Провадження № 22-ц/801/681/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошин С. В.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 рокуСправа № 127/19028/15-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Панасюка О.С., Якименко М.М.,

за участю секретаря судового засідання Куленко О.В.,

учасники справи:

заявник (стягувач): ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного управління юстиції у Вінницькій області Бондар Н.С.,

розглянув цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Бондар Надії Сергіївни з повернення виконавчого документа, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2020 року, постановлену в міському суді під головуванням судді Волошина С.В., повний текст ухвали складено 10 лютого 2020 року,

встановив:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Бондар Н.С.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2020 року в задоволенні вказаної скарги відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивовано відсутністю наведення скаржником аргументів бездіяльності державного виконавця та не представлення суду у підтвердження своїх доводів, будь-яких доказів. Поряд з цим зазначається, що позиція стягувача базується виключно на невдоволенні, як сторони виконавчого провадження невиконанням рішення суду про стягнення на його користь коштів.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, скаржник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив суд скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2020 року та повернути справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що державним виконавцем Бондар Н.С. за час виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №127/19028/15-ц про стягнення з Кредитної спілки «Злагода» заборгованості на його користь не встановлено фактичне місцезнаходження самого боржника КС «Злагода», а також арештованого 14 липня 2015 року державним виконавцем належного їй майна, не досліджена інформація про заставлене боржником КС «Злагода» нерухоме і рухоме майно та незаконність відчуженого офісного приміщення в АДРЕСА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення у відзивах на неї, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає.

Встановлено, що Вінницьким міським судом Вінницької області 12 січня 2016 року видано виконавчий лист у справі №127/19028/15-ц на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області про стягнення з Кредитної спілки "Злагода" на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 422 599,72 гривні (а.с. 29).

На виконання зазначеного виконавчого листа державним виконавцем Центрального відділу ДВС ВМУЮ Наконечним О.Г. 25.02.2016 року відкрито виконавче провадження №50308225 (а.с.21).

Того ж дня виконавче провадження №50308225 приєднано до зведеного виконавчого провадження №49999202 (а.с.23).

21 червня 2018 року ВП №49999202 передано на виконання державному виконавцю Бондар Н.С. (а.с.80).

За час перебування в провадженні державного виконавця Бондар Н.С. ВП №49999202 останньою, було вчинено ряд виконавчих дій.

26 червня 2018 року, 05 червня 2019 року, 12 червня 2019 року, 10 листопада 2019 року державним виконавцем Бондар Н.С. складено акти, згідно яких за результатами виходу за зареєстрованою адресою місцезнаходження КС «Злагода» по вул. Хмельницьке шосе, 82/610, ліквідного майна боржника не виявлено. Також встановлено, що КС «Злагода» за вказаною адресою свою діяльність не здійснює. (а.с.87, 117, 119,137).

10 січня 2019 року державним виконавцем підготовлено платіжні вимоги, які направлено до банківських установ, для списання можливо наявних коштів КС «Злагода» (а.с. 121-126, 128-135).

31 травня 2019 року державним виконавцем підготовлено платіжні вимоги, які направлено до банківських установ, для списання можливо наявних коштів КС «Злагода» (а.с. 81-86).

З 25 вересня 2018 року по 26 листопада 2019 року в межах виконавчого провадження здійснювалися заходи для зберігання та оцінки рухомого майна (офісні речі в кількості 106 найменувань) КС «Злагода» з метою їх подальшої реалізації для погашення заборгованості боржника перед стягувачами (а.с.88-95). В результаті виконавчих дій було встановлено, що зазначене майно є неліквідним, цінності не представляє, витрати на проведення оцінки та реалізації будуть перевищувати їх вартість (а.с. 96-101, 104-110).

Постановою головного державного виконавця Бондар Н.С. від 18 листопада 2019 року виведено виконавче провадження №50308225 із зведеного виконавчого провадження № 49999202 (а.с.24-25).

Постановою головного державного виконавця Бондар Н.С. від 18 листопада 2019 року повернуто виконавчий документ стягувачу ОСОБА_1 , оскільки на момент перевірки майнового стану у боржника відсутнє ліквідне майно, на яке може бути звернене стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с. 26-27).

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. До 04 жовтня 2016 року діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 № 606-XIV із змінами та доповненнями.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; водночас основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законами України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

У справі «Горнсбі проти Греції» ЄСПЛ зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Крім того, слід наголосити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

За змістом ст. 1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Разом з цим, згідно абзацу 2 пункту 1 розділ II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Долучені до справи копії матеріалів виконавчого провадження свідчать про те, що з моменту передання виконавчого провадження на виконання державному виконавцю Бондар Н.С. - 20 червня 2018 року і до 18 листопада 2019 року - повернення виконавчого документа стягувачу, неодноразово вчинялись дії, на виконання рішення суду в межах повноважень визначених ЗУ «Про виконавче провадження».

Так, судом першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, під час постановлення оскаржуваної ухвали вірно визначено та надано належну оцінку діям державного виконавця Бондар Н.С. щодо проведених заходів спрямованих на виконання рішення суду.

Викладені обставини свідчать про те, що державним виконавцем оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа винесена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що державним виконавцем Бондар Н.С. за час виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №127/19028/15-ц не вжито всіх належних заходів для встановлення на праві власності майна у боржника на яке може бути звернуто стягнення, а саме щодо встановлення фактичного місцезнаходження самого боржника КС «Злагода» і арештованого 14 липня 2015 року державним виконавцем належного їй майна, а також не дослідження інформації про заставлене боржником КС «Злагода» нерухомого і рухомого майна і незаконність відчуженого офісного приміщення в АДРЕСА_1 , не узгоджуються з матеріалами справи.

Указані доводи апеляційної скарги були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується апеляційний суд.

Скаржник не скористався наданими йому правами, не обґрунтував вимоги скарги та доводи апеляційної скарги, і вони не містять посилань на докази незаконності дій державного виконавця та належність на праві власності майна у боржника, що не було виявлено державним виконавцем, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, місцевим судом встановлено, що 8 січня 2020 року, тобто після повернення ОСОБА_1 виконавчого документа, останній скористався правом, визначеним ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом подачі до відділу ДВС заяви про прийняття до виконання виконавчого листа № 127/19028/15-ц, на підставі якої 13 січня 2020 року державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного листа та 31 січня 2020 року його приєднано до зведеного виконавчого провадження № 60965652, де боржником значиться КС «Злагода», в якому проводяться відповідні виконавчі дії.

Інші доводи скарги, щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни судового рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і її слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: О.С. Панасюк

М.М. Якименко