Справа № 635/7188/18
Провадження № 2/635/71/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Савченка Д.М.,

секретар судового засідання - Письменна В.М.,

учасники справи:

позивач - Височанська селищна рада Харківського району Харківської обалсті,

представник позивача - Дадикіна Ірина Василівна,

відповідач 1- ОСОБА_1 ,

відповідач 2 - ОСОБА_2 ,

третя особа - Служба у справах дітей ХРДА,

представник третьої особи - Чопорова Вікторія Вікторівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

Височанська селищна рада Харківського району Харківської області звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської областів якому, з урахуванням остаточних позовних вимог, просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з відповідачів аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів (заробітку) на кожну дитину, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь Державного закладу в якому будуть перебувати діти. Судові витрати просить покласти на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що Виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, як органом опіки та піклування, встановлено факт ухилення від виконання батьківських обов`язків з боку ОСОБА_1 по відношенню до своїх малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми, не надає їм доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти, безвідповідально відноситься до здоров`я дітей, не забезпечує матеріально. За місцем мешкання ОСОБА_1 характеризується негативно. У шлюбі не перебуває, не працює. Відповідно до характеристики Комунального закладу «Зеленогайський спеціальний загальноосвітній навчально-виховний комплекс (дошкільний навчальний заклад школа-інтернат І-ІІІ ступенів)» Харківської обласної ради № 816 від 04.10 2018 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 навчаються за програмою для дітей із затримкою психічного розвитку. Неодноразовими обстеженнями умов проживання родини ОСОБА_1 було встановлено, що помешкання не придатне для проживання разом із дітьми.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 листопада 2018 року провадження у справі відкрито, суд вирішив проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 листопада 08 жовтня 2019 року головуючим у справі визначено суддю Савченка Д.М.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2019 року цивільну справу прийнято до провадження судді Савченка Д.М.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2019 року залучено в якості співвідповідача по справі ОСОБА_2 , закрито підготовче провадження у справ і призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 лютого 2020 року задоволено клопотання представника позивача - Дадикіної І.В. про витребування доказів. Витребувано з КЗОЗ «Харківський обласний наркологічний диспансер» відомості, чи перебуває ОСОБА_1 на обліку у зазначеній установі.

Представник позивача Дадикіна І.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні категорично заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Проти позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , батька дітей, не заперечувала.

Представник третьої особи: Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області- Чопорова В.В. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила врахувати при винесенні рішення інтереси малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 повідомила про те, що вважає недоцільним позбавляти відповідача ОСОБА_1 батьківських прав, оскільки остання не вживає алкогольні напої, до відповідальності не притягувалась, у будинку, де мешкають діти, зроблено ремонт, діти доглянуті.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 пояснила, що відповідач ОСОБА_1 не вживає алкогольні напої та наркотичні речовини, водить дітей до школи, діти гарно виглядають. У будинку, де мешкає родина, зроблено ремонт, у кожної дитини є своє ліжко. Зазначила, що заперечує проти позбавлення батьківських прав відповідача.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні також заперечував проти позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав, пояснив, що з 2018 року у зв`язку з займаною посадою тісно займається з сім`єю ОСОБА_1 . Після звернення директору інтернату з листом до голови селищної ради було проведено комісію та надано відповідь про те, що підстав вважати, що відповідач ОСОБА_1 не цікавиться навчанням дітей, немає. Остання піклується про дітей, забезпечує їх, піклується про їх здоров`я.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що діти приходили до неї на роботу та жалілись, що відчим їх ображає, б`є. Декілька разів бачила дітей влітку у 2018 році на ставку самих.

Суд, вислухавши думку представника позивача - Височанської селищної ради Харківського району Харківської області - Дадикіної І.В., відповдача - ОСОБА_1 , представника третьої особи - Служби у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області- Чопорової В.В., свідків, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, проаналізувавши спірні правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.ч.2,3 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 14 грудня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим 14 грудня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області. Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 22 квітня 2009 року Височанською селищною радою Харківського району Харківської області) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 02 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області).

14 грудня 2010 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №461.

Після припинення шлюбних відносин між батьками малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишились проживати разом з матір`ю. Зараз мати з дітьми зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , де створено для дітей належні житлово- побутові умови (акт обстеження сім`ї від 09.09.2020).

Згідно з інформацією, наданою керівництвом Комунального закладу «Зеленогайська спеціальна школа» Харківської обласної ради, малолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є вихованцями зазначеного закладу. За час навчання дітей станом здоров`я дітей та забезпеченням їм належного догляду опікується мати, ОСОБА_1 . Батько дітей, ОСОБА_2 , з питань, що стосуються виховання та здоров`я дітей, до закладу не звертався.

Згідно висновку №01-22/1103 від 20 травня 2019 року Харківська районна державна адміністрація Харківської області встановила, що ухилення від виконання батькіських обовязків з боку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відносно їх малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 має місце та вважає за доцільне позбавлення батьківських прав останніх відносно малолітніх дітей.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків (абз. 2 п. 18 Постанови).

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Наданими суду доказами підтверджується ухилення батьком дітей - ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків відносно своїх дітей, оскільки останній будь-якої участі у вихованні та забезпеченні дітей протягом тривалого часу не здійснює. У зв`язку з цим суд приходить до висновку, що ухилення останнім від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей має місце, що є підставою для позбавлення останнього батьківських прав щодо малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вирішуючи питання щодо позбавлення батьківських прав відповідачки ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Як пояснила ОСОБА_1 у судовому засіданні, вона категорично заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно своїх малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

На виконання вимог статті 171 СК України в судовому засіданні заслухана думка малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо позбавлення їх батьків батьківських прав. При цьому останні висловилися категорично проти позбавлення їх матері батьківських прав, пояснивши, що мати ними опікується, і вони бажають жити з нею в родині.

Наявні у справі докази свідчать про намагання відповідачки ОСОБА_1 належним чином здійснювати свої батьківські обов`язки.

Зокрема, у медичних довідках від 04.10.2018, виданих КНП ХРР «Центр первинної медичної допомоги № 1 Харківського району», зазначено, що мати ОСОБА_1 своєчасно звертається за медичною допомогою у разі хвороби дітей, виконує усі призначення лікаря.

Згідно з характеристикою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 12.03.2020, виданою КЗ «Зеленогайська спеціальна школа Харківської обласної ради», мати - ОСОБА_1 приводить дітей до закладу та забирає кожного дня, відвідує батьківські збори, рекомендації вихователів щодо виховання дітей вислуховує, ознак алкогольного сп`яніння у матері не виявлено.

Доказів, що відповідачка жорстоко поводиться з дітьми, страждає на алкоголізм або наркоманію, суду позивачем не надано.

До ОСОБА_1 раніше не застосовувалося попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дітей. Заперечення нею проти задоволення позовних вимог, часткове виконання свого обов`язку щодо матеріального забезпечення дітей свідчать про наявність у неї бажання піклуватись про дітей.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що належних умов для життя та виховання дітей відповідачкою ОСОБА_1 у повному обсязі не забезпечено. Водночас наданими доказами не підтверджується такий ступінь ухилення нею від виконання обов`язків щодо виховання дітей, пропорційним якому буде позбавлення відповідачки батьківських прав відносно своїх дітей, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що під час судового розгляду встановлено неналежне виконання з боку ОСОБА_1 своїх обов`язків щодо виховання дітей, останню необхідно попередити про необхідність змінити ставлення до виховання дітей.

Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, у зв`язку з чим підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:- стан здоров`я та матеріальне становище дитини;- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;- наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;- доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;- інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» , дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Враховуючи відсутність інформації щодо майнового стану відповідача та те, що позбавлена батьківських прав особа не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а також те, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, суд не вбачає підстав для звільнення відповідача ОСОБА_2 від обов`язку щодо утримання дітей, та тому вважає за необхідне вирішити питання щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дати пред`явлення даного позову та до досягнення дітьми повноліття.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання до суду позову з вимогами про позбавлення відповідачів батьківських прав та стягнення аліментів в розмірі 2102 грн.

Керуючись ст.ст. 4-5, 12-13, 76, 81, 141, 258, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Височанської селищної ради Харківського району Харківської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей- задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів (заробітку) платника аліментів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 08.10.2018 до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) гривні на користь держави.

У задоволенні позовних вимог про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав та стягненні аліментів - відмовити.

Попередити ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Височанська селищна рада Харківського району Харківської області, місце реєстрації: Харківська область, Харківський район, смт.Високий, вул.Бульварна, 12, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_2 .

Третя особа - Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, місце реєстрації: м.Харків, пр-т Гагаріна 157а, .

Повний текст рішення складено 07.10.2020.

Суддя Д.М. Савченко