справа № 208/3510/20
№ провадження 2/208/1626/20
14 вересня 2020 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді Сушкової Л.І.
секретаря судового засідання Грищенко О.Л.
учасники справи
представник позивача, адвокат: Сафронов О.С.
відповідач: ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору:
центр надання адміністративних послуг Кам`янської міської ради
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа центр надання адміністративних послуг Кам`янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, суд -
04.06.2020 р. до суду звернулася позивачка з позовом про визнання ОСОБА_2 особою, яка втратила право користування житловим приміщенням у будинку по АДРЕСА_1 , належний на праві власності ОСОБА_1 та зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Сафронов О.С. не з`явились, представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутністю його та позивача, вимоги підтримує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини не явки до суду не повідомив.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 06 липня 2018 року, ОСОБА_1 , на підставі договору Дарування було отримано від ОСОБА_3 в дар у приватну особисту власність житловий будинок АДРЕСА_1 , спільно з земельною ділянкою.Даний договір посвідчено приватним нотаріусомДніпродзержинського міського нотаріального округу Яловою О.М., та зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 1144, отже, вона є одноосібною власницею цього будинку.
Згідно домової книги на даний час в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Однак, ОСОБА_2 не проживає в житловому будинку понад вісім років,без поважних причин, про що складено акт про підтвердження факту не проживання відповідача, від 25.05.2020 р. б/н, головою квартального комітету № 3 Заводського району Губарєвою Л.М.
Факт відсутності за місцем реєстрації ОСОБА_2 понад вісім років підтверджують свідки ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивачеві, ОСОБА_1 , відомо, що відповідач виїхав до Росії на постійне місце проживання, забравши всі свої речі та майно, але точної адреси місця проживання, не залишив і до цих пір, жодного разу не з`являвся за місцем реєстрації, в утриманні житла участі не приймав, залишаючись лише зареєстрованим за вказаною адресою.
Факт реєстрації відповідача в будинку, власником якого є позивач порушує право позивача на вільне розпорядження і користування своїм майном, власністю. Позивач, ОСОБА_1 позбавлена можливості скористатися належною пільгою та оформити субсидію на сплату комірного, змушена сплачувати надмірні кошти за відповідача, формально зареєстрованого в будівлі, тривалий час не мешкаючий там і не несе матеріальних обов`язкових відрахувань при цьому. Крім того, виникли ускладнення у позивача при відчуженні нерухомості, бо в належному їй на праві власності будинку зареєстрований відповідач, стороння особа, тому позивач змушений звернутись до суду.
Суд, вивчивши матеріали справи, надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як доведені наданими доказами до позову, обґрунтовані позивачем.
Дійсно, згідно наданих на підтвердження позову позивачем правовстановлюючих документів, договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Яловою О.М. від 06 липня 2018 р. зареєстрованого в реєстрі за № 1144, вона є власником будинку по АДРЕСА_1 , де зареєстрована вона і відповідач, ОСОБА_2 .
Згідно наданого позивачем, належним чином виготовленого, акту, завіреного відділом ОСН та ОСББ Кам`янської міськради від 25.05.2020 року, відповідач, ОСОБА_2 , за місцем реєстрації у б. АДРЕСА_1 протягом 8 років не мешкає, причини нікому не відомі причини його відсутності та місце його знаходження і проживання весь цей час також точно не відомо. Позивачем також надані копія технічного паспорту домоволодіння, як характеристика будинку, належного позивачеві на праві власності, за вказаною адресою та домова книга, де зареєстрована вона та відповідач по справі, а також інші документи.
Відповідно до ст. 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст.41 Конституції України«… кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. …Право приватної власності є непорушним.»
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло, як одного з природних і невід`ємних прав людини. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Згідно змісту ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності , згідно ч.2 ст. 321 Цивільного Кодексу України.
Разом з тим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Ст.383 Цивільного Кодексу України передбачено, що власник житлового будинкумає право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї.
Згідно ст.3 Сімейного кодексу України визнано, що сім`ю складають особи, які спільно проживають пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі відсутності ,без поважних причин, понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст.71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст.405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст.72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Зокрема, відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Однак, відповідач по справі не є членом сім`ї власника житлового будинку, в якому зареєстрований і відсутній понад 8 років, без поважних причин.
Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи, понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням ,відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 Житлового кодексу України; ст.405 Цивільного кодексу України).
Відповідач, ОСОБА_2 , не є членом сім`ї позивача, в розумінні ч.2 ст.64 Житлового Кодексу Українита ч.2, ч.4 ст.3 Сімейного Кодексу України, і на нього не поширюється право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , власником якого є позивач.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою.
Отже, отримання такого рішення позивачеві необхідне для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 2,4,43, 133, 134, 175, 176 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»; ст. ст. 317, 319, 321, 391, 383, 405 Цивільного кодексу України; ст. ст. 71, 72, 116, 156 Житлового кодексу України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 та зняття його з реєстрації задовольнити в повному обсязі .
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зняти з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.
Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сушкова Л. І.