22-ц/804/859/20
223/797/19

П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 223/797/19

Номер провадження 22-ц/804/859/20

18 березня 2020 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів Биліни Т.І., Мальцевої Є.Є.

за участю секретаря Сидельнікової А.В.,

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Вугледарська міська рада Донецької області

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 04 грудня 2019 року, ухваленого у складі судді Дочинця С.І. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Вугледарської міської ради Донецької області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що її матері ОСОБА_2 , бабі ОСОБА_3 та дядькові ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належала двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 12 січня 2000 року № 01865. Її мати померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , баба - ІНФОРМАЦІЯ_2 , а дядько - ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її дід ОСОБА_5 , який є батьком її матері ОСОБА_2 та дядьки ОСОБА_4 , чоловіком баби ОСОБА_3 . Її померлі родичі після кожного попереднього спадкодавця до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертались, однак фактично спадщину прийняли, так як були зареєстровані і мешкали в спадковій квартирі. Вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері, баби, діда та дядьки і фактично прийняла спадщину після їх смерті, оскільки продовжувала проживати в квартирі АДРЕСА_1 . Також вона звернулась до нотаріусів з заявами про прийняття спадщини після смерті своїх родичів, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки долі померлих в даній власності не визначені. З урахуванням зазначеного, просила встановити за нею факт прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері ОСОБА_2 , баби ОСОБА_3 , дядька ОСОБА_4 та дідуся ОСОБА_5 у вигляді двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Крім того, просила визнати за нею право власності на дану квартиру.

Рішенням Вугледарського міського суду Донецької області від 04 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити.

Скарга мотивована тим, що місцевий суд дійшов необґрунтованого висновку, що вона подала позов до неналежного відповідача Вугледарської міської ради Донецької області, оскільки вона є єдиним спадкоємцем після смерті її матері ОСОБА_2 , баби ОСОБА_3 , дядька ОСОБА_4 та діда ОСОБА_5 , спадкова квартира знаходиться на балансі місцевої громади міста Вугледар Донецької області, а тому відповідач має право заявити своє право на це нерухоме майно.

Відповідач скористався своїм правом на подачу відзиву, який обґрунтував тим, що суд першої інстанції всебічно дослідив обставини справи та ухвалив законне та обґрунтоване рішення, оскільки позивачем дійсно було обрано неправильний спосіб захисту до неналежного відповідача, так як Вугледарська міська рада Донецької області не порушує право позивача та чинить будь-які перешкоди в отриманні спадщини. Відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явились, надали до суду заяви, в яких просили справу розглянути в їх відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення місцевого суду не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної сумісної власності родичам позивача - матері ОСОБА_2 , бабі ОСОБА_3 , дядькові ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру № 01865 від 12 січня 2000 року (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвами про смерть (а.с.9-11).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер дід позивача, який є батьком її матері ОСОБА_7 та дядьки ОСОБА_4 , чоловіком баби ОСОБА_3 (а.с.12).

Відповідно до довідки №14 від 15 лютого 2016 року, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мешкали та були зареєстровані в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 16).

Згідно заяви ОСОБА_5 від 24 квітня 2018 року, останній відмовився від своєї частки у спадщині після померлої дружини ОСОБА_3 .. Крім ОСОБА_5 спадкоємцями, передбаченими ст. 1261 ЦК України, є онука ОСОБА_1 (а.с. 17).

Відповідно до довідки №400 від 15 березня 2018 року, виданої Павлівською сільською радою, в будинку АДРЕСА_4 на момент смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , були зареєстровані та мешкали померлий та його батько ОСОБА_5 (а.с. 18).

Постановою державного нотаріуса Мар`їнської державної нотаріальної контори від 23 липня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не надано правовстановлюючого документу щодо належності цього майна на праві власності спадкодавцеві (а.с. 19).

З постанови приватного нотаріуса Вугледарського міського нотаріального округу Донецької області від 24 липня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, що залишилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_2 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її баби ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що за Свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок) №01865 від 12 січня 2000 року не визначені частки власників (а.с. 20).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач обрав невірний спосіб захисту своїх прав та звернулась з позовом до неналежного позивача, при цьому жодної вимоги до Вугледарської міської ради Донецької області не пред`явила та не надала жодного доказу того, що рада порушує, оспорює або не визнає право ОСОБА_1 на спадщину та/або створює будь-які перешкоди в отриманні нею спадщини.

Також, суд виходив з того, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити яке саме спадкове майно є спірним, коло спадкоємців, наявність або відсутність відкритих спадкових справ, а також пересвідчись, що спірне спадкове майно не було успадковане іншими спадкоємцями.

Погодитись з такими висновками місцевого суду не можна з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Верховний Суд України в постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 265/6868/16-ц (провадження № 61-34234св18) виклав правовий висновок про те, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Таким чином є необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позивач обрала невірний спосіб захисту своїх прав, пред`явивши позов до Вугладарської міської ради Донецької області.

Крім того, є таким, що зроблено з порушенням норм процесуального права висновок місцевого суду про те, що позивач не надала жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог.

Так, згідно ч.ч. 1-5 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Місцевий суд, посилаючись в рішенні суду на те, що ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження своїх позовних вимог, в ході розгляду справи, в порушення вищевказаних вимог ЦПК, не сприяв позивачу в реалізації її процесуальних прав та не роз`яснив останній її право надати додаткові докази але заявити клопотання про їх витребування судом.

Отже, рішення місцевого суду не можна вважати таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 з наступних підстав.

Так, за загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

При вирішенні спорів, які пов`язані з пропуском спадкоємцями строку на прийняття спадщини слід звертати увагу на час відкриття спадщини та дію актів цивільного законодавства відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Судам необхідно розмежовувати пропуск строку для прийняття спадщини, прийняття спадщини особами, які постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (стаття 549 ЦК Української РСР).

Якщо спадщина відкрилась після 1 січня 2004 року, суди не повинні задовольняти вимоги про встановлення факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління чи володіння спадковим майном або задовольняти позови про визнання права власності на спадкове майно із зазначених підстав.

Суди також не повинні задовольняти позови про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавців, які померли до 1 січня 2004 року, і спадщина прийнята кимось із спадкоємців, у тому числі шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (стаття 549 ЦК Української РСР) або перейшла до держави на підставі статті 555 ЦК Української РСР.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 2-815/2006 (провадження № 61-34774св/18).

Апеляційним судом встановлено, що спадщина, на яку претендує позивач, відкрилась після 1 січня 2004 року, тому до спірних правовідносин застосовуються положення Цивільного Кодексу України, який почав діяти з 01 січня 2004 року.

Таким чином, з огляду на те, що позивач просила у своєму позові встановити факт прийняття спадщини, яка відкрилась після 1 січня 2004 року, що не передбачено діючим на теперішній час Цивільним Кодексом України, такі позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З огляду на те, що не підлягає задоволенню позовна вимога ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття спадщини, є підстави для відмови і в задоволенні похідної вимоги про визнання права власності на спадкове майно.

В той же час апеляційний суд звертає увагу на те, що з матеріалів справи вбачається, що позивач проживала та була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_2 разом зі спадкодавцями на час відкриття спадщини - матір`ю ОСОБА_2 та бабою ОСОБА_3 (а.с.16), а тому відповідно до вимог частини третьої статті 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину.

Також апеляційним судом встановлено, що позивач прийняла спадщину після смерті баби ОСОБА_3 також шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини (а.с. 20). Таким же чином позивач прийняла спадщину після смерті дядьки ОСОБА_5 (а.с.19).

Крім того, з постанов нотаріусів про відмову у вчинені нотаріальних дій від 23 липня 2019 року та 24 липня 2019 року вбачається, що перешкодою у позивача для отримання свідоцтв про право власності на спадщину є інші причини, ніж пропуск строку для прийняття спадщини.

Таким чином, з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскаржене рішення суду необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 367, 374,376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 04 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Вугледарської міської ради Донецької області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 23 березня 2020 року.

Судді: