Справа №751/8552/19
Провадження №2/751/336/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Цибенко І. В.

за участю секретаря Безкоровайної Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, -

Встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру і способу стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18.03.2010 в частині стягнення з ОСОБА_2 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 в розмірі 400 грн. щомісячно, встановивши спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , шляхом їх визначення у вигляді 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Позов вмотивовано тим, що рішенням суду від 18.03.2010 року з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 стягуються аліменти у розмірі 400 грн. щомісячно. За час який минув після стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, значно збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, інфляційні процеси, які відбулись в державі за останні роки, не дозволяють їй забезпечити належне матеріальне утримання дитини та нормальний фізіологічний розвиток на визначену судом суму аліментів. Виконавчий лист №2-976/10 від 18.03.2010 року знаходиться на виконанні в Новозаводському відділі державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

Ухвалою судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.01.2020 відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження.

До початку розгляду справи позивач надала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі, позов підтримує.

Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши докази по справі, дійшов такого висновку.

Судом було встановлено, що сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.28).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.03.2010 року частково задоволено позов та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 09.02.2010 і до досягнення дитиною повноліття, ухвалою Апеляціного суду Чернігівської області від 31.05.2010 року рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова залишено без змін (а.с.7-9, 31-32).

На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист №2-976/10 від 18.03.2010 року. Як вбачається з копії розрахунку про стан заборгованості зі сплати аліментів Новозаводського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області у боржника ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів( а.с. 10-11).

Згідно частини другої статті 182 СК України (у редакції, чинній до моменту прийняття Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Згідно статті 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Аналіз статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

У частинах першій, другій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

У частині третій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд, звертає увагу, що Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Отже, позивач має право на індексацію аліментів визначених в твердій грошовій сумі та гарантований державою мінімальний розмір аліментів, що не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України (в редакції, що діяла на момент винесення рішення про стягнення аліментів) суд міг визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує у натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суд при прийнятті рішення виходив з того, що платник аліментів ОСОБА_2 не має постійного заробітку (доходу).

Звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів шляхом визначення їх розміру у частці від заробітку (доходу), позивачем не надано доказів, що у відповідача, платника аліментів, змінились обставини за яких аліменти були стягнуті в твердій грошовій сумі, що в свою чергу давало б підстави для зміни способу стягнення аліментів.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 13, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 271-273, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Повний текст рішення виготовлено 10.03.2020.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Головуючий - суддя І. В. Цибенко