Справа № 130/595/20
Провадження № 22-ц/801/1303/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сенько Л. Ю.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 рокуСправа № 130/595/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого : Копаничук С.Г. (судді-доповідача)

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 травня 2020 року, ухваленого судом під головуванням судді Сенько Л.Ю., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В с т а н о в и в :

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 23.04.2018 року приблизно о 01 год. 00 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час спровокованого конфлікту, діючи з мотивів неприязних відносин по відношенню до нього, а також маючи на меті завдати шкоду його здоров`ю, наніс один удар твердим дерев`яним предметом по його голові, після чого з місця скоєння злочину зник. Вказав, що своїми діями ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України та заподіяв йому черепно мозкову травму у вигляді багатоуламкового вдавленого перелому лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа, забиття головного мозку середнього ступеня тяжкості ( контузійне вогнище в лівій скроневій долі та епідуральна гематома зліва), численні переломи кісток лицьового черепа зліва, синець в лівій параорбітальній ділянці). Оскільки перелом кісток склепіння та основи черепа є ушкодженнями, що небезпечні для життя в момент заподіяння, то зазначена відкрита черепно мозкова травма належить до тяжких тілесних ушкоджень. Вина ОСОБА_2 встановлена вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 16.05.2019 року по справі №130/493/19, який набрав законної сили 19.06.2019 року. В обґрунтування матеріальної шкоди зазначив, що під час лікування він був змушений купувати за власний рахунок ліки, що потягнуло за собою додаткові витрати з бюджету його сім`ї на загальну суму 12165 грн. Обґрунтовуючи заподіяння моральної шкоди вказав, що вищевказаними діями йому спричинені моральні та фізичні страждання, які спричинили негативні зміни у його житті: він переніс значний фізичний біль, втрату пам`яті, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я, а головне, страху за своє життя; він не може забезпечувати себе самостійно, купувати продукти харчування, сплачувати за комунальні послуги тощо. З врахуванням ступеню тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень і виходячи із характеру та обсягу негативних обставин та особистих переживань просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 12 165 грн., моральну шкоду в розмірі 150 000 грн. та судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу адвоката, які складають 5 000 грн.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 21 травня 2020 року позов задоволено частково, стягнуто ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 12 165 грн., моральну шкоду в розмірі 25 000 грн. та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 5000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив зазначене рішення суду змінити та стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в розмірі 150 000 грн., а в іншій частині рішення суду залишити без змін. Вказав, що суд не дослідив належним чином надані ним докази, що свідчать про тяжкість заподіяних йому моральних страждань ; не звернув уваги на те, що завдана йому травма належить до тяжких тілесних ушкоджень; не врахував, що в результаті заподіяних тілесних ушкоджень він втратив роботу і йому було встановлено третю групу інвалідності, а стан його здоров`я на даний час не відновився, зокрема, значно погіршився зір, виникли проблеми з тиском.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Враховуючи, що рішення суду оскаржується ОСОБА_1 лише в частині розміру відшкодування моральної шкоди, а тому в іншій частині апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду в оскаржуваній частині відповідає не повністю.

Відповідно до ст. 23 ЦК України Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 28.11.2018 року у справі № 490/3471/16-ц, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пункт 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) , що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76, частини першої статті 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Задовольняючи частково позовні вимоги у стягненні моральної шкоди та визначаючи її розмір у 25000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивач зазнав фізичного болю та страждань ,а також душевних страждань і переживань через порушення звичного для нього устрою життя, понесення непередбачуваних матеріальних витрат на лікування .При цьому суд врахував неспростований факт надання під час розгляду кримінального провадження ОСОБА_2 потерпілому фінансової допомоги в розмірі 25 000 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду щодо розміру відшкодування моральної шкоди, з наступних підстав.

Як уже зазначалось у згаданій Постанові Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин стану стан здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції вказані обставини в повній мірі не з`ясував.

Як вбачається з вироку Жмеринського міськрайонного суду від 16.05.2019 року, що набрав законної сили 19.06.2019 року, 23.04.2018 року близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по АДРЕСА_1 , діючи протиправно, умисно наніс останньому один удар дерев`яним предметом в область голови, чим спричинив останьому тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді багатоуламкового вдавленого перелому лівої скроневої кістки з переходом на основу черепа, забиття головного мозку середнього ступеня тяжкості (контузійне вогнище у лівій скроневій долі та епідуральна гематома зліва), чисельних переломів кісток лицьового черепа зліва, синця у лівій параорбітальній ділянці. Згідно висновку судово-медичної експертизи від 11.12.2018 року №101/70, зазначена відкрита черепно-мозкова травма ОСОБА_1 належить до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки перелом кісток склепіння та основи черепа є ушкодженнями, що небезпечні для життя в момент заподіяння. За вчинення вказаних дій, ОСОБА_2 був визнаний винним у вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та йому було призначено покарання.

Також, з матеріалів справи вбачається, що моральна шкода, заподіяна ОСОБА_1 ОСОБА_2 , виразилась у фізичному болю та стражданнях, а також у душевних стражданнях, у зв`язку з протиправною злочинною поведінкою останнього.

Крім того, відповідно до Довідки до Акту огляду МСЕК від 25.07.2019 року, ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності із протипоказанням значного фізичного, динамічного і статичного навантаження, шкідливих умов праці, строком до 01.08.2020 року, що свідчить не тільки про спричинення ОСОБА_1 фізичного болю та страждань, які він зазнав у зв`язку з каліцтвом ,а й про тяжкість вимушених змін у його житті.

І хоча доводи апеляційної скарги про те, що внаслідок заподіяних ОСОБА_2 протиправних дій ОСОБА_1 втратив роботу, в нього погіршився зір і виникли проблеми з тиском, є необґрунтованими, оскільки на час ухвалення рішення позивач належних і допустимих доказів зазначеному не надав ,а подана 25.05.2020 року заява про збільшення позовних вимог з копіями довідок, не була предметом судового розгляду і не підлягає дослідженню колегією суддів при перегляді рішення ,однак оцінивши аргументи заявника апеляційної скарги і наявні докази, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими.

Так,враховуючи ступінь вини особи ,яка характеризується прямим умислом ; характер правопорушення ,що відноситься до кримінально переслідуваних діянь злочинів; характер та обсяг фізичних та моральних страждань від перенесеного потерпілим болю внаслідок тяжких тілесних ушкоджень та впродовж лікування ; характер немайнових втрат ,їх тривалість і можливість відновлення - душевні та психічні страждання через тяжкість вимушених змін у житті та виробничих стосунках, погіршення якості життя неможливість в період лікування жити звичним сімейним та соціальним життям ; повноцінно працювати і заробляти кошти ,необхідність відвідування лікарів і приймання ліків , отримання потерпілим інвалідності , а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що розмір відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди необхідно збільшити до 75 000 грн., а рішення суду цій частині змінити.

Частинами 1, 6, 13 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий судовий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, із врахуванням звільнення позивача від сплати судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам, стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати, зокрема, судовий збір в розмірі 630,60 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 травня 2020 року змінити.

Замість «25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн.» вказати « 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) грн.».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за перегляд справи в апеляційній інстанції у розмірі 630,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: С. Г. Копаничук

Судді: Ю. Б. Войтко

І. М. Стадник