Справа № 567/168/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини звернулась ОСОБА_1 .

В обгрунтування позову зазначає, що з 05.10.2008 перебувала з відповідачем в шлюбі, який було розірвано рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 07.08.2014. Вказує, що від шлюбу у сторін є спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею.

Згідно рішення Острозького районного суду від 18.09.2014 з відповідача стягуються аліменти на утримання їх спільного сина, в розмірі 550 грн. щомісячно, починаючи з 18.07.2014 року.

Вказує, що на даний час виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів в зв`язку із зміною обставин, що враховувались судом при визначенні розміру аліментів та набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", яким було внесено зміни до СК України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Водночас вказує, що на даний час відповідач регулярно виїжджає на роботу за кордон та отримує стабільний дохід, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільного неповнолітнього сина.

Зазначає, що на даний час вона працює в КП «Острозька ОПЛ» на посаді сестри мед.стаціонару та отримує заробітну плату в розмірі 5500 грн. в місяць, в зв`язку з чим вона не в змозі самостійно забезпечити їх сину належне утримання, достатнє для його віку. Нерухомого та рухомого майна позивач у власності не має.

Окрім того вказує, що малолітній ОСОБА_3 є інвалідом дитинства, якому поставлений діагноз хронічний гломерулонефрит, нефротична форма в стадії ремісії без порушення функції нирок, в зв`язку з чим він потребує додаткових коштів пов`язаних з лікуванням та оздоровленням.

Посилаючись на вказані обставини та збільшення вікових потреб сина ОСОБА_3 , а також матеріальних витрат на його утримання, просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача згідно рішення №567/827/14-ц на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 3000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Острозького районного суду від 17.02.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження відповідно до ст.274-279 ЦПК України без повідомлення (виклику) сторін, роз"яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Одночасно, задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

04.03.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому він позов визнав частково та вказав, що згідний сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно. В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що окрім сплати аліментів у визначеному рішенням суду розмірі, він також постійно надавав матеріальну допомогу на утримання сина та надавав кошти на придбання необхідних ліків, одягу та шкільного інвентаря, а також дарував подарунки. Також заперечив факт виїзду за кордон з метою заробітків та вказує, що виїжджає за кордон з ціллю відвідати свою цивільну дружину, яка проживає в Польщі.

Вказує, що він не має постійного місця роботи, живе за рахунок нерегулярних підробітків. Окрім того, він змушений допомагати своїм непрацездатним батькам, з якими він проживає.

За вказаних обставин, враховуючи відсутність у нього постійного заробітку та наявність на утриманні батьків, вважає що розмір аліментів, який підлягає до стягнення повинен становити 1500 грн.

16.03.2020 позивачем подано відповідь на відзив.

Відповідно довимог ч.4 ст.179 ЦПК України відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом.

Статтею 83 ЦПК України передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Встановлено, що відзив було отримано позивачем 07.03.2020, при цьому відповідь на відзив подано до суду лише 16.03.2020, тобто з порушенням строку встановленого ухвалою суду від 17.02.2020, а відтак зазначена відповідь на відзив до розгляду не приймається.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з"ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі перебували в шлюбі, який було розірвано рішенням Острозького районного суду від 07.08.2014 року.

Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис №3 від 25.02.2011 року), що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 виданим 25.02.2011 року, згідно якого позивач вказана його матір`ю, а відповідач - батьком.

Згідно виконавчого листа №567/827/14-ц, виданого Острозьким районним судом 07.10.2014 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 550 грн. кожного місяця, починаючи з 18.07.2014.

Згідно довідки Острозького РВ ДВС від 22.01.2020 встановлено, що заборгованість по сплаті алментів відсутня. Переплата аліментів станом на 22.02.2020 становила 3135 грн.

Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно.

Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, позивач посилається на те, що на даний час дохід відповідача збільшився, оскільки він працевлаштований за кордоном та отримує стабільний дохід. Також вважає підставою для зміни розміру аліментів те, що 08.07.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, за яким внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час становить 1109 грн. та, на думку позивачки, значно перевищує розмір аліментів, визначених судом.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В той же час, зазначеною нормою СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів не тільки у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, але і в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З аналізу наведених норм вбачається, що при вирішенні даного спору правове значення має встановлення наявності або відсутності факту зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, що передбачено ст.7 СК України.

Відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", внесено зміни до ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду та вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.1, 2 ч.3 ст.181 СК України, визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів слід з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповіднодо ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду та вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5,6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що на даний час обставини, враховані судом при визначені розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 , змінились.

Так, судом встановлено, що відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, що підтверджується довідкою Острозької міської ради від 28.02.2020.

Водночас, згідно відомостей Державної прикордонної служби України від 17.02.2020 вбачається, що ОСОБА_2 у період з 01.01.2019 по теперішній час більше десяти разів перетинав кордон України, востаннє 24.01.2020. Суд враховує, що доказів отримання відповідачем доходу в зв`язку з виїздом за кордон, сторонами не надано. Разом з тим, здійснення регулярних виїздів за кордон свідчить про наявність у відповідача матеріальних можливостей для цього, а отже отримання ним доходів з джерел, які ним не повідомлені.

Згідно довідки Розвазької ЗОШ І-ІІІ ст. від 20.01.2020 встановлено, що ОСОБА_3 навчається в 3 класі зазначеного закладу.

Суд вважає, що виходячи із вимог ч.1 ст.192 СК України, у системному зв`язку з положенням ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів, які стягуються із відповідача підлягає збільшенню, оскільки утримання неповнолітньої дитини в його віці потребує від батьків додаткових зусиль та матеріальних витрат, а з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляції тощо, визначений у 2011 році розмір аліментів, не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб дитини, зокрема, для його належного забезпечення повноцінного харчування, одягу, навчання та розвитку.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 N3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК.

Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Одночасно, судом встановлено, що позивач працевлаштована та працює на посаді сестри мед. стаціонару КП «Острозька ОПЛ», де отримує заробітну плату в середньому розмірі 5400 грн., що підтверджується довідкою про її доходи від 20.01.2020.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що на утриманні сторін перебувають інші особи. Доказів про перебування на утриманні відповідача батьків, які є пенсіонерами, а відтак отримують пенсійне забезпечення, суду не надано.

При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року.

Судом встановлено, що після винесення рішення суду про стягнення аліментів у зв`язку із збільшенням вікових потреб дитини, витрати, які несе позивач на утримання дитини перевищують розмір сплачуваних відповідачем аліментів, в зв`язку з чим матеріальне становище отримувача аліментів погіршується.

Отже, судом встановлено обставини, які надають можливість збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача.

Дані обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, на думку суду, є істотними та достатніми для зміни визначеного за судовим рішенням розміру аліментів та можуть слугувати самостійною підставою для зміни їх розміру.

З урахуванням встановлених судом обставин та наведених правових норм, суд вважає можливим змінити розмір стягнення аліментів.

Одночасно суд бере до уваги той факт, що малолітній ОСОБА_3 хворіє, що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється відповідачем.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина в розмірі 3000 грн. щомісячно, позивач одночасно обгрунтовує і наявністю витрат, пов`язаних з обстеженням, лікуванням та оздоровленням дитини.

Згідно ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З норм ст.185 СК України, Постанови Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 24.02.2016 року №6-129цс15, вбачається, що до особливих обставин законодавцем відносяться випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, талантів, у зв`язку з хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом, тощо. Отже, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку та витрати на них повинен довести позивач.

А тому суд приходить до висновку, що витрати, на які вказує позивач, пов`язані з лікуванням та оздоровленням ОСОБА_3 є додатковими, передбаченими ст.185 СК України.

Разом з тим, як на підставу для зміни розмуру аліментів, позивач посилається на зміни в законодавстві.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року №037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в новій редакції та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30%).

Таким чином, розмір аліментів, які на даний час стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання їх сина, не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 (справа № 459/2181/17/61-37114св18).

Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

За правилами ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в той же час, ст.192 СК України, якою регулюються правовідносини щодо зміни розміру аліментів, не містить норми про те, що зміна розміру аліментів присуджується з дати звернення до суду з зазначеним позовом.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дитини, суд також бере до уваги, що платник аліментів є працездатним, має добрий стан здоров`я, інших утриманців не має, оскільки протилежних доказів суду не надано, може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, що він підтвердив у своєму відзиві.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1700 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому суд виходить з того, що запропонований позивачем до стягнення розмір аліментів на дитину є більшим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час, суд вважає, що стягнення аліментів в сумі 3000 грн. на дитину буде надто обтяжливим для відповідача, який на даний час немає постійного місця роботи та в судовому засіданні не встановлено наявність у відповідача можливості сплачувати аліменти в зазначеному позивачем розмірі.

На підставі 129-1 Конституції України, ст.80, 180-183, 185, 191, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.5, 12, 13, 142, 211, 258, 263-265, 273 ЦПК України

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Змінити розмір аліментів, визначений рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 18.09.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 та стягувати з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1700 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.03.2020.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.