ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1478/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 686/32976/19 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2020 року (суддя Салоїд Н.М.) у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначалось, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, підписавши анкету-заяву б/н від 22.04.2015, згідно з якою отримав кредит у розмірі 39000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг.

В порушення норм чинного законодавства та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 17.09.2019 має заборгованість перед банком на загальну суму 32764,72 грн, яка складається із: 19 617,51 грн заборгованості за тілом кредиту, 9595,68 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1515,11 грн пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн штрафу (фіксована частина), 1536,41 грн штрафу (процентна складова).

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з відповідача 32764,72 грн заборгованості за кредитом та сплачений судовий збір.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2020 року в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним вище рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неналежну оцінку доказів по справі, порушення судом норм матеріального права та процесуального права. Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, оскільки 22.04.2015 відповідач погодився з тим, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифами, складають між ним та позивачем договір про надання банківських послуг. Вказує, що відповідач був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, про що свідчить його підпис на вказаній заяві. Крім того, відповідачу було встановлено кредитний ліміт, він неодноразово знімав кредитні кошти через банкомат, розраховувався карткою при купівлі продуктів харчування, ліків, сплаті комунальних послуг, здійснював перерахунок коштів на інші рахунки, поповнював рахунок в терміналі самообслуговування, про що свідчить наявна в матеріалах справи виписка з банківського рахунку, а тому відповідач зобов`язаний повернути суму отриманих кредитних коштів. На думку апелянта, суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем дійсного розміру заборгованості за тілом кредиту.

Проте, такий висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Встановлено, що 22.04.2015 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 12).

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 13-47).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 станом на 17.09.2019 становить 32 764,72 грн, з них заборгованість за тілом кредиту становить 19 617.51 грн, заборгованість за простроченим тілом кредиту - 9595,68 грн, а також нараховані пеня в сумі 1515,11 грн, заборгованість по штрафах - 500 грн (фіксована частина) та 1536,41 грн (процентна складова).

Факт отримання кредитних коштів ОСОБА_1 підтверджується випискою по особовому рахунку, з якої вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами та здійснював погашення кредиту. Позичальником ОСОБА_1 було використано 152 973 грн 86 коп кредитних коштів та повернуто коштів на рахунок в розмірі 127 385 грн 54 коп Вказана виписка в розумінні ст. ст. 77-78 ЦПК України є належним та допустимим доказом підтвердження обставин наявності заборгованості за кредитом (а.с. 60-65).

Таким чином, сума фактично отриманих та неповернутих відповідачем кредитних коштів у загальному розмірі становить 25 588 грн 32 коп (152 973 грн 86 коп - 127 385 грн 54 коп).

За таких умов, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на викладене, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив банку задоволенні позовних вимог в цій частині з підстав їх недоведеності. І з цього приводу є підставними доводи апеляційної скарги.

Таким чином, з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту, що в загальному розмірі становить 25 588 грн 32 коп А тому, рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові про стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту) підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та штрафів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не надав належних доказів в підтвердження покладення на відповідача відповідальності у вигляді сплати пені в розмірі 1515 грн 11 коп пені, 500 грн штрафу (фіксована частина), 1536,41 грн штрафу (процентна складова).

Такий висновок суду, на думку колегії суддів, відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статтей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Із анкети-заяви ОСОБА_1 від 22.04.2015 вбачається, що в ній не визначено відповідальності позичальника у вигляді сплати пені та штрафів.

Разом з тим, банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема пеню та штрафи.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину спірного договору.

Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначена, в тому числі: відповідальність сторін та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати пені та штрафів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядку нарахування.

За таких обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів у разі неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором, надані банком Витяг з Умов та Правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати пені та штрафів.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів».

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення пені та штрафів, оскільки відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови щодо їх сплати.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду в цій частині і впливали на їх законність.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по пені та штрафів ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в цій частині в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

З врахуванням того, що відповідач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, та відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, позивачу АТ КБ «Приватбанк» слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ, сплачений при поданні позову та апеляційної скарги судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 3750 грн 75 коп (78,10%), сплаченого банком згідно з платіжним дорученням № ZZ424D0L2Q від 14.11.2019 на суму 1921 грн, згідно з платіжним дорученням № PROM2BOBYU від 22/07/2020 на суму 2881 грн 50 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 386, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту) скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитом (тілом кредиту) задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, ідентифікаційний код в ) заборгованість за кредитом (тілом кредиту) у сумі 25 588 грн 32 коп.

В решті вказаних вимог відмовити.

Компенсувати АТ КБ «Приватбанк» сплачений банком судовий збір в розмірі 3750 грн 75 коп (згідно з платіжним дорученням № ZZ424D0L2Q від 14.11.2019 на суму 1921 грн, згідно з платіжним дорученням № PROM2BOBYU від 22/07/2020 на суму 2881 грн 50 коп) за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ.

В решті рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

Т.В. Спірідонова