Справа № 708/827/20
Номер провадження № 2/708/169/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Попельнюха А.О.

при секретарі Циріль С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чигирині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з майна, в позові зазначає, що в червні 2020 року вона звернулася до нотаріуса із наміром розпорядитися своїм майном, а саме подарувати будинок, що належить їй на праві власності, однак нотаріусом їй було відмовлено, оскільки на нерухоме майно накладено обтяження арешт.

З інформаційної довідки від 22.06.2020 року № 213419478 було встановлено, постановою АА № 769672 від 02.02.2011 року відділом ДВС Чигиринського РУЮ, з метою забезпечення виконання рішення суду по справі №2-192/2010 року Чигиринського районного суду було накладено арешт на будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно листа Черкаського районного ВДВС Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) №7786 від 12.06.2020 року на заяву про зняття арешту з майна та вилучення обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №10783126 від 02.02.2011 року, позивачеві було повідомлено, що відсутні підстави для зняття арешту, оскільки виконавчі провадження, що були завершені знищені відповідно до положень Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Провести перевірку виконавчих проваджень АСВП 20751248, АСВП 20752996, АСВП 20141308, АСВП 201409983, АСВП 20140811, АСВП 13216145, а саме чи накладалися арешти в межах виконавчого провадження при його примусовому виконанні, чи змінювався арешт в межах виконавчого провадження при його примусовому виконанні неможливо у зв`язку із закінченням терміну зберігання виконавчого провадження та його знищенням.

Ухвалою суду від 07 серпня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомленні належним чином.

Позивач в заяві від 29.07.2020 року просила суд розглянути справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі.

27.08.2020 року до Чигиринського районного суду Черкаської області від Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов відзив, у якому просили проводити розгляд справи без участі представника відповідача. Проти задоволення позову заперечували. В обґрунтування заперечень на позов зазначили, що згідно правил діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом МЮУ від 07.06.2017 року №1829/5, передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягає знищенню. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 знищено у зв`язку із завершенням строку їх зберігання. Також згідно автоматизованої системи виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 існують незавершені виконавчі провадження, які перешкоджають діям державного виконавця щодо зняття арешту з майна. Таким чином, зняття арешту та вилучення обтяження державним виконавцем з житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , неможливо та суперечить Закону України «Про виконавче провадження».

Судом, в результаті дослідження наданих доказів, встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до відзиву на позовну заяву представник відповідача вказав, що виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 знищено у зв`язку із завершенням строку їх зберігання. Крім того, відповідно до Правил діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями затверджених наказом МЮУ від 07.06.2017 року №1829/5, (розділу ХІ. Знищення справ та виконавчих проваджень) - строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Відповідно до положень частин першої та другої ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

З наданих суду витягів із автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на примусовому виконанні у Чигиринському ВДВС протягом періоду часу 2010 - 2011 роки перебувало декілька виконавчих проваджень про стягнення з неї боргу на користь ОСОБА_2 , ЗАТ КБ "ПриватБанк", ВАТ "Райфайзен Банк Аваль", загалом вісім виконавчих проваджень.

Під час їх примусового виконання були накладені арешти на майно та грошові кошти боржника ОСОБА_1 , проте кожне із наведених виконавчих проваджень було завершено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" у зв`язку з неможливістю виконання та виконавчі документи повернуті стягувачам. Постанови про повернення виконавчих документів стягувачам були винесені державним виконавцем 19.05.2010, 28.12.2010, 27.06.2011, що підтверджено вдіомостями з автоматизованої системи виконавчих проваджень.

З аналізу наданих письмових доказів вбачається, що арешт на нерухоме майно, належне ОСОБА_1 , накладений під час примусового виконання рішення Чигиринського районного суду Черкаської області по цивільній справі за № 2-192/2010 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Вказані виконавчі провадження були завершені на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" 27.06.2011.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" (Закон № 606-XIV, в редакції від 04.06.2011) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язкуз втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" (Закон № 606-XIV, в редакції від 04.06.2011) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч. 2 ст. 50 Закону № 606-XIV, в редакції від 04.06.2011).

Відповідно до частини 3 статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-XIV, в редакції від 04.06.2011, за заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред`явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту накладеного на майно.

З наданої позивачем інформації з ДРРПНМ від 22.06.2020 встановлено, що накладений на майно позивача арешт, відповідно до постанови про арешт майна та оголошення заборони його відчуження, серії АА № 769672 від 02.02.2011, винесеної відділом ДВС Чигиринського РУЮ, після завершення виконавчого провадження виконавцем не був скасований.

Крім того, з листа Чигиринського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 12.06.2020, який був направлений на адресу ОСОБА_1 після її звернення з клопотанням про скасування накладеного арешту, останній було повідомлено, що зняття арешту з житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 не є можливим, оскільки автоматизована система виконавчих проваджень містиьт виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 , які не завершені в зв`язку з повним фактичним виконанням. Тому, за твердженнями відповідача, зняття арешту державним із майна боржника суперечить Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, але не виключно, припинення дії, яка порушує право (п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

У відповідності до вимог ст. 312 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин судом встановлено, що під час завершення виконавчих проваджень про стягнення боргу з ОСОБА_1 державний виконавець, відповідно до вимог чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, був зобов`язаний скасувати всі накладені на майно боржника арешти. Вказані обов`язки виконавцем не були дотримані, у зв`язку з чим і станом на момент розгляду справи судом в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявне обтяження у вигляді накладеного арешту на майно позивача. За таких обставин суд приходить до виснвоку, що позовні вимоги в частині скасування арешту є законними, обґрунтованими та підлягають до задоволення.

У свою чергу позовні вимоги в частині вилучення із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження за № 10783126 не підлягають до задоволення як передчасні. Оскльки рішення суду про скасування постанови про накладення арешту на майно відповідно до положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є самостійною підставою для скасування наявного арешту, тому наявність спору щодо неможливості виключення відомостей про дане обтяження (арешт) суду не доведено позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, Законом України "Про виконавче провадження" (№ 606-XIV, в редакції від 04.06.2011), ст. ст. 12, 13, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Чигиринського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна- задовольнити частково.

Арешт об`єкта нерухомого майна, а саме будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 10783126),що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони його відчуження АА № 769672 від 02.02.2011 (Відділ ДВС Чигиринського РУЮ, з метою забезпечення виконання рішення по справі № 2-192/2010 р. Чигиринського райсуду) - скасувати.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошенн. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.О.Попельнюх