__________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-4084/11
Провадження № 4-с/947/134/20
УХВАЛА

02.10.2020

Київський районний суд м.Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І.

При секретарі Якубовській О.В.

За участю представників сторін адвоката Хоменко Я.І. і державного виконавця Тихоненко А.О.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за скаргою

ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тихоненко Аліни Олександрівни,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Київського райсуду м. Одеси від 18.09.2020 року відкрите провадження по справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тихоненко Аліни Олександрівни і справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Хоменко А.І., підтримуючи вимоги заявника, стверджувала, що державний виконавець Тихоненко А.О. неправомірно винесла 22.07.2020 року постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4084/11, виданого Київським райсудом м. Одеси 26.04.2012 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором і судових витрат. Так, державний виконавець прийняла рішення про відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, строк пред`явлення якого до виконання стягувачем пропущено. Представник скаржника звернула увагу суду, що державний виконавець прийняла виконавчий лист від іншого стягувача: у виконавчому листі Код ЄДРПОУ стягувача Публічного Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» вказано як 20965981; у виконавчому провадженні стягувачем виступає Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» ; згідно з рішенням суду і виконавчим листом грошові кошти підлягають стягненню в солідарному порядку з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . У даному випадку виконавчий лист №2-4084/11 видано на ім`я ОСОБА_1 . У матеріалах виконавчого провадження відсутні докази того, що борг не було стягнуто в примусовому порядку з іншого солідарного боржника ОСОБА_2

Державний виконавець Першого Київського ВДВС у місті Одесі Тихоненко А.О. скаргу вважає безпідставною і доводить, що рішення нею державним виконавцем - щодо примусового виконання виконавчого листа №2-4084/11 були прийняті у відповідності до вимог Закону і в межах повноважень. Так,виконавчий лист № 2-4084/11 неодноразово надавався стягувачем ПАТ «ПУМБ» для примусового виконання до органів Державної виконавчої служби. Виконавчий лист повертався стягувачу у зв`язку з неможливістю виконати рішення суду. Згідно з відміткою на виконавчому листі останній раз повернення було здійснено державним виконавцем 16.07.2017 року. Відповідно, стягувач вправі пред`явити виконавчий лист до виконання у строк до 17.07.2020 року. До Першого Київського ВДВС заява АТ «ПУМБ» і виконавчий лист на примусове виконання надійшли у квітні місяці 2020 року, але реєстрація цих документів була проведена з порушенням Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби 21.07.2020 року.

Стягувач Публічне Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» і солідарний боржник ОСОБА_2 сповіщались судом про час, дату і місце розгляду справи, до суду не з`явились, відзиву (заперечень, пояснень) за скаргою не надали.

Судом встановлено: рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 січня 2012 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. З відповідачів на користь банку стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 55135,91 дол.США та 94756 грн. і судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1700 грн. а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у сумі 120 грн.

Рішення набрало чинності 13.04.2012 року. Київським районним судом м. Одеси 26.04.2012 року видано виконавчі листи ПАТ «ПУМБ». У виконавчому листі зазначено «виконавчий лист може бути пред`явлений до виконання протягом одного року». У даному випадку виконавчий лист видано на боржника - ОСОБА_1 про стягнення судових витрат. ПАТ «ПУМБ» пред`явив виконавчий лист до примусового виконання. 28.02.2013 року виконавчий лист було повернуто стягувачу з підстав, визначених п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на той період часу). Надалі стягувач пред`являв виконавчий лист до органів виконавчої служби щорічно. Виконавчий лист державний виконавець повертав Банку, останній раз 16.06.2017 року з підстав, визначених п.5 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження».

21 липня 2020 року до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява Акціонерного товариства «Перший міжнародний Український банк» про примусове виконання виконавчого листа №2-4084/11 про стягнення з боржника ОСОБА_1 коштів у розмірі 1820 грн.

Постановою Старшого державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тихоненко Аліни Олександрівни 22.07.2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-4084/11 виданого 26.04.2012 р. Київським районним судом м. Одеси, про стягнення заборгованості в розмірі 1820 грн. відносно ОСОБА_1 .

Суд дослідив надані сторонами докази і наведені доводи і дійшов висновку, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» .

Відповідно до статті 1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За імперативними приписами статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

За змістом положень ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний розпочати примусове виконання рішення за наявності низки умов, зокрема якщо: виконання рішення передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, набрало законної сили; не пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; виконавчий документ відповідає вимогам, передбаченим ст. 4 цього Закону; стягувач подав заяву про примусове виконання рішення та надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим.

Відповідно до ст.22 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час видачі районним судом виконавчих листів №2-4084/11, строк пред`явлення виконавчих листів, виданих на підставі рішення, що набуло законної сили - протягом року з дня набрання рішенням законної сили.

Судом встановлено, що вищевказані виконавчі листи стягувачем ПАТ «ПУМБ» були пред`явлені у встановлений законом строк та повернуті стягувачеві.

Частиною 3 статті 23 ч.3 Закону України «Про виконавче провадження», що діяла на час повернення стягувачеві виконавчих документів органами ДВС, визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання

після переривання встановлюється з дня його повернення.

Таким чином, строк пред`явлення стягувачем виконавчого листа №2-4084/11 стосовно ОСОБА_1 до примусового виконання з останньої постанови про повернення 17.06.2018 року. Банк звернувся з відповідною заявою і надав виконавчий лист до Першого Київського ВДВС 21.07.2020 року тобто з пропуском встановленого законом строку (навіть с порушенням 3-річного строку, який було встановлено з 2016 року). Доводи державного виконавця про надання до Першого Київського ВДВС стягувачем заяви і виконавчого листа 26.04.2020 року не підтверджені належними доказами, тому не приймають до уваги судом.

Не спростував державний виконавець і доводів скаржника щодо неналежного стягувача. Так, за виконавчим листом стягувачем є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» , м. Донецьк , вул. Університетська, 2/А, а з матеріалів виконавчого провадження убачається, що стягувачем виступає Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», , м. Київ, вул. Андріївська, 4.

Суд також погоджується з доводами скаржника щодо відсутні доказів у матеріалах виконавчого провадження, що борг не було стягнуто в примусовому порядку з іншого солідарного боржника ОСОБА_2 , тому як виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Таким чином, при винесенні 22.07.2020 року постанови про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №2-40/84/11, виданого Київським райсудом м. Одеси 26.04.2012 року старший державний виконавець Першого Київського ВДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області Тихоненко А.О. діяла з порушенням вимог ЗУ «Про виконавче провадження», тому постанова є неправомірною і підлягає скасуванню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 про наявність оскаржуваної постанови державного виконавця довідалась 19.08.2020 року, до суду зі скаргою на цю постанову звернулась 28.08.2020 року. Скарга була повернута судом ухвалою від 02.09.2020 року з тих підстав, що до скарги скаржник не додала письмових доказів надсилання скарги іншим учасникам виконавчого провадження. Після отримання ухвали 15.09.2020 року ОСОБА_1 (її представник ОСОБА_3 ) надала до суду скаргу, оформлену у відповідності до вимог ч.2 ст.183 ЦПК України. Суд вважає, що заявник пропустила установлені законом строки оскарження рішень державного виконавця з поважних причин і поновлює їй строк звернення до суду.

Постанови державного виконавця про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження і про стягнення виконавчого збору винесені на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження, тому підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пунктом 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

У відповідності до вимог ч.1,ч.2 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу та у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст.ст.447-451 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Визнати скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тихоненко Аліни Олександрівни обґрунтованою.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду зі скаргою на рішення державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Тихоненко Аліни Олександрівни.

Визнати неправомірними та скасувати Постанови державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тихоненко Аліни Олександрівни : про відкриття виконавчого провадження №62624480 від 22.07.2020 року; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №62624480 від 22.07.2020 року; про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №62624480 від 22.07.2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Київський райсуд м. Одеси протягом 15 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 02.10. 2020 року.

Суддя Калашнікова О. І.