Ухвала

19 березня 2020 року

м. Київ

справа № 152/1957/15-ц

провадження № 61-4141ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 16 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Концерн Хлібпром» про стягнення індексації та компенсації у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати і середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26 лютого 2020 року звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 16 січня 2020 року у вищевказаній справі, з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 ЦПК України.

Разом із касаційною скаргою надає заяву про поновлення строків на касаційне оскарження постанови, яка обґрунтована тим, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки копію повного тексту оскаржуваної постанови апеляційного суду від 16 січня 2020 року заявник отримав засобами поштового зв`язку лише 27 січня 2020 року. На підтвердження зазначеного надає копію конверта апеляційного суду про направлення копії оскаржуваної постанови зі штрихкодовим ідентифікатором 672 та витяг з офіційного веб-сайту Акціонерного товариства «Укрпошта» про відстеження поштового пересилання.

Перевіривши доводи заяви про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що наявні підстави для поновлення цього строку, оскільки причини його пропуску є поважними.

Разом з тим, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки така подана без додержання вимог процесуального закону, чинного на момент звернення зі скаргою.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Диспозиція статті 389 ЦПК України вимагає чіткого зазначення підстав касаційного оскарження, натомість зазначені в касаційній скарзі доводи зводяться до формальної незгоди ОСОБА_1 з висновками судів попередніх інстанцій та до переоцінки вказаних обставин.

Оскільки посилань випадки, передбачені пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга ОСОБА_1 не містить, заявнику пропонується подати до Верховного Суду нову редакцію касаційної скарги, в якій навести конкретні обов`язкові підстави для касаційного оскарження із відповідним обґрунтуванням.

Разом з касаційною скаргою заявник подає клопотання, в якому просить звільнити його від сплати або відстрочити сплату судового збору, яке обґрунтовано тим, що розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу. Крім того він є особою з інвалідністю третьої групи.

На підтвердження зазначеного, надає наступні докази: копію довідки акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 09 вересня 2014 року про призначення ОСОБА_1 безстроково третьої групи інвалідності, довідку від 20 лютого 2020 року, видану Шаргородським відділом обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області, про розмір отриманої пенсії по інвалідності за період з січня 2019 року по лютий 2020 року.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Надана заявником довідка Шаргородського відділу обслуговування громадян Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області про розмір його щомісячної пенсії по інвалідності не є беззаперечним і достатнім доказом його скрутного майнового стану та не підтверджує з достовірністю тієї обставини, що він не може сплатити судовий збір, оскільки заявник не надав доказів про наявність чи відсутність у нього інших доходів, рухомого або нерухомого майна та їх обсягу, цінних паперів, можливості розпоряджатися ними. Разом з тим вказана довідка підтверджує розмір його доходу за попередній календарний рік лише у вигляді пенсії.

Враховуючи зазначене, в задоволенні клопотання ОСОБА_1 в частині звільнення від сплати судового збору слід відмовити, в частині відстрочення сплати судового збору задовольнити частково.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент звернення з позовом)судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2015 року становив 1 218,00 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент звернення з позовом), ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до підпункту сьомого пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Ураховуючи, що судовий збір за подання касаційної скарги у даній справі становить 12 180,00 грн ( 1 218,00 грн х 5 х 200 %), з урахуванням доводів, відстрочити сплату судового збору в частині сплати 10 613,59 грн до ухвалення судового рішення у справі; щодо сплати 1 566,41 грн (5 % річного доходу ОСОБА_1 ), то йому необхідно надати оригінал квитанції про сплату вказаної суми.

Судовий збір має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; символ звітності банку - 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 136, 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 16 січня 2020 року.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.

Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 10 613,59 грн до ухвалення судового рішення у справі.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 10 жовтня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 16 січня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 20 квітня 2020 року, але не більше десяти днів із дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков