РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року Київський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря Кострової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та додаткових витрат,-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась у суду із позовом до відповідача, ОСОБА_2 третя особа Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, після змін якого, прийнятих судом, просить суд: позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , стягнути з відповідача аліментів на утримання доньки в розмірі 6654 грн. щомісяця; стягнути Ѕ частину вже понесених додаткових витрат на дитину які складають 26720,87 грн.; стягнути додаткові витрати на дитину в сумі 5000 грн. щомісяця.

Ухвалами суду провадження у справі було відкрито та призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні уповноваженим представником позивача, подана заява про відмову від позовних вимог, в частині стягнення з відповідача вже понесених додаткових витрат на дитину за чеком від 31.10.2018р. на суму 1235,48 грн.

Ухвалою суду від 23.09.2020року провадження у цивільній справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про стягнення Ѕ частини понесених додаткових витрат на дитину в сумі 617 грн.74 коп. було закрито.

В обґрунтування позову позивачка зазначає, що сторони позивач та відповідач перебули у шлюбі, від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами був розірваний, після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачкою та перебуває на її утриманні, також дитина має тяжке невиліковне захворювання, у зв"язку з чим потребує постійного обстеження та лікування. Відповідач не надає коштів на утримання та лікування дитини. Крім того, позивачка просить суд позбавити відповідача батьківський прав, оскільки останній не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини та не надає фінансової допомоги також протягом тривалого часу не підтримує зв`язків з донькою.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.

Відповідачем через свого уповноваженого представника надано відзив, в якому зазначає, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину в розмірі 5000 грн. не визнає в повному обсязі. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів та утримання дитини та стягнення Ѕ частини вже понесених витрат визнає частково, а саме аліменти визнає виходячи зі своєї матеріальної можливості в сумі 2000 грн. та не заперечує про задоволення вимог в частині відшкодування Ѕ частини понесених додаткових витрат на суму 5739, 55 грн. І іншій частині позовних вимог просить відмовити.

В судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся належним чином, представник відповідача в судовому засіданні підтримав поданий відзив.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, представником третьої особи надано письмові пояснення, в яких позовні вимоги пітримує, також надано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Суд, вислухавши думку представників сторін та дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, рішення Київського районного суду м. Харкова від 02.07.2019року шлюб було розірвано.

Від шлюбу сторони мають дитину- ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина зареєстрована та мешкає разом з позивачкою за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою з реєстру територіальної громади м. Харкова та довідкою про реєстрацію місця проживання.

Факт проживання доньки з матір`ю відповідачем не заперечується. Відповідач мешкає окремо.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доказів офіційного працевлаштування відповідача суду не надано, позивачем відповідно до вимог ст.ст.12,81,89 ЦПК України не доведено та не надано достатніх доказів того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти саме в розмірі 6654 грн. щомісячно.

За вказаних обставин і з врахуванням також того, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, але в меншому розмірі, який визначила позивач, в зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що розмір аліментів має бути визначений у сумі, яка визнана відповідачем, в розмірі 2000 грн. щомісячно (що на даний час становитиме більш, ніж половину суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В силу п.1 ч.1ст.430 ЦПК Українисуд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стосовно вимог позивача про стягнення додаткових витрат в сумі 5000 грн. щомісячно, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування заявленої вимоги позивач посилається на те, що дитина має захворювання, яке є невиліковним та потребує постійного обстеження та лікування, у зв`язку з чим додаткові витрати мають постійний та регулярний характер.

Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні, особою, яка пред`явила такий позов.

На підтвердження додаткових витрат позивачем надано копії медичних виписок та висновків МЦ «Унілік». Згідно листа МЦ «Унілік», у даному закладі за дитиною закріплений лікар педіатр та дитина звертається за потребою, проходить планові огляди та отримує консультації. Після обстеження встановлений остаточний діагноз- ЗПРР гіпергомоцистеінемія, лактозна недостатність (генотип с/т), розлад аутистичного спектра, дисахаридазна недостатність.

Згідно висновку КНП ХОР Міжобласний спеціалізований медико-генетичний центр рідкісних (орфаних) захворювань від 27.08.2019року у ОСОБА_3 має місце ЗПРР, гипергомоцистемія, лактознанедостатність, РАС, не виключено НБО та рекомендоване динамічне спостереження, спостереження у ортопеда, гастроентеролога, заняття з логопедом, курси реабілітації, дієта, а також медичні препарати : бетаргін - 10 днів, Метил-гард- 1 місяць, вітамін Д3- 1 місяць, коензим- 1 місяць, агвантар- 1 місяць, магнію центрат.

Також з висновків Міжобласного спеціалізованого медико-генетичного центру рідкісних (орфаних) захворювань від 25.09.2019року, 28.11.2019року, та 24.02.2020року дитині встановлені наступні діагнози ЗПРР, гіпергомоцистенемія, лактозна недостатність, дисахаридазна недостатність та рекомендовано динамічний нагляд в КНП ХОР «МСМГЦ-ЦР(О), в тому числі у ортопеда, гастроентеролога, заняття з логопедом, курси реабілітації, дієта - 1 місяць, а також в терапію включені настуні препарати :коензим -1 місяць, субалін -20 днів, атоксил- 2 тижні, метил-гард- 1 місяць, вітамін Д-3, агвантар - 1 місяць, магнія цитрат, янтарин - 1 місяць, ріафлора - 1 місяць.

Так, з наданих документів вбачається, що дитина має певні розлади здоров`я, у зв`язку з чим потребує нагляду у лікарів, консультацій та лікування, приймання ліків призначено на певний період часу ( не постійно), однак позивачем не надано доказів, що щомісячні додаткові витрати на дитину складають саме 5000 грн., які позивачка просить стягнути з відповідача, в наслідок чого підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Стосовно стягнення з відповідача 1/2 частини понесених позивачем витрат на лікування дитини в сумі 26 720,87 грн. суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між МЦ «УНІЛІК» та ОСОБА_1 було підписано заяву-приєднання №67/19 до публічного договору про надання платних медичних послуг для медичного обслуговування ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на один рік. Вартість послуг складає 6000 грн., які були сплачені позивачкою, що підтверджується наявним в матеріалах справи товарним чеком.

Крім того, дитині було призначено лікування медичними препаратами та підтвердження придбання яких позивачкою надано чеки, які представником відповідача визнані у судовому засіданні.

Дослідивши надані позивачкою документи, суд приходить до висновку, що позивачкою підтверджено понесення додаткових витрат на дитину на загальну суму 18370,88 грн., а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача Ѕ частину понесених позивачем витрат на лікування дитини в сумі 9185 грн. 44 коп. за період з жовтня 2018року по червень 2019року.

Надані позивачем чеки на оплату ФОП ОСОБА_5 судом не приймаються оскільки матеріали справи не містять доказів про освіту, господарчу чи медичну діяльність, можливість здійснення медичної чи корекційної практики дитини зазначеною особою.

Стосовно позовних вимог в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

Позивач, як на підставу позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки посилається, що відповідач з дитиною не спілкується та участі в утриманні дитини не приймає, не цікавиться її життям та станом здовор`я, тобто ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини - п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

У поданому відзиві відповідач зазначає, що позивачка перешкоджає йому спілкуватись з донькою, він любить свою доньку та бажає приймати участь у її вихованні. Наразі тимчасово мешкає на території АР Крим, в наслідок чого не може приїхати до м. Харків, однак не відмовляється від доньки та готовий забрати її до себе, допомагати з лікуванням та обстеженням, також зазначає, що перераховував кошти позиваці на картку, на підтвердження цього надав виписки по рахункам, скріншоти переписки з позивачкою та фото з донькою.

Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей, останній вважає за доцільне позбавлення права ОСОБА_2 відносно його доньки ОСОБА_3 , в обґрунтування висновку зазначає, що у інформації з медичних закладів де лікується дитина відсутні дані щодо участі батька у піклування здоров`ям доньки.

Відповідно ч.5,6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Тобто, жоден висновок для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами.

Згідно ч.1,ч. 2. ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом не приймається зазначений висновок, як підстава для позбавлення батьківських прав, оскільки обставини викладені у ньому щодо неприймання відповідачем участі у вихованні дитини спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Крім того, до суду не надано документів, на підставі яких даний висновок був складений.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) Європейський суд з прав людини наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, параграф 58).

У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Безсумнівних доказів які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки, його винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками позивачем суду не надано.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову в частні позбавлення його батьківських прав, висловлене ни у відзиві бажання спілкуватись за дитиною та приймати участь у її вихованні, свідчить про його інтерес до дитини.

За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також враховуючи відносини, що склалися між батьками дитини, які не можуть дійти порозуміння у питаннях виховання спільної дитини, а також те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій чатсині.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Красногвардійським РВ ГУМВС України в Криму 22.05.208 р., АДРЕСА_3 ), третя особа Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради ( м. Харків, вул. Чернишевська, б. 55) про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та додаткових витрат- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 05.09.2019р. до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ частину понесених позивачем додаткових витрат на ОСОБА_3 в сумі 9185 грн. 44 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 05.10.2020року.

Суддя Н.М. Бородіна