Провадження № 22-ц/801/1580/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 рокуСправа № 127/33053/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

учасники справи:

боржник: ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження: державний виконавець Замостянського ВДВС у м. Вінниці Дзюбенко Т.О.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Дзюбенко Т.О. за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Бурятинського Вадима Олеговича на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 липня 2020 року про визнання скарги неподаною та повернення її заявнику, постановлену в залі судових засідань місцевого суду під головуванням судді Вінницького міського Вінницької області Воробйова В.В.,

встановив:

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Дзюбенка Т.О.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2020 року скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Ухвалою цього ж суду від 15 липня 2020 року скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав, передбачених ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником не було виконано всі вимоги ухвали суду та заявлена ОСОБА_1 вимога про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не може розглядатися судом в порядку визначеному Розділом VІІ ЦПК України (на підставі якого заявник звернувся до суду), а підлягає розгляду в порядку визначеного Розділом VІ ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив суд скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 липня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що зазначені недоліки в ухвалі суду від 15 липня 2020 року ним усунуто в повному обсязі. Вважає, що заявником надано всі необхідні та наявні у нього докази, які підтверджують порушення його законних прав та інтересів. Крім того, вважає, що посилання ним на невідповідні статті ЦПК України не може бути самостійною підставою для визнання скарги неподаною та її повернення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення у відзивах на неї, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Положеннями ст. 447 ЦПК України визначено, що якщо сторона виконавчого провадження вважає, що дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено її права чи свободи, вона має право звернутися до суду із скаргою.

За змістом ст. 451 ЦПК України суд в порядку контролю за виконанням судових рішень має право визнати оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) або відмовити у задоволенні скарги.

Так, ЦПК України чітко не визначено вимоги до форми та змісту скарги на дії чи бездіяльність державного/приватного виконавця, разом з тим, приписами ч. 9 ст. 10 ЦПК України встановлено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Враховуючи вищенаведене, скарга на дії (бездіяльність) приватного/державного виконавця за формою та змістом повинна відповідати вимогам, які встановлені для форми та змісту позовної заяви.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що 30 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) державної виконавчої служби в ході здійснення виконавчого провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2020 року вищевказану скаргу залишено без руху, надано строк протягом 10 днів на виконання вимог ухвали, зокрема, заявнику необхідно було зазначити обставини, якими обґрунтовуються його вимоги, надати докази на підтвердження таких обставин та конкретизувати вимоги.

На виконання вимог вищевказаної ухвали суду, 14 липня 2020 року ОСОБА_1 подано заяву про усунення недоліків до якої додана скарга на дії державного виконавця Замостянського відділу державної виконавчої служби у місті Вінниця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дзюбенка Т.О. в новій редакції (а.с. 8), копія ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження, копія виклику державного виконавця та опис вкладення про направлення вказаної скарги.

Поряд з цим, з прохальної частини нової редакції скарги вбачається, що заявником залишено лише одну вимогу щодо визнання виконавчого листа № 127/33053/19 від 25 лютого 2020 року таким, що не підлягає виконанню. (а.с. 8-10).

Інші вимоги ухвали щодо обґрунтування вимог скаржника та надання необхідних зазначених судом доказів на підтвердження таких обставин останнім не було виконано.

Постановляючи ухвалу від 15 липня 2020 року про повернення скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що скаржник не виконав у повному обсязі вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та заявлена ОСОБА_1 вимога про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не може розглядатися судом в порядку визначеному Розділом VІІ ЦПК України (на підставі якого заявник звернувся до суду), а підлягає розгляду в порядку визначеного Розділом VІ ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги викладені в ухвалі Вінницького міського суду від 02 липня 2020 року заявником виконані не були, в зв`язку з чим, скаргу ОСОБА_1 суд вірно визнав неподаною та повернув заявнику.

Колегія суддів ставиться критично до твердження скаржника про те, що на виконання вимог ухвали Вінницького міського суду від 02 липня 2020 року ним було подано заяву, відповідно до якої, останній виконав всі вимоги викладені в ній, оскільки у вищевказаній ухвалі чітко зазначені недоліки, які необхідно було усунути скаржнику, проте вказані у ній недоліки скаржником усунуті не були.

Разом з тим, порядок визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, врегульований положеннями VI ЦПК України, який регулює правовідносини щодо вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), а порядок оскарження дій та рішень державного виконавця, врегульований положеннями Розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» та відповідними статтями Закону України "Про виконавче провадження", згідно яким сторона виконавчого провадження має право звернутися до суду із скаргою.

Звертаючись до суду із первісною скаргою на дії державного виконавця, заявником здійснено об`єднання вимог, які підлягають розгляду за різними розділами процесуального законодавства, а також мають різні процесуальні наслідки їх розгляду.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до Додатку 3 до пункту 17 Розділу ІІ «Інструкція з діловодства в місцевих та апеляційних судах України», реєстрація та облік справ і матеріалів адміністративного і цивільного судочинства, матеріалів кримінального провадження, справ і матеріалів про адміністративні правопорушення в місцевих загальних та апеляційних судах здійснюється за індексами:

"4-с"- скарги на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, що розглядаються в порядку цивільного судочинства;

"6" - справи щодо розгляду питань у порядку виконання судових рішень у цивільних справах.

Реєстрацію первісної скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця здійснено Вінницьким міським судом за індексом «4-с», натомість, з урахуванням того, що на виконання ухвали про усунення недоліків ним подана нова редакція скарги, яка містить єдину вимогу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до вимог «Інструкція з діловодства в місцевих та апеляційних судах України», вона підлягає окремій реєстрації за індексом «6».

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини виходить із того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, а відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що повернення скарги заявнику не перешкоджає повторному його зверненню до суду зі скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 липня 2020 року - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: О.С. Панасюк

Т.М. Шемета