Справа № 461/928/19 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 22-ц/811/2922/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 липня 2019 року в складі судді Фролової Л.Д. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Романчук-Василик Вікторія Романівна, про встановлення факту родинних відносин, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

встановила:

Позивач ОСОБА_1 у лютому 2019 року звернувся до суду з позовом до Територіальної громади м. Львова про встановлення факту родинних відносин, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Вимоги обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його двоюрідний брат ОСОБА_6 07 грудня 2018 року він склав заяву про прийняття спадщини та направив її засобами поштового зв`язку на адресу приватного нотаріуса Романчук-Василик В.Р. Однак, даний лист йому було повернуто двічі у зв`язку з неврученням адресату. 05 лютого 2019 року вказана заява була здана до нотаріуса, але вже після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини. Посилаючись на норми ЦК України, просив суд визнати поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини, як такі, що не залежали від нього.

Крім цього вказує, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є його двоюрідним братом по батьковій лінії. Зважаючи на той факт, що право на спадкування після смерті його двоюрідного брата ОСОБА_6 ,у нього виникне лише після встановлення у судовому порядку факту родинних відносин, такий факт, на його думку, підлягає встановленню саме у позовному провадженні, оскільки породжує право на спадкування. Також, в даному випадку між сторонами наявний спір, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на квартиру відсутні, відтак просить встановити факт родинних відносин для отримання права на спадкування після смерті двоюрідного брата.

08 квітня 2019 року у підготовчому судовому засіданні за клопотанням позивача відбулася заміна відповідача з територіальної громади міста Львова на ОСОБА_3 .

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 23 липня 2019 року у задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Романчук-Василик Вікторія Романівна, про встановлення факту родинних відносин, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовлено повністю.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , з рішенням не погоджується.

В апеляційній скарзі покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його двоюрідний брат ОСОБА_6 27 грудня 2018 року у приватного нотаріуса Сиротяка Ю.Р. він склав заяву про прийняття спадщини та направив її засобами поштового зв`язку на адресу приватного нотаріуса Романчук-Василик В.Р., однак лист повернувся у зв`язку з неврученням адресату. В подальшому ситуація повторилася, тобто двічі відправлений лист повернувся без вручення адресату. 05 лютого 2019 року заява була подана нотаріусу, але вже після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Зазначає, що строк подання заяви про прийняття спадщини пропущений з поважних причин, що не залежали від його волі, тому такий підлягав поновленню, а наявність заповіту не позбавляє права на подання заяви про прийняття спадщини.

Стверджує, що покійний ОСОБА_6 є його двоюрідним братом по батьковій лінії, оскільки є сином ОСОБА_9 , який був одним із синів ОСОБА_10 та рідним братом батька позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 .

Звертає увагу на те, що право на спадкування після смерті ОСОБА_6 у нього виникне лише після встановлення у судовому порядку факту родинних відносин, такі підлягають встановленню в позовному провадженні, через наявність спору про право.

Разом з цим, суд не надав оцінки зазначеному, які і показам свідків, які повідомляли про родинні зв`язки позивача з померлим братом.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 липня 2019 рокута ухвалити нове, яким позов задовольнити. Судові витрати покласти на відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів приходить переконання, що оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам закону.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки існує заповіт, який в установленому порядку не визнаний недійсним, в тому числі з підстав, про які зазначав позивач, відтак суд відмовив позивачу у задоволенні позовної вимоги про встановлення факту родинних відносин для отримання права на спадкування.

Суд вважав, що у зв`язку з наявністю заповіту померлого на іншу особу, позивач не отримав статус спадкоємця, відтак вимоги про визначення йому додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини не можуть бути задоволені.

Також, суд зазначив, що позивач не надав належних та допустимих доказів про факт родинних відносин, який має бути встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд має встановити цей факт, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості, що позивач взагалі звертався за отриманням необхідних доказів у відповідні державні установи, а наданий суду лист від 21 грудня 2018 року про те, що книги актових записів про народження громадян по м. Козятин Вінницької області за 1931 рік в архіві на зберіганні немає, у зв`язку з чим неможливо видати довідку про народження ОСОБА_9 , свідчить лише про спробу отримати відомості позивачем щодо себе.

При цьому, позивачу звернуто увагу на те, що у разі необхідності він не позбавлений можливості отримати у компетентних органах у встановленому законом порядку певні документи, що посвідчать його родинні стосунки з померлим ОСОБА_6 .

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення колегія суддів виходить з такого.

Метою встановлення факту родинних відносин у даній справі між померлим ОСОБА_6 та позивачем є оформлення спадкових прав після померлого, при цьому пропуск строку на подання заяви про прийняття спадщини, за відсутності доказів про отримання в межах шестимісячного строку заяви позивача про прийняття спадщини приватним нотаріусом, виключає в принципі право на спадкування.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов`язками щодо предмета спору, а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконанню обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.

Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Звертаючись з позовними вимогами про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач ОСОБА_1 долучив до позову копію заяви про прийняття спадщини, яку склав 27.12.2018 року у приватного нотаріуса Сиротяка Ю.Р.

У заяві зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його двоюрідний брат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 7).

Зазначена заява направлена приватному нотаріусу Романчук-Василик В.Р. 27.12.2018, що підтверджується накладною, квитанцією та копією конверту і рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, скріншотом із сайту Укрпошти, однак відправлення повернуто за зворотною адресою (т. 1 а.с. 8-10).

16 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 повторно надіслав відповідну заяву цьому ж приватному нотаріусу, до якої долучив заяву про те, що ним направлялась поштою відповідна заява, однак така нотаріусом не отримана, згідно копій доказів, які містяться в матеріалах справи, відправлення повернуто 02 лютого 2019 року за зворотною адресою без вручення (т. 1 а.с. 11-15).

Разом з тим, заява позивача від 27.12.2018 року про прийняття спадщини зареєстрована приватним нотаріусом Романчук-Василик В.Р. 05.02.2019 року.

Зазначеними обставинами позивач власне обґрунтовує вимогу про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, який, на його думку, пропущений з незалежних від його волі обставин.

Згідно довідки ЛМКП «Айсберг» з місця проживання про склад сім`ї і прописку від 20.02.2016 № 263, покійний ОСОБА_6 проживав та був зареєстрований у АДРЕСА_1 , був власником квартири (т. 1 а.с. 8).

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 57 років, про що 13.07.2018 складено відповідний актовий запис №352, видано Свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 24).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належне йому майно.

На виконання вимог ухвали суду, приватний нотаріус Романчук-Василик В.Р. надіслала суду копію спадкової справи № 18/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 124).

В матеріалах спадкової справи наявний заповіт ОСОБА_6 від 26 лютого 1999 року, за яким останній заповів все своє майно, де б воно не знаходилось, і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати, і на що за законом він матиме право - ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 158).

26.07.2018 ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, у якій зазначив про спадкове майно та про те, що спадщину приймає (т. 1 а.с. 125).

Як зазначено вище, заява позивача від 27.12.2018 року про прийняття спадщини зареєстрована приватним нотаріусом Романчук-Василик В.Р. 05.02.2019 року.

В свою чергу, приватний нотаріус Романчук-Василик В.Р. листом від 07.02.2019 №14/02-14 повідомила позивача ОСОБА_1 про те, що 26.07.2018 заведена спадкова справа № 18/2018 (номер у спадковому реєстрі: 62761265) після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Пославшись на статтю 1223 та частину 1 статті 1241 ЦК України зазначила, що ОСОБА_1 не має права на спадкування (т. 1 а.с. 152).

За нормою ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Так, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (ч. 1 ст. 1265 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши її фактичних обставин.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Колегія суддів приймає до уваги доводи позивача про те, що в межах шестимісячного строку з часу відкриття спадщини він прийшов до нотаріуса Сиротяка Ю.Р. для подання заяви про прийняття спадщини, така заява була складена та посвідчена нотаріусом, однак довідався про відкриту спадкову справу іншим нотаріусом Романчук-Василик В.Р., двічі надсилав відповідні заяви приватному нотаріусу, проте такі поверталися йому без вручення адресату, тому, на переконання колегії суддів, подання таких заяв безперечно свідчить про вчинення позивачем у визначений законом шестимісячний строк активних та свідомих дій з метою прийняття спадщини, проте у спадкоємця виникли перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, відповідно в силу об`єктивних причин, які суд визнає поважними, позивач у визначений законом строк не зміг подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу, який відкрив спадкову справу після смерті ОСОБА_6 .

Таким чином, виходячи з принципу диспозитивності та враховуючи той факт, що заяву позивача від 27.12.2018 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , приватний нотаріус Романчук-Василик В.Р. отримала 05.02.2019, колегія суддів вважає за можливе задовольнити вимогу позивача ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відповідно визначити позивачу додатковий строк терміном у два місяці з дня набрання законної сили рішення суду для подання заяви про прийняття спадщини.

В свою чергу, перелік фактів, що мають юридичне значення та які встановлюються в судовому порядку, передбачений у ч. ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного чи природного характеру.

Згідно із ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Як роз`яснено у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» за № 5 від 31.03.1995, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Вимоги про встановлення факту родинних відносин позивач ОСОБА_1 обґрунтовує свідоцтвом про народження ОСОБА_6 , де його батьками зазначені ОСОБА_9 та ОСОБА_13 (т. 1 а.с. 19).

При цьому, згідно свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 - його батьками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_14 .

Згідно посвідки про народження ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), його батьками зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_15 (а.с. т. 1 а.с. 20).

Також, позивачем подані сімейні фото та свідоцтво про хрещення з яких слідує, що ОСОБА_6 є хрещеним батьком сина позивача.

Крім цього, на адресу суду від ОСОБА_16 подано заяву, де зазначено, що його родина складалася з батька ОСОБА_10 (1907 р.н.), матері ОСОБА_15 (1908 р.н.), трьох рідних братів ОСОБА_9 (1931 р.н.), його ОСОБА_16 (1936 р.н.) та ОСОБА_7 (1938 р.н.), а також, що він є рідним дядьком померлого ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 194).

Таким чином, позивач стверджує, що покійний ОСОБА_6 є його двоюрідним братом по батьковій лінії, оскільки є сином ОСОБА_9 , який був одним із синів ОСОБА_10 та рідним братом батька позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 .

Згідно вимог Цивільного кодексу України, Сімейного кодексу України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням.

Перелік документів, які необхідні для того, щоб установити родинні стосунки осіб, визначається в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення.

Саме такі родинні відносини, на переконання колегії суддів, підтверджуються поданими позивачем доказами, показами свідків, допитаних судом першої інстанції та іншими матеріалами справи.

Таким чином, у вказаній частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з одночасним ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, відповідно встановлення факту родинних відносин, а саме що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 є двоюрідним братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, із постановленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 липня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовомОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Романчук-Василик Вікторія Романівна, про встановлення факту родинних відносин, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 є двоюрідним братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини спадкодавця ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном 2 (два) місяці, з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 судовий збір у розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. за розгляд справи в суді першої інстанції та 2305 (дві тисячі триста п`ять) грн. 20 коп. за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо д о Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 18 березня 2020 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк