Справа № 191/3818/17
Провадження № 2/191/346/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Гречко Ю.В.

за участю секретаря Куцевол Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до відповідача з позовною заявою про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 23.05.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages -/70/, складає між ним і банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages -/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за Договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до п.2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 30.09.2017 року відповідач має заборгованість у розмірі 16866,44 грн., яка складається з наступного:

- заборгованість за кредитом - 979,44 грн.,

- заборгованість по процентам за користування кредитом - 11907,65 грн.,

- заборгованість за пенею та комісією 2700,00 грн. ,

а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина);

-779,35 грн. штраф (процентна складова).

Враховуючи те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням прав ПАТ КБ «ПриватБанк», просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 16866,44 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн. 00 коп.

До початку слухання справи представник позивача надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.

Представник відповідача ОСОБА_2 та відповідач у відкрите судове засідання не з`явилися, але подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги не визнають та простять відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків.

23 травня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № б/н від 23 травня 2012 року та отримано кредит у розмірі 300,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування в розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості.

Відповідно до п.2.1.1.7.6. умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених даним договором більш ніж 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

У відповідності до розрахунку, станом на 30.09.2017 року становить 16 866,44 грн. і включає в себе: 979,44 грн. - заборгованість за кредитом; 11 907,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2700 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - фіксована частина штрафу; 779,35 процентна складова штрафу.

Таким чином, Позивач не мав право нараховувати штраф у твердій грошовій сумі. Крім цього, формування штрафу у розмірі 500 грн.+ 5% від суми заборгованості є подвійною відповідальністю за одне і теж порушення.

Незаконність визначення цієї суми полягає в тому що вона створює подвійну відповідальність Відповідача перед Позивачем, що забороняється ст. 61 Конституції України відповідно до якої Ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Створює вказана сума грошових коштів подвійну відповідальність Відповідача виходячи з того, що за теж саме порушення - несвоєчасне погашення процентів та/або тіла кредиту.

Підтримана також вказана позиція Верховним Судом України, який в своїй постанові від 21.10.2015р. по справі №6-2003цс15 (обов`язковій до виконання) зазначив наступне: «Цивільно- правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України), Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Позивачем надано суду як доказ наявності заборгованості: розрахунок заборгованості за договором № б/н від 23.05.2012 року, копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку позичальника. Умови та правила надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою, копія паспорту ОСОБА_1 , реєстраційні документи банку.

Вищевказані документи не можуть підтверджувати факт існування боргу Відповідача перед Позивачем, так як розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування боргу оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, не відповідає Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій.

Копія анкети-заяви позичальника не може підтверджувати існування боргу оскільки вона є лише пропозицією укласти договір (офертою) в розумінні Цивільного кодексу України і для укладення договору обов`язковим елементом процедури такого укладення є прийняття такої пропозиції (акцепт), відсутність якого підтверджується матеріалами справи, що свідчить про не існування договору між сторонами. Додатково потрібно зазначити, що в зазначеній анкеті відсутні будь які умови, які є істотними для кредитного зобов`язання: в анкеті не вказана сума грошових коштів яка надається ОСОБА_1 в якості кредиту, а позивач зазначає в позові суму заборгованості за кредитом, яку не зрозуміло звідки було нараховано, відсутня умова про надання Позивачем тієї чи іншої суми, відсутня умова про обов`язок повернення тієї чи іншої суми, відсутній строк надання грошових коштів Позивачем та строк повернення цих коштів Відповідачем, відсутні будь-які посилання на картку, з якої Відповідач міг отримувати грошові кошти, відсутня умова про отримання цієї картки Відповідачем. В позовній заяві банк також не вказує ні номеру картки, ні номеру рахунку з якого начебто отримані чи іншим чином використані грошові кошти та на який вони мали бути повернені. Відсутнє таке посилання і в доданому до позову розрахунку заборгованості.

Згідно з пунктами кредитного договору 2.1.1.2., 2.1.1.12.13 витягу з Умов та Правил є Пам`ятка клієнта, яка видається позичальнику, визначає, зокрема умови кредитування, вид кредитної картки. Така Пам`ятка у матеріалах справи відсутня, нею не підписувалась, що підтверджує відсутність між сторонами відносин кредитування. Умови та правила надання банківських послуг, а також правила користування платіжною карткою не можуть підтверджувати факт існування боргу оскільки в цих документах немає жодного посилання на Відповідача, а також вони не підписані Відповідачем, що свідчить про те, що вони на Відповідача не розповсюджуються. Вказаний висновок співпадає з правовою позицією Верховного суду України відображеною в постанові №6-16цс15 від 11.03.2015р. відповідно до якого «Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт), пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви, позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались».

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Із заявленими позовними вимогами Відповідач не погоджується, вважає їх безпідставними, необгрунтованими та неправомірними.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Таким чином, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом (26.12.2019), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Крім того, суд зазначає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги лише в частині стягнення заборгованості 979,44 грн.-заборгованість за кредитом.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом в розмірі 11907,65 грн та пені в розмірі 2700,00 грн., суд вважає необґрунтованими, а також вважає необхідним відмовити і в частині позову про стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500,00 грн (фіксована частина) та 779,35 грн. (процентна складова) у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (6%).

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Стягнути з ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», адреса місця розташування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, на рах. № НОМЕР_2 , МФО №305299, заборгованість за кредитом згідно з Договором без номеру від 23.05.2012 в розмірі 979 (девятсот сімдесят дев`ять) грн. 44 коп.

В задоволенні частини позовних вимог про стягнення заборгованості за користування кредитом в розмірі 11907,65 грн, заборгованості за пенею в розмірі 2700,00 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн. та штрафу (процентна складова ) в розмірі 779,35 грн.- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», адреса місця розташування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, на рах. № НОМЕР_2 код ЄДРПОУ 14360570, МФО №305299,судовий збір у розмірі 96 (дев`яносто шість) грн.,00коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Ю. В. Гречко