Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1615/20
Номер провадження2-о/711/55/20
РІШЕННЯ
20 березня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого - судді Демчика Р.В.
при секретарі Бузун Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду України в Черкаській області,-
02 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, мотивуючи вимоги тим, що в паспорті громадянина України здійснено запис його прізвища « ОСОБА_2 », а в трудовій книжці прізвище українською мовою зазначено « ОСОБА_3 ». У зв`язку з вказаними розбіжностями у написанні прізвища в правовстановлюючих документах йому було відмовлено Пенсійним фондом в прийнятті документів для оформлення пенсії по інвалідності.
Оскільки будь-яким іншим чином ніж в судовому порядку заявник позбавлений можливості встановити факт належності правовстановлюючих документів, він змушений звернутися до суду з цією заявою в якій просить встановити факт належності трудової книжки.
Ухвалою судді від 04 березня 2020 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі окремого провадження та призначено судове засідання.
У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду подав письмову заяву, згідно даних якої просить розгляд даної справи провести без його участі, подану заяву підтримує в повному обсязі.
У судове засідання представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області Виноградова А.С не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, надала письмову заяву, згідно даних якої просить суд розглянути справу без участі представника ГУ ПФУ у Черкаській області. При вирішенні спору покладається на розсуд суду.
Відповідно до 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи у його відсутності.
Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне вирішити заяву за наведених у ній обставин, які суд вважає доведеними, через те, що вони у повному обсязі підтверджуються даними зазначених вище документів, які були досліджені судом у судовому засіданні.
Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК Українисуд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Ч. 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання
Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.
Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Разом з тим суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового
В судовому засіданні встановлено, що 14 листопада 2014 року Придніпровським РВ у м.Черкаси УДМС України в Черкаській області виданий паспорт НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 (а.с.3).
Таке ж прізвище вказано і в свідоцтві про шлюб Серія НОМЕР_2 виданого Виконавчим комітетом Несватківської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області від 05 лютого 2018 року, актовий запис №1.
Згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_3 , прізвище заявника зазначено « ОСОБА_3 » (а.с.5).
Судом встановлено та доведено, що трудова книжка серії НОМЕР_3 видана колкоспом СВК «Росія» від 18 березня 1980 року дійсно належить ОСОБА_2 . Даний факт підтвердився у судовому засіданні довідкою Олександрійської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області та іншими матеріалами справи.
Факт належності правовостановлюючих документів має для заявника юридичне значення і впливатиме на оформлення ним пенсії, тому заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає до задоволення.
На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 р., ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 259,263-265, 293, 294,315,319 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Головне управління пенсійного фонду України в Черкаській області задовольнити.
Встановити факт, що трудова книжка колгоспника, серії НОМЕР_3 на прізвище « ОСОБА_1 », видана 18.03.1980 року, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р. В. Демчик