Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2957/20
Номер провадження2/711/1483/20
01 жовтня 2020 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:
головуючого - судді Казидуб О.Г.
секретаря судового засідання Зайцевої О.І.
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 27.04.2020 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . В даному будинку зареєстрований відповідачка ОСОБА_2 , який є колишнім чоловіком позивачки. Після розірвання шлюбу з відповідачем 03.04.2019 року, між ними був спір щодо зазначеної квартири. Вона, як власник квартири не проживала по місцю реєстрації, через неможливість спільного проживання з відповідачем. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.12.2019 року було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним. 26.03.2020 року вона не змогла відразу потрапити до належної їй квартири, оскільки відповідач змінив замки на вхідних дверях. Після виклику спеціаліста та зміни замків 26.03.2020 року вона все ж таки зайшла од своєї квартири, з якої було винесено всі речі, меблі, пошкоджені стіни, підлогу. На даний час квартира непридатна для проживання. Вона стверджує, що відповідач добровільно залишив місце своєї реєстрації, з 26.03.2020 року він в квартирі не проживає, його речі відсутні. Вирішити дане питання мирним шляхом не можливо, оскільки відповідач не спілкується з позивачем. Реєстрація відповідача у квартирі впливає на розмір витрат на оплату комунальних послуг. За таких обставин просила позбавити відповідача права користування житловим приміщенням, а саме визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою - АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 29.04.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам надано термін на подачу заяв по суті спору.
Позивачка ОСОБА_1 через канцелярію суду надала заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 через канцелярію суду надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги щодо втрати користуванням приміщенням визнає в повному обсязі. Також зазначив, що просить розгляд справи проводити за його відсутності.
Суд, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
В судовому засіданні встановлено, що згідно Договору дарування квартири від 12.07.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Корчемною М.В., зареєстрованого в реєстрі за №1574, ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .
Право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 26.07.2012.
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 14.09.1994 року і по теперішній час зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, довідкою №7152-01-10 від 08.04.2020 Управлінням з питань державної реєстрації Черкаської міської ради. В даній квартирі також зареєстрована ОСОБА_1 .
Згідно Акту обстеження житлового приміщення від 20.03.2020 року складеного ОСОБА_3 (прож. - АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (прож. - АДРЕСА_4 ), ОСОБА_1 (прож. - АДРЕСА_5 ) за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не проживає з березня 2020 року, особистих речей в квартирі немає.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члені сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За таких обставин суд, оцінивши надані докази приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_2 не є членом сім`ї власника житла, не проживає за місцем своєї реєстрації за адресою - АДРЕСА_1 , вже понад пів року не користується цим житлом та не сплачує за житлово-комунальні послуги, що у свою чергу порушує право позивача на реалізацію нею пільг по сплаті витрат, пов`язаних з утриманням житла. Договір найму житла між власником житлового будинку та відповідачем ОСОБА_2 відсутній. Відомості про поважність причин такого тривалого не проживання відповідача за місцем реєстрації у суду відсутні.
За таких обставин суд, оцінивши докази надані позивачем, приходить до висновку що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує клопотання позивача про покладення судових витрат на неї.
На підставі ст. 317, 319, 321, 379, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 263-266, 273 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) права користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Повний текст рішення складено 01.10.2020 року.
Головуючий: О. Г. Казидуб