09.09.2020 Єдиний унікальний номер 205/8871/18
Єдиний унікальний номер судової справи:205/8871/2018
Номер провадження: 2/205/403/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Братислава», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Мар`янівка», ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Братислава», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Мар`янівка», ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.11.2017 року о 14 год. 00 хв. в м. Дніпрі на перехресті вул. Надії Олексієнко та вул. Уральська, водій ОСОБА_2 (далі - Третя особа-3), керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не надав перевагу в русі автомобілю «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення. Позивач зазначає, що внаслідок ДТП йому була завдані збитки у розмірі 18 638 грн. 43 коп., та моральна шкода, яку позивач оцінює у розмірі 100 000 грн. 00 коп.

Також, позивач зазначає, що на момент ДТП, транспортний засіб «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Братислава» (далі - Відповідач), застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Арсенал страхування», згідно полісу обов`язкової цивільно - правової відповідальності АК № 6773053. ОСОБА_2 в момент скоєння ДТП знаходився в трудових відносинах з відповідачем.

08.11.2017 року позивач звернувся до вказаного страховика, де написав заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку до договору ОСЦПВВНТЗ, яка була прийнята та зареєстрована за вх. 081117-111 у від 08.11.2017 року. За результатами вказаного звернення позивача, третьою особою - 1, у якості компенсації заподіяної матеріальної шкоди сплачено лише суму страхового відшкодування у розмірі 9 458 грн. 55 коп.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушений звернутись до суду та просити суд стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Братислава», як власника транспортного засобу, на його, ОСОБА_1 , користь грошове відшкодування майнової шкоди у розмірі 10 579 грн. 88 коп., та грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. 00 коп.

06.03.2020 року позивач подав до суду заяву про зміну підстав позову в якій просив суд задовольнити вказаний позов та стягнути саме з власника транспортного засобу «Daewoo Lanos» заподіяну шкоду з підстав, визначених ст.ст. 22, 23, 1167, 1187 ЦК України.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Братислава» у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву. Разом з цим, такий учасник справи подав до суду письмові пояснення, згідно яких ТОВ «Братислава» вважає себе неналежним відповідачем, оскільки 01.02.2016 року ТОВ «Братислава» та ТОВ Агрофірма «Мар`янівка» уклали договір оренди транспортного засобу № 01/02-Т (а.с. 117-118 том 1), за умовами якого відповідач передав у користування ТОВ Агрофірма «Мар`янівка» вказаний транспортний засіб «Daewoo Lanos», а відтак на момент ДТП відповідач не був користувачем та володільцем вказаного транспортного засобу.

Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування», у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав пояснення на позовну заяву, в яких зазначив, що 10.11.2017 року до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» звернувся ОСОБА_1 із заявою про виплату страхового відшкодування, а 29.01.2018 року страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 9 458 грн. 55 коп., що також, не заперечує позивач у поданій позовній заяві. У зв`язку з чим, страховиком повністю виконано свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності наземних транспортних засобів.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Мар`янівка», також, подав пояснення на позовну заяву, в якій просив у задоволені позовних вимог відмовити. У своїй заяві зазначають, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Братислава», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Мар`янівка», ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки, страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 9 458 грн. 55 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 980518 від 29.01.2018 року, а через обставину наявного договору страхування саме страхова компанія має нести відповідальність в межах ліміту страхової суми.

Представником позивача було подано заперечення на пояснення третьої особи-2- Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Мар`янівка», із посиланням на мотиви, які тотожні тим, що містяться у первісній позовній заяві та заяві про зміну підстави позову від 06.03.2020 року.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи

Представник позивача під час розгляду справи у відкритому судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача під час розгляду справи у відкритому судовому засіданні просив у задоволені позовних вимог відмовити.

Представник Третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» у судове засідання не з`явився, надали письмову заяву в якій просили розглянути справу у їх відсутності, проти позову заперечують.

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Мар`янівна», ОСОБА_2 , під час розгляду справи у відкритому судовому засіданні просили у задоволені позовних вимог відмовити.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про наступне.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 13.02.2019 року клопотання третьої особи -3 - ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення доказів за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Братислава», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування», ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди було задоволено. Вирішено витребувати уПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» (місце знаходження: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд.154) висновок експертного дослідження № 16111701, складеного за результатами обстеження автомобіля.

Ухвалою від 13.11.2019 року клопотання представника позивача про витребування доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Братислава», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Мар`янівна», ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди було задоволено. Вирішено витребувати у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місце знаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) інформацію, а саме: чи здійснювались ТОВ «Братислава» () протягом 2017 року будь-які відрахування із заробітної плати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , до територіальних органів підпорядкованих ПФУ; чи здійснювались ТОВ «Агрофірма «Мар`янівка» () протягом 2017 року будь-які відрахування із заробітної плати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , до територіальних органів підпорядкованих ПФУ та чи надходили протягом 2017 року будь - які платежі, які утримані з доходів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 до територіальних органів підпорядкованих ПФУ.

Ухвалою від 13.11.2019 року клопотання представника позивача про витребування доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Братислава», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Мар`янівна», ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди було задоволено. Вирішено витребувати у Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (місце знаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а) інформацію, а саме: чи здійснювались ТОВ «Братислава» () протягом 2017 року будь-які відрахування із заробітної плати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , до територіальних органів підпорядкованих ДФС; чи здійснювались ТОВ «Агрофірма «Мар`янівка» () протягом 2017 року будь-які відрахування із заробітної плати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , до територіальних органів підпорядкованих ДФС та чи надходили протягом 2017 року будь - які платежі, які утримані з доходів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 до територіальних органів підпорядкованих ДФС.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що власником автомобіля марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Братислава» () на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , що видане Дніпропетровським ВРЕР - 1 УДАЇ ГУ МВС України у Дніпропетровській області.

Судом також встановлено, що 04.11.2017 року о 14 год. 00 хв. в м. Дніпрі на перехресті вул. Надії Олексієнко та вул. Уральська, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не надав перевагу в русі автомобілю «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення.

Судом також встановлено, що постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.11.2017 року по справі № 204/7312/2017, ОСОБА_2 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 340 грн. 00 коп., а також, стягнуто судовий збір у розмірі 320 грн. 00 коп. (а.с.6 том 1).

Матеріалами справи підтверджено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент вказаної ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Арсенал страхування», згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК 6773053, із лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну - 100 000 грн. 00 коп., франшиза 1000 грн. 00 коп.

Згідно висновку експертного дослідження № 16111701 від 21.11.2017 року, що було виконано ПП «Центр судових експертиз та оцінки» на замовлення вказаного страховика, матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті його пошкодження складає 11 201 грн. 06 коп. (а.с. 77, зворотній бік, том 1).

Судом також встановлено, що 29 січня 2018 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування», здійснена, а Позивачем отримана виплата страхового відшкодування у розмірі 9 458 грн. 55 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 980518 від 29.01.2018 року (а.с.10 том 1). Згідно пояснень страховика сума такого страхового відшкодування була розрахована наступним чином 11 201 грн. 06 коп. (вартість матеріального збитку) - 742 грн. 51 коп. (ПДВ) - 1000 грн. 00 коп. (франшиза) = 9 458 грн. 55 коп. (а.с. 25 том 1). Матеріали справи не містять доказів того, що позивач повідомляв страхову компанію про незгоду з виплаченим розміром страхового відшкодування.

Разом із цим, згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 0505/18/18 від 08.05.2018 року, виконаної судовим експертом Ю.В. Дроздовим, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 25 167 грн. 61 коп. (а.с. 51 том 1). Згідно вступної частини вказаного експертного висновку останні підготовлено для подання до суду та містить застереження про попередження експерта щодо кримінальної відповідальності за ст. 384 КК України (Введення в оману суду або іншого уповноваженого органу (а.с. 43 том 1).

У свою чергу, заперечуючи проти позову, відповідач наголошує на тому, що 01.02.2016 року ТОВ «Братислава» та ТОВ Агрофірма «Мар`янівка» уклали договір оренди транспортного засобу № 01/02-Т (а.с. 117-118 том 1), за умовами якого відповідач передав у користування ТОВ Агрофірма «Мар`янівка» вказаний транспортний засіб «Daewoo Lanos», а відтак на момент ДТП відповідач не був користувачем та володільцем вказаного транспортного засобу, що виключає його цивільно-правову відповідальність за вчинення шкоди, спричиненої вказаною ДТП.

Під час розгляду справи по суті ТОВ Агрофірма «Мар`янівка» надала суду пояснення згідно яких ОСОБА_2 на підставі трудового договору від 01.10.2017 року, укладеному між ТОВ Агрофірма «Мар`янівка» та ОСОБА_2 (а.с. 174 том 1) здійснював керування транспортним засобом «Daewoo Lanos», який у свою чергу знаходився у користуванні третьої особи на підставі договору оренди транспортного засобу № 01/02-Т від 01.02.2016 року.

Згідно п. 1.2. вказаного трудового договору, що міститься у матеріалах справи, на підставі останнього виникають трудові правовідносини між водієм ( ОСОБА_2 ) та Товариством.

Згідно угоди про розірвання трудового договору від 01.12.2017 року ТОВ Агрофірма «Мар`янівка» та ОСОБА_2 розірвали вказаний трудовий договір на підставі ст. 38 КзПП України (а.с. 176 том 1).

Разом із цим, оглядом трудової книжки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що будь-яких записів про зарахування до штату ТОВ Агрофірма «Мар`янівка» на посаду водія або будь-яку іншу посаду у такій юридичній особі, така трудова книжка не містить (а.с. 131 -133, том 1).

Під час розгляду справи по суті обставина здійснення Відповідачем або третіми особами будь-яких інших компенсаційних виплат на користь Позивача через вказану ДТП судом не встановлена.

Оскільки позивач наполягає на тому, що йому не в повному обсязі відшкодована матеріальна шкода, а в свою чергу відповідач вважає, що ТОВ «Братислава» не повинна відповідати за пред`явленим позовом, оскільки є наявними дані про те, що володільцем та користувачем автомобіля була інша юридична особа, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Таким чином, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується тією особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом на момент спричинення такої шкоди.

В даному випадку, сторона позивача наголошувала на тому, що на момент скоєння ДТП фактичним власником та володільцем транспортного засобу «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 був саме відповідач, а у свою чергу відповідач та треті особи, не визнаючи таку обставину, посилались на те, що такий транспортний засіб на підставі договору оренди було передано у користування та володіння третій особі ТОВ Агрофірма «Мар`янівка».

Суд з цього приводу зазначає про наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є, зокрема право володіння.

Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом (ч.1 ст. 398 ЦК України).

Згідно пункту 2.2. Правил дорожнього руху України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Аналіз змісту вищенаведених норм матеріального закону у їх взаємозв`язку дає всі підстави констатувати, що коли особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на такий транспортний засіб, переданий їй власником, то саме ця особа і є володільцем транспортного засобу та має нести відповідальність за завдання шкоди.

В даному випадку судом встановлено, а сторонами не оспорювалась та обставина, що на момент скоєння ДТП ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав при собі реєстраційний документ на вказаний транспортний засіб тапосвідчення водія на право керування таким транспортним засобом.

Суд вказує, що матеріальним законом визначений єдиний випадок, коли власник, з володіння якого вибуло джерело підвищеної небезпеки, має нести матеріальну відповідальність. Зокрема, ч. 4 ст. 1187 ЦК України передбачає, що якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.Умовою застосування ч. 4 ст. 1187 ЦК України є заволодіння транспортним засобом внаслідок протиправних дій іншої особи (осіб), тобто поза волею його власника (володільця) та наявності недбалості власника такої речі.

В даному випадку, під час розгляду справи по суті судом не було встановлено умов, визначених ч. 4 ст. 1187 ЦК України, які б зумовили необхідність покладання відповідальності на власника такого транспортного засобу «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Суд також вказує, що згідно даних трудової книжки ОСОБА_2 , що міститься в матеріалах справи, останній саме у трудових правовідносинах ані з відповідачем ані з ТОВ Агрофірма «Мар`янівка» на момент вчинення ДТП не перебував.

Так само, згідно повідомлення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 05.12.2019 року за № 39715/10-04-36-50-40 нарахування заробітної плати ТОВ «Братислава» по ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не здійснювалось (а.с. 178 том 1).

А відтак в суду відсутні правові підстави для застосування норм ст. 1172 ЦК України, згідно яких юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, адже наявність саме трудових правовідносин ОСОБА_2 з відповідачем не підтверджено будь-якими допустимими доказами (наказом по підприємству про прийняття на роботу, відповідним записом у трудовій книжці такої особи) по справі.

Суд також не може погодитись із доводами сторони позивача щодо того, що у випадку правомірної передачі транспортного засобу власником іншій особі, така передача повинна була відбуватись шляхом перереєстрації вказаного транспортного засобу. Адже згідно п. 33 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388) перереєстрація транспортних засобів проводиться у виключно у випадках отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників - юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по-батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Таким чином, з наведеної норми закону вбачається, що передача транспортного засобу у правомірне володіння та користування іншій особі, без зміни власника такої рухомої речі, не є підставою для перереєстрації транспортного засобу.

Таким чином, оскільки на момент скоєння ДТП ОСОБА_2 мав при собі реєстраційний документ на вказаний транспортний засіб тапосвідчення водія на право керування таким транспортним засобом, і факт його знаходження у трудових правовідносинах з ТОВ «Братислава» під час розгляду справи по суті не знайшов свого підтвердження, і за відсутності доказів неправомірного заволодіння вказаним транспортним засобом, суд доходить висновку, що автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент скоєння делікту правомірно вибув із володіння відповідача, а відтак така юридична особа не може нести відповідальність за спричинену матеріальну шкоду, яка виникла через взаємодію декількох джерел підвищеної небезпеки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Таким чином, навіть за умови обґрунтованості позову в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд не має правових підстав за власною ініціативою стягувати такий розмір спричиненої шкоди із осіб, які не мають процесуального статусу відповідачів по справі.

В даному випадку, єдиним відповідачем у цій справі позивач визначив ТОВ «Братислава», при цьому ОСОБА_2 (винна у скоєнні ДТП особа), ТОВ Агрофірма «Мар`янівка» (юридична особа з якою було укладено договір оренди вказаного транспортного засобу) в якості відповідачів (співвідповідачів), залучено у вказаній справі не було через відсутність відповідного клопотання сторони позивача із вказаного приводу.

З огляду на наведене, суд доходить висновку про те, що через пред`явлення позову не до особи, яка на відповідній правовій підставі володіла на момент скоєння ДТП транспортним засобом «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в їх повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на Позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23, 526, 615, 625, 1046, 1049, 1050,1166, 1187 ЦК України, ст. ст. 4, 141, 142, 258, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Братислава», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Мар`янівка», ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди - відмовити в повному обсязі.

2. Судові витрати по справі віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан