній заяві і у заяві відповідача (фактично - запереченнях на позовну заяву), а також і у поданій ним апеляційній скарзі, не заперечується та не спростовується (а.с. 60-61).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови тощо.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору.

Частиною 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц зроблено висновок, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem. Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови.

У частині першій статті 6 Закону України «Про страхування» передбачено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Пунктом 12.1.2 Договору страхування встановлено, що страховик (відповідач) зобов`язаний впродовж 2 (двох) робочих днів, як тільки йому стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних для своєчасної виплати страхового відшкодування: на дане положення договору міститься посилання і у позовній заяві.

Як вже зазначалося вище, матеріалами справи безспірно стверджується (та визнається відповідачем), що про настання страхового випадку йому стало відомо 23-24 жовтня 2017 року, однак огляд пошкодженого автомобіля ним було проведено лише 28.11.2017 року: при цьому, ні заява відповідача (фактично - заперечення на позовну заяву), ні апеляційна скарга не містять жодних пояснень тому факту, чому в порушення умов Договору страхування огляд автомобіля не було проведено в межах 2 (двох) робочих днів, як тільки відповідачу стало відомо про настання страхового випадку.

Відповідачем також не було запропоновано позивачу ремонт автомобіля на певній СТО, яку він вважає «спеціалізованою» (докази про це у матеріалах справи відсутні).

В той же час, наявні у справі документи, подані позивачем (зокрема - а.с. 28-31, 22-24, 55), дають підстави для висновку про те, що ТзОВ «Західно-Український Автомобільний Дім» і є тією «спеціалізованою СТО», посилання на яку міститься у пункті 8.1 Договору страхування: дане твердження позивача та подані ним документи відповідачем належними та допустимими доказами не спростовані, а його «сумніви» в цьому ґрунтуються лише на його припущеннях, а тому не можуть прийматися до уваги.

Договором страхування не передбачена процедура отримання «письмового дозволу Страховика» на ремонт пошкодженого транспортного засобу та форма такого дозволу, а також відповідальність не ненадання ним такого «письмового дозволу».

Ні заява відповідача (фактично - заперечення на позовну заяву), ні апеляційна скарга не містять жодних пояснень тому, що саме перешкоджало відповідачу (як надавачу послуг страхування, а відтак - «сильнішій» стороні договору страхування) надати позивачу такий «письмовий» дозвіл на проведення ремонту.

В той же час, аналіз положень договору страхування дає підстави для висновку про те, що позивач вправі був провести ремонт автомобіля і без «письмового дозволу Страховика» і не на «спеціалізованій СТО», оскільки іншими умовами Договору страхування фактично передбачені інші «санкції» за такий ремонт, однак не повна відмова у виплаті страхового відшкодування.

Зокрема, пунктом 15.10.4 Договору страхування встановлено, що «у разі проведення відновлювального ремонту на СТО іншій, ніж була погоджена Страховиком, сума страхового відшкодування, здійсненого на підставі п.15.10.2.2 Договору, вважається остаточною та перегляду не підлягає».

А згаданий пункт 15.10.2.2 Договору страхування передбачає, що «при виплаті страхового відшкодування у будь-який спосіб, відмінний від перерахування коштів на поточний рахунок погодженої СТО, Страховик здійснює фінансову виплату у розмірі 70 % від суми страхового відшкодування, що розраховується на підставі п. 15.7.2. Договору».

Ні заява відповідача (фактично - заперечення на позовну заяву), ні апеляційна скарга не містять жодних розрахунків, які б спростовували розрахунки позовних вимог, які наведені у позовній заяві і у подальшому були використаними судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Томіна Олександра Олександровича, представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес», залишити без задоволення, а рішення Франківського районного суду міста Львова від 11 березня 2020 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 05 жовтня 2020 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.