Провадження №2/760/3197/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді: Оксюти Т.Г.

при секретарі - Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив суд: розірвати договір №26/03/19/01 від 26.03.2019 року, укладений між позивачем та відповідачем; стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 132 069,12 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.03.2019 року між ОСОБА_2 в статусі (згідно даних, вказаним ним при укладанні договору) фізичної особи-підприємця, як постачальником та позивачем, як покупцем укладено договір № 26/03/19/01.

У відповідності до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язується виготовити та передати у власність покупця (поставити покупцеві), а покупець прийняти та сплатити за товар «скляні конструкції», вказаний в додатку № 1,2,3,4 «Розрахунок вартості робіт» до цього договору, в строки, передбачені договором, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до умов договору, базова сума товару становить 198 820,00 грн.; поставка та монтаж товару, починаючи з 26.03.2019 року, здійснюється протягом 35 робочих днів.

На виконання умов договору позивачем, в день підписання договору, було передано відповідачу готівкою грошові кошти в сумі 100 000,00 грн., однак жодного розрахункового документу відповідачем позивачу надано не було.

Сторонами було узгоджене технічне завдання по договору, відповідачем було прийнято фронт робіт та виконано частину робіт (встановлено кріплення та фурнітуру: фурнітура "стойка міні" 14 шт. х 1860 грн. = 26 040 грн; крепіж 10 шт. х 35 грн. = 350 грн; профіль по периметру 7.48 x 206 грн. = 1 540,66 грн., всього на суму: 27 930,88 грн.

Після чого, згідно з п. 2.3.2 договору, позивачем 07.07.2019 року було передано відповідачу готівкою грошові кошти в сумі 60000,00 грн. Розрахункового документу на підтвердження отримання зазначених коштів відповідачем позивачу також не було надано.

Позивач зазначав, що надання відповідачем позивачу товару, виконання робіт у відповідності до укладеного між сторонами договору №26/03/19/01 від 26.03.2019 року, так і не відбулось.

Відповідач усіляко уникає зустрічей та діалогу з питань врегулювання ситуації, що склалася.

Термін дії укладеного сторонами договору - з моменту його підписання та до повного виконання сторонами зобов`язань за договором.

Також позивач зазначав, що в укладеному між сторонами договорі, відповідачем вказано відомості про те, що він є фізичною особою-підприємцем.

Статус відповідача, як суб`єкта підприємництва, не перевірявся позивачем на момент підписання договору.

Отримавши витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 09.12.2019 року, позивачем виявлено, що підприємницьку діяльність ОСОБА_2 , як фізичної особи-підприємця було припинено ще 23.07.2014 за власним рішенням.

З яких підстав постачальник вказав в договорі неіснуючі дані, скріпив цю інформацію власним підписом, печаткою фізичної особи-підприємця, позивачу не відомо.

На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити.

13.12.2019 позивачем подано заяву про забезпечення позову в якій позивач просив в якості забезпечення позову накласти арешт на частку в розмірі 46/100 квартири, яка належить ОСОБА_2 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.12.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.12.2019 відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

21.01.2020 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10.02.2020 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи в судове засідання не викликались.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26.03.2019 року між ОСОБА_2 в статусі (згідно даних, вказаним ним при укладанні договору) фізичної особи-підприємця (постачальник) та позивачем (покупець) укладено договір № 26/03/19/01 (а.с. 15-21).

У відповідності до п. 1.1 договору, постачальник зобов`язується виготовити та передати у власність покупця (поставити покупцеві), а покупець прийняти та сплатити за товар «скляні конструкції», вказаний в додатку № 1,2,3,4 «Розрахунок вартості робіт» до цього договору, в строки, передбачені договором, за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктом 2.1 договору, базова сума товару - 198 820,00 грн.

У відповідності до п. 4.1 договору, поставка та монтаж товару, починаючи з 26.03.2019 року, здійснюється протягом 35 робочих днів, при умові узгодженого технічного завдання та підписаного Акту прийому-передачі фронту робіт.

За пунктом 4.5 договору, постачальник не гарантує поставки товару і виконання робіт в строки (терміни), передбачені пунктом 4.1 цього договору, при порушенні покупцем строків (термінів) і умов оплати, вказаних в пункті 2.3.1 договору.

Вбачається, що на виконання умов п. 2.3.1 договору (передоплата в розмірі 50% від вартості товару і робіт, вказаної в п. 2.1 договору), позивачем як покупцем за договором, в день підписання договору було передано відповідачу - постачальнику за договором, готівкою грошові кошти в сумі: 100 000,00 грн., що підтверджується власноручним написом відповідача на договорі (а.с. 16). Однак, жодного розрахункового документу відповідачем позивачу надано не було.

Сторонами було узгоджене технічне завдання по договору, що підтверджується підписанням сторонами розрахунків вартості на суму: 22 443,38 грн, 40 619,09 грн., 63 492,81 грн., 72 266,06 грн.

Відповідачем було прийнято фронт робіт та виконано частину робіт, всього на суму: 27 930.88 грн., а саме: встановлено кріплення та фурнітуру: фурнітура "стойка міні" 14 шт. х 1860 грн. = 26 040 грн; крепіж 10 шт. х 35 грн. = 350 грн; профіль по периметру 7.48 x 206 грн. =1 540,66 грн.

В подальшому, згідно з п. 2.3.2 договору, позивачем 07.07.2019 року було передано відповідачу готівкою грошові кошти в сумі 60000,00 грн., що підтверджується власноручним написом відповідача на договорі (а.с. 17). Розрахункового документу на підтвердження отримання зазначених коштів відповідачем позивачу також не було надано.

Вбачається, що надання відповідачем позивачу товару, виконання робіт у відповідності умов договору №26/03/19/01 від 26.03.2019 року, так і не відбулось.

При цьому, відповідач усіляко уникає зустрічей та діалогу з позивачем з питань врегулювання ситуації, що склалася.

Відповідно до умов договору, термін дії укладеного сторонами договору (п.8.4) - з моменту його підписання та до повного виконання сторонами зобов`язань за договором.

Встановлено, що з метою досудового врегулювання спору та для дотримання положень ч. 1,2 ст. 530 ЦК України відносно початку перебігу строку виконання зобов`язань, обов`язок виконання яких покладений на відповідача нормами законодавства і договором, позивачем листом від 22.11.2019 висловлено вимогу відповідачу наступного змісту, а саме: надати розрахунковий документ про оплату грошових коштів по договору; надати позивачу підписаний з боку відповідача Акт приймання-передачі фронту робіт; надати підписаний з боку відповідача Акт, що підтверджує встановлення кріплень та фурнітури на загальну суму 27 930.88 грн.; приступити до виконання умов договору №26/03/19/01 від 26.03.2019 року або підписати та надіслати додаткову угоду про розірвання договору, проект якої було додано до листа і повернути отримані за договором від позивача не відпрацьовані кошти в розмірі 132 069,12 грн. шляхом їх перерахування на картковий рахунок позивача.

Однак, зазначений лист позивача залишився неврученим відповідачу навіть після спливу встановлених нормативних строків пересилання поштових відправлень.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Моментом пред`явлення вимоги вважається закінчення семиденного строку передбаченого ч. 2 ст. 530 ЦК України із врахуванням триденного терміну поштового пересилання (згідно Наказу Міністерства зв`язку України від 28.11.2013 № 958 «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 січня 2014 р. за № 173/24950).

Таким чином, строк виконання зобов`язань відповідачем, строки виконання яких не встановлені договором і вимога по виконанню яких пред`явлена вищевказаним листом позивача - до 03.12.2019 року включно, тому з 04.12.2019 року відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання.

З загальнодоступної інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що діяльність ФОП ОСОБА_2 припинена 23.07.2014 за власним рішенням.

Позивач зазначав, що на момент підписання договору статус відповідача, як суб`єкта підприємництва, позивачем не перевірявся.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 873 ЦК України вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.

Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до положень ст. 639 ЦК України, сторонами було дотримано письмову форму договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ч. 1 ст. 204 ЦК України).

Хибне зазначення статусу сторін договору прямо не передбачене законодавством в якості підстави недійсності договору (ст. ст. 203, 215 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, зобов`язання фізичної особи-підприємця тісно пов`язані з ним як з фізичною особою, оскільки фізична особа існує незалежно від статусу суб`єкта підприємництва. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 9 серпня 2017 року у справі № 3-788гс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 12-113гс18.

З огляду на зазначене, укладений між позивачем та відповідачем 26.03.2019 року договір №26/03/19/01 є дійсним не зважаючи на помилкове визначення постачальника за договором у статусі ФОП.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України визначено, що уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; розірвання договору та відшкодування збитків.

Статтею 849 ЦК України визначено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

З огляду на зазначене вище, вимога позивача про розірвання договору є правомірною, оскільки відповідачем не було дотримано встановлених п. 4.1 договору строків та невиконано ним у визначений ст. 530 ЦК України термін вимог, згідно листа позивача від 22.11.2019 року.

Внаслідок розірвання договору сплачені позивачем грошові кошти підлягають поверненню, оскільки втрачають ознаки авансу і набувають статусу майна (грошових коштів), набутих отримувачем без достатньої правової підстави.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено обставини на які він посилався як на підставу своїх вимог, а тому вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до розрахунку позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошові кошти в сумі 132069,12 грн.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, вважає його вірним, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заявлена позивачем сума.

З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 2089,10 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 51, 52, 203, 204, 215, 530, 598-609, 610, 611, 638, 639, 837, 849, 865, 872, 873, 1212 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281, 282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати договір укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 №26/03/19/01 від 26.03.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ) грошові кошти в розмірі 132 069,12 грн. (сто тридцять дві тисячі шістдесят дев`ять гривень дванадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ) судовий збір в сумі 2089,10 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 )

Суддя: