Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Попрас В.О.,
при секретарі - Мельник С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми,-
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду відзив, в якому проти задоволення позову заперечує, та зазначає, що 06.05.2019р. між позивачем та відповідачем був укладений попередній договір купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу №І, ІІІ, ІІІа, ІV розташовані у житловому будинку літ. А-5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Лавіндою Н.О. Відповідно до умов вказаного договору останнім днем укладання основного договору купівлі-продажу було визначено 30.08.2019р. Позивач у зазначений договором строк до приватного нотаріуса для укладання основного договору не з`явився, основний договір купівлі-продажу не уклав, перешкод для укладання основного договору купівлі-продажу нежитлових приміщень не існувало, тому в задоволені позову просив відмовити.
Суд, вилухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.
Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.
Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.
Частиною 3 ст. 635 ЦК України передбачено, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
Тобто, відповідно попереднього договору сторони зобов`язуються в майбутньому укласти основний договір. При цьому попередній договір визначає умови, на яких сторони зобов`язуються в певний строк укласти основний договір, тобто, за попереднім договором виникає лише двостороннє зобов`язання сторін укласти основний договір у майбутньому, позаяк, укладенням попереднього договору лише обумовлюються наступні дії його сторін, а не відбувається фактичне вибуття із власності продавця предмету продажу, а покупець не набуває право власності на це майно з укладенням попереднього договору.
Умовами попереднього договору було передбачено конкретний термін укладення основного договору - до 30 серпня 2019 року.
Тобто, єдиним зобов`язанням сторін за попереднім договором є зобов`язання укласти основний договір у певний строк (термін), обумовлений таким попереднім договором. Ухилення від такого укладення є порушенням цього зобов`язання, якщо сторони в обумовлений строк (термін) основний договір не уклали, таке зобов`язання вважається припиненим.
Основний договір між позивачем та відповідачем укладено не було.
Отже, не укладення сторонами основного договору у строк до 30 серпня 2019 року має наслідком припинення дії попереднього договору та зобов`язань між сторонами, незалежно від причин не укладення основного договору.
Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.
Оскільки основний договір, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам чинного законодавства, сторонами у справі укладений не був, сплачена відповідачу сума гарантійного платежу є авансом та підлягає поверненню позивачу. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12.
Законом не передбачено, що якщо аванс згідно з умовами попереднього договору був переданий, а зобов`язання не виконано, тобто основний договір у визначений попереднім договором строк не укладений, то аванс залишається у сторони, яка його отримала. Така умова попереднього договору суперечить вимогам чинного законодавства.
Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу №І, ІІІ, ІІІа, ІV, розташовані у житловому будинку літ. А-5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Оскільки договір купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу №І, ІІІ, ІІІа, ІV розташованих у житловому будинку літ. А-5, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана відповідачу ОСОБА_2 грошова сума в розмірі 132500,00 гривень є авансом, який підлягає поверненню позивачу.
Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача гарантійну суму відповідно до попереднього договору від 06.05.2019р. у розмірі 132500 грн.
У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 265 ЦПК України, ст. 570, 635 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 гарантійну суму відповідно до попереднього договору від 06.05.2019р. у розмірі 132500 грн. /сто тридцять дві тисячі п`ятсот грн./
Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 1325 грн. та судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 384 грн. 20 коп., а всього 1709 грн. 20 коп. /одну тисячу сімсот дев`ять грн.. 20 коп./
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текс рішення виготовлений 02.10.2020року.
СУДДЯ