Справа № 522/9850/20
Провадження № 2/522/5057/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Шенцевої О.П.,

за участю секретаря Соболевій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , - « про визнання осіб такими, що втратила право користування, жилим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку»,-

В С Т А Н О В И В :

І. ПРОЦЕДУРА

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного обліку; судові витрати покласти на відповідачів.

В судове засідання позивач не з`явився, проте від нього надходило до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Від представника відповідачів надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, пояснення сторін, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу ННН 385427 від 26.12.2018 року.

Відповідно до довідок №М1-161249-ф/л від 12.08.2020 року та №С1-170341-ф/л від 22.08.2020 року в даній квартирі зареєстровані також відповідачі, які є синами колишньої власниці квартири.

Підставою звернення до суду із даним позовом стали посилання позивача на те, що відповідачі не проживають у спірному приміщенні, що підтверджується атом про не проживання.

На підтвердження законності своїх вимог посилається на ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу ННН 385427 від 26.12.2018 року.

Відповідно до довідок №М1-161249-ф/л від 12.08.2020 року та №С1-170341-ф/л від 22.08.2020 року в даній квартирі зареєстровані також відповідачі, які є синами колишньої власниці квартири.

ІV. ОЦІНКА СУДУ.

Перевіривши законність та обґрунтованість позовних вимог суд дійшов висновку по можливість часткового задоволення позову.

1.ВИЗНАННЯ ОСІБ ТАКИМИ, ЩО ВТРАТИЛИ ПРВО КОРИСТУВАННЯ ЖИТЛОВИМ ПРИМІЩЕННЯМ.

На підставі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно з ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст. 319 ЦК України).

Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і немає права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки відповідачі за вказаною адресою не проживають та, на даний час, не вжили дій щодо зняття з реєстрації свого місця проживання уквартирі, яка розташована за адресою: кв. АДРЕСА_2 права позивача, як власника приміщення, де зареєстровані відповідачі порушуються.

Оскільки судом встановлено, що права та інтереси позивача, порушуються, та враховуючи ту обставину, що відповідачі втратили право користування зазначеною квартирою суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд відмовляє в частині вимог про примусове знання є реєстраційного обліку відповідача по справі, оскільки визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для знаття з реєстраційного обліку, отже у даній частині вимог права позивача станом на теперішній час на порушені, а суд не може вирішувати спори на майбутнє.

ІІ. СУДОВИЙ ЗБІР.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З наведеного вище суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн..

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 346, 391 ЦК України, ст.ст..1,2,5,11,76-80,81,206,241,247,258,263-265,273,354 ЦПК України , суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , - « про визнання осіб такими, що втратила право користування, жилим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку»,- задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі по 420, 40 грн. з кожного.

В задоволенні решти вимог- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя

25.09.2020