ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року

м.Суми

Справа №583/3646/19

Номер провадження 22-ц/816/496/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Охтирська міська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2019 року в складі судді Ільченко В.М., ухваленого в м. Охтирка, повний текст судового рішення складено 17 грудня 2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач у серпні 2019 року звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати незаконними дії державного нотаріуса Охтирської міської державної нотаріальної контори Кобзар (Збаражська) Наталії Петрівни щодо видачі на ім`я ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 лютого 2006 року по спадковій справі № 48/2006 рік, яке зареєстроване в реєстрі № 1-108, на 1/4 частини житлового будинку з господарчими спорудами розташованого по АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/4 частини житлового будинку позначеного на плані під літерою А,а та побутові споруди: погріб - Б, гараж - сарай - В, літня кухня з прибудовою - Г,г, огорожа №1,2, розташованого по АДРЕСА_1 , через що внести зміни до виданого на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 лютого 2006 року, зазначивши, що спадкоємцем майна громадянки ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі заповіту посвідченого 13 листопада 2002 року за реєстром № 6201 є ОСОБА_1 . Спадкове майно на яке видається це свідоцтво складається з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , позначеного на плані під літерою А,а та побутові споруди: погріб - Б, гараж - сарай - В, літня кухня з прибудовою - Г,г, огорожа №1,2, належного померлій на підставі Свідоцтва про право власності від 04.01.1998 року яке зареєстроване в Охтирському БТІ за № 8034 в книзі 22, стор. 115. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 15 лютого 2006 року державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори Кобзар Н.П. по спадковій справі № 48/2006 рік, зареєстроване в реєстрі № 1-108, відповідно до якого спадкоємцем 1/4 частини майна померлої ОСОБА_3 яке складається з житлового будинку позначеного на плані під літерою А,а та побутові споруди: погріб - Б, гараж - сарай - В, літня кухня з прибудовою - Г,г, огорожа №1,2, розташованого по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

Свій позов мотивував тим, що його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Зазначає, що він із своїм братом ОСОБА_5 проживав разом з батьками. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його брат ОСОБА_5 13.11.2002 року його мати ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла і після її смерті відкрилася спадщина. Зазначає, що після її смерті він, як спадкоємець за заповітом прийняв спадщину та звернувся до Охтирської міської державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. За поданою ним заявою було відкрито спадкову справу за № 48/2006 рік. Вказує, що 15.02.2006 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого йому було видано спадщину на ? частини житлового будинку та підсобних господарських споруд по АДРЕСА_1 . Вказує, що нотаріусом було введено його в оману шляхом зазначення, що іншим спадкоємцем на 1/4 частину майна є дочка його померлого брата ОСОБА_5 - ОСОБА_2 . Таким чином, нотаріусом було неправомірно визначено його частку у спадковому майні.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 не мала права на частку у спадщині після смерті його матері та бабусі відповідача ОСОБА_3 в зв`язку з тим, що вона не відноситься до кола осіб, які мали право на спадкування незалежно від змісту заповіту. З огляду на помилкові дії державного нотаріуса Охтирської міської державної нотаріальної контори Кобзар Н.П. були порушені спадкові права позивача. Вказує, що суд першої інстанції самоусунувся від дослідження всіх позовних вимог позивача, зосередивши свою увагу лише на пропуску позивачем строків позовної давності, однак при цьому суд не звернув уваги на те, що позивача навмисно ввели в оману. Зазначає, що недовіряти державному нотаріусу у нього не було підстав. Вказує, що зазначені обставини об`єктивно утруднили можливість своєчасного подання до суду позову.

Від відповідача до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, якому вона зазначає, що позовна заява подана позивачем поза межами визначеного законодавством трирічного строку позовної давності. Також вказує, що позивач сам дав згоду на передачу 1/4 частини домоволодіння своїй племінниці ОСОБА_2 . Враховуючи викладене, просила суд відмовити позивачу в задоволенні його апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечили, просили в її задоволенні відмовити.

Представник Охтирської міської державної нотаріальної контори до суду не прибув просив, розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що права позивача на спадкування було порушено в зв`язку з видачею відповідачу ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частину спадкового майна, оскільки остання не належить до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, однак позивач звернувся до суду з вимоги про визнання неправомірними дій нотаріуса поза межами позовної давності, відповідач в суді подала заяву про застосування такого строку, а тому слід відмовити у задоволені як цієї вимоги, так і вимог про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування, внесення змін до отриманого ним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом видане відповідачці, оскільки їх вирішення залежить від задоволення вимоги щодо неправомірності дій нотаріуса.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду виходячи з такого:

Як встановлено з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 і після її смерті відкрилася спадщина.

15.02.2006 року позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого він після смерті ОСОБА_3 успадкував 3/4 частини житлового будинку з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок розташований на приватизованій земельній ділянці, на якій також розташовані побутові споруди: погріб - Б, сарай - гараж - В, літня кухня з прибудовою Г,г, огорожа № 1,2 . Також, у свідоцтві зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину спадкового майна ОСОБА_2 ще не видано.

15.02.2006 року відповідачем ОСОБА_2 було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого вона після смерті ОСОБА_3 успадкувала 1/4 частину житлового будинку з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок розташований на приватизованій земельній ділянці, на якій також розташовані побутові споруди: погріб - Б, сарай - гараж - В, літня кухня з прибудовою Г,г, огорожа № 1,2 .

14.04.2011 року позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого він після смерті ОСОБА_3 успадкував: приватну земельну ділянку площею 0,15 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, що розташована: Сумська область, Охтирський район, с. Шабалтаєве, В`язівської сільської ради. Цього ж дня позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого він після смерті ОСОБА_3 успадкував: житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться: АДРЕСА_2 . Крім того, 14.04.2011 року позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого він після смерті ОСОБА_3 успадкував: житловий будинок з господарчими спорудами, що знаходиться: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України (в редакції на день відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 ) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1218 ЦК України). Частиною 1 ст. 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (частина 1, 3 ст. 1223 ЦК України).

За правилами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частинами 1, 2 ст. 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.

З огляду на викладені правові норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що внаслідок неправомірних дій державного нотаріуса Кобзар Н.П., а саме, видачею свідоцтва про право на спадщину за законом малолітній ОСОБА_2 , яка не мала права за законом на обов`язкову частку у спадщині, що відкрилась після смерті її бабусі ОСОБА_3 , було порушене спадкове право позивача.

Разом з тим, з матеріалів цивільної справи вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого позивач після смерті ОСОБА_3 успадкував 3/4 частини житлового будинку з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . та розташований на приватизованій земельній ділянці, на якій також розташовані побутові споруди: погріб - Б, сарай - гараж - В, літня кухня з прибудовою Г,г, огорожа № 1,2, позивач отримав 15.02.2006 року. Водночас, у зазначеному свідоцтві зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину спадкового майна ОСОБА_2 ще не видано.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач дізнався про порушення своїх спадкових в частині того, що він не є одноосібним власником спірного будинку саме 15.02.2006 року, оскільки фактично, крім нього право на спадкування 1/4 частини спірного будинку отримала відповідач ОСОБА_2 , про що фактично зазначено в отриманому ним свідоцтві про право на спадщину за заповітом. Крім того, самі обставини того, що позивачу було відомо про те, що відповідач ОСОБА_2 отримала право на спадкування разом із ним, останнім не спростовуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, право на пред`явлення позову до боржника у позивача виникло з 15.02.2006 року та закінчилось 16.02.2009 року. Водночас, позивач звернувся до суду з позовом у серпні 2019 року .

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Старббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Частиною 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач подав до суду першої інстанції заяву про застосування строків позовної давності. (а.с. 68-71)

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що до вимог про оскарження дій державного нотаріуса Охтирської міської державної нотаріальної контори Кобзар (Збаражської ) Наталії Петрівни щодо видачі на ім`я ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 лютого 2006 року та похідних від даної вимоги вимог позивача в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 15 лютого 2006 року на ім`я ОСОБА_2 , та в частині визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом на 1/4 частини житлового будинку позначеного на плані під літерою А,а та побутові споруди: погріб - Б, гараж - сарай - В, літня кухня з прибудовою - Г,г, огорожа №1,2, розташованого по АДРЕСА_1 , і внесення змін до виданого на ім`я позивача свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 лютого 2006 року, сплили строки позовної давності, про застосування яких просила відповідач подавши заяву до суду першої інстанції, оскільки позивач не скористався своїм правом, та не заявив вказаних вимог в межах строків позовної давності, а зазначені ним підстави для поновлення строку позовної давності не є поважними.

Що стосується доводів позивача, що викладені ним в апеляційній скарзі стосовно того, що ним пропущено строк позовної давності з поважних причин, в зв`язку з тим, що державним нотаріусом його введено в оману, колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки фактично введення державним нотаріусом позивача в оману не спростовує обставин того, що йому з 15.02.2006 року було відомо про те, що крім нього право на спадкування 1/4 частини спірного будинку отримала відповідач ОСОБА_2 . Не усвідомлення позивачем юридичних наслідків спадкування ним 3/4 частин спірного будинку замість всього спірного будинку не є об`єктивною та поважною обставиною, що завадила йому своєчасно оскаржити неправомірні дії державного нотаріуса, а тому не є підставою для поновлення строків позовної давності для звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Водночас, інших об`єктивних причин пропущення строків позовної давності, незалежних від позивача, останній не зазначив.

Також колегія суддів зазначає, що оскільки у задоволенні вимоги щодо визнання дій нотаріуса неправомірними відмовлено, внаслідок яких відповідачці було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті бабці ОСОБА_3 , на підставі якого вона прийняла у власність 1/4 частку спадкового майна, до складу якого належить одноповерховий житловий будинок з побудовою та господарські споруди у АДРЕСА_1 , інші вимоги позивача про визнання недійсним цього свідоцтва та внесення змін до отриманого ним свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом збільшення успадкованої ним частки спадкового майна і визнання на за ним права власності на спірний житловий будинок з прибудовою та господарським спорудами також обґрунтовано не були задоволенні судом першої інстанції, оскільки ці вимоги є похідними і їх задоволення правомірно залежить від вирішення вимоги заявленої до Охтирської міської державної нотаріальної контори.

Апеляційний суд зауважує, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.04.2019 року по справі № 583/5242/18, залишеного без змін постановою Сумського апеляційного суду від 31.07.2018 року, у задоволені вимог до цього кола відповідачів про визнання недійсним свідоцтва про паво на спадщину за законом на 1/4 частку спадкового майна, видане ОСОБА_2 , та рішення про державну реєстрацію за нею права власності на спірний житловий будинок з прибудовами та господарськими спорудами вчинене державним нотаріусом Охтирської міської державної нотаріальної контори, після видачі такого свідоцтва, вже було відмовлено і рішення набрало законної сили.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду проте, що відповідач ОСОБА_2 успадкувала 1/4 частину житлового будинку з господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на приватизованій земельній ділянці, на якій також розташовані побутові споруди.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 20 березня 2020 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко