Єдиний унікальний номер 243/8337/19
Номер провадження 22-ц/804/2446/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2020 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Гапонова А.В., Мальованого Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Гуляєва М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 травня 2020 року у цивільній справі № 243/8337/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про визнання незаконним та скасування рішення (суддя першої інстанції Гончарова Аліна Олександрівна), -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про визнання незаконним та скасування рішення, оформленого протоколом комісії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 28 серпня 2018 року до позивача додому прийшли з перевіркою працівники енергонагляду, внаслідок чого представниками Слов`янського РЕМ Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» був складений Акт про порушення (ПКЕЕН) № 220539, в якому було зазначено, що позивач, за місцем свого проживання, а саме: у АДРЕСА_1 самовільно підключив електроустановку до електричної мережі.

Дійсно, 28 серпня 2018 року відповідачем у справі здійснювалася перевірка Правил користування електричною енергією по АДРЕСА_1 під виглядом перевірки даних лічильника. Позивача не було повідомлено про перевірку.

Представники Слов`янського РЕМ ПАТ «Донецькобленерго» у кількості 2 осіб склали Акт, посилаючись на показники їх прибору вимірювання напруги, на вимогу позивача показати чи є даний прилад сертифікований - було відмовлено.

Після перевірки акт був підписаний ще одним працівником, який не був присутній при перевірки і знаходився весь час на вулиці та участі у перевірці не приймав.

Тобто, фактично перевірка проводилася усупереч вимогам законодавства і за наслідками такої перевірки з порушеннями складено акт, який є недопустимим доказом і не може доводити провину позивача.

Відповідно до п. 53 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акту вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. У разі відмови споживача від підпису, в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представника енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу. У протоколі зазначається інформація про причетність споживача до порушення цих Правил. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості не облікованої електричної енергії, розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої Постановою НКРЕ від 4 травня 2006 року № 562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електричною енергією.

Враховуючи вищевикладене, перевірка, яка була проведена відповідачем є недійсною.

Крім того, позивач не є першим власником житла, а тому він не міг знати про самовільне підключення до електромережі, яке він не здійснював, навіть якщо воно навіть і було.

Підключення лічильника відбувалося енергопостачальником за участю колишнього власника, при цьому можливо і було допущено порушення вимог діючого законодавства, до якого він не причетний.

При перевірці проводився відеозапис, але він складався з декілька частин, що є порушенням та не дозволяє оцінити наявність або відсутність безоблікового споживання, експертиза не проводилась, пристрій за допомогою якого відбувалося порушення, не вилучений.

Була проведена комісія РЕС по розгляду акту про правопорушення, на якої був нарахований штраф позивачу у сумі 45137, 92 грн.

Рішення комісії відображено у протоколі засідання комісії РЕС з розгляду актів про порушення ППЕЕ побутових споживачів № 570 від 29.08.2018 року, при цьому нарахування здійснено по застарілій методиці за максимальними показниками, тобто за пропускною здібністю електричної мережі за 3 роки, яка вже не діяла на момент розрахунків.

Правила користування електричною енергією для населення, які були затверджені Постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357, втратили чинність 26.06.2018 року на підставі Постанови КМУ № 502 від 20.06.2018 року.

Таким чином, відповідачем неправомірно була застосована Методика визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, яка була затверджена постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 562 від 04.05.2006 р.

Позивач вважає, що розрахунок спожитої недорахованої електроенергії проведено помилково - кількість недорахованих кіловат годин згідно з використаною Методикою, повинно враховуватися з останнього контрольного огляду. Але дата останнього контрольного огляду ніде не зазначена та не відомо, а розрахунок мабуть виконано за максимальними показниками.

Позивач ОСОБА_1 просив суд першої інстанції визнати незаконним та скасувати рішення комісії РЕЄ, яке оформлено протоколом засідання комісії РЕЄ з розгляду акту правопорушення ПКЕЕ побутових споживачів № 570 від 29.08.2018 року; скасувати штраф, який був накладений на позивача протоколом комісії РЕС по розгляду акту про правопорушення ПКЕЕ побутових споживачів № 570 від 29.08.2018 р. у розмірі 45137,92 грн.; призначити по справі електротехнічну експертизу; судові витрати стягнути з відповідача.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 травня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» про визнання незаконним та скасування рішення відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодився позивач - ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що вважає, що вказане рішення суду першої інстанції прийнято без законних підстав, оскільки судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; позивачем не доведено обставин, що мають значення для справи, при цьому суд першої інстанції безпідставно визнав встановленими; висновки суду, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи; судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

Позивач ОСОБА_1 просить Донецький апеляційний суд скасувати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 травня 2020 року у цивільній справі № 243/8337/19 за його позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі», яким відмовлено у визнанні незаконним та скасуванні рішення; прийняти судове рішення, яким визнати незаконним та скасувати рішення, оформленого протоколом засідання комісії РЕС від 29.08.2018, згідно якого його на підставі акту про порушення (ПКЕЕН) № 220539 від 28.08.2019 року нарахований штраф у розмірі 45137,92 грн.; скасувати штраф, накладений на нього рішенням, оформленим протоколом засідання комісії РЕЄ з розгляду актів про порушення ППЕЕ побутових споживачів № 570 від 29.08.2018 у розмірі 45137,92 грн.; судові витрати на подання позовної заяви та апеляційної скарги стягнути з відповідача на його користь.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 17 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано відповідачу по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі.

Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (а.с. 141,142,150). копія апеляційної скарги позивача відповідачем по справі отримана (а.с. 141,142). До Донецького апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника відповідача (а.с. 143-144).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 04 серпня 2020 року справу призначено до розгляду.

В судове засідання Донецького апеляційного суду 05.10.2020 року представник відповідача - Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 190).

В судове засідання Донецького апеляційного суду 05.10.2020 року позивач ОСОБА_1 та його представник не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 192, 193).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» з постачання електричної енергії.

28.08.2018 року працівниками АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» у квартирі позивача в його присутності було виявлено порушення Правил користування електричною енергією для населення при користуванні електричною енергією.

Відповідно до Акту про порушення (ПКЕЕН) № 220539 від 28.08.2018 року під час перевірки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , представниками енергопостачальної організації виявлено самовільне підключення електроустановок (токоприймачів або електропроводки) до електричної мережі іншого споживача (ЖЕК ПП «Омфал-2») з порушенням схеми обліку: змонтована розетка зі скритою електропроводкою. При включенні навантаження в цю розетку (електроплита) диск електролічильника не обертається. При включенні живлючих проводів 1-ій та 3-ій клемі електролічильника напруга в розетці присутня (електроплита працює). Точка підключення знаходиться на клемі фазного ввідного до облікового автоматичного вимикача в міжповерховій щитовій, «ноль» підключений на корпусі щитової. Електрична енергія споживається, приладом обліку не враховується.

Позивач відмовився від підпису акту, про що в ньому міститься відповідна відмітка. Акт про порушення № 220539 від 28 серпня 2018 року містить три підписи представників енергопостачальника.

Виявлені порушення зафіксовано фотозйомкою та в схемі електропостачання споживача.

В акті про порушення зазначені зміст виявленого порушення та вихідні дані, необхідні для визначення обсягу необлікованої електричної енергії.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що вирішуючи питання про відмову в задоволенні його позовних вимог, суд першої інстанції не надав у своєму рішенні належної оцінки наявним у справі поясненням свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які мають значення для справи, є безпідставними, оскільки частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, суд першої інстанції необгрунтовано визнав той факт, він нібито без обліку використовував електричну енергію 3 роки, жодним свідком, документом та іншими доказами цього не встановлено, є безпідставними, оскільки зазначений вище акт є належним та допустимим доказом на підтвердження факту порушення позивачем Правил користування електричною енергією. Крім того, матеріали справи містять службову записку представників відповідача від 28.08.2018 року, фото фіксацію порушення та відповідну схему місця виявлення порушення. При огляді використовувались спеціальні технічні засоби (двохполюсний показник напруги).

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що в Акті про порушення мається посилання на Правила користування електричною енергією, що втратили чинність, є безпідставними, оскільки такий дефект акту як посилання на Правила користування електричною енергією, що втратили чинність, не спростовують факту порушення, яке знайшло своє підтвердження в сукупності інших доказів.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою в постанові № 905/141/19 від 27.02.2020 року.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанції безпідставно проігноровано той факт, що представниками відповідача Акт про порушення складено за неіснуючою адресою, оскільки на час складання вказано вулицю Островського, в той час, як такої вулиці у м. Святогірську Донецької області не існує з 2016 року у відповідності до проведеної в державі декомунізації, є безпідставними, оскільки із ксерокопії паспорту ОСОБА_1 вбачається, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . І хоча в наступний час вул. носить ім`я І.Мазепи (колишня Островського), адреса одна і таж.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанції не надано оцінки стосовно його посилань на порушення працівниками відповідача пункту 53 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357, що має наслідком визнання перевірки та Акту про порушення недійсними, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», ПКЕЕН та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562.

У пункті 48 ПКЕЕН зазначено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення ПКЕЕ, розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без засобів обліку.

Порядок складання актів про порушення споживачем ПКЕЕН передбачений пунктом 53, відповідно до якого у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Оскарження протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення, що є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством. Визнання вимоги про оплату збитків незаконною не передбачено чинним законодавством, оскільки сама вимога носить рекомендаційний характер і сторони у разі необхідності можуть вжити заходів для досудового врегулювання спору.

Складений відповідно до вимог вказаних вище ПКЕЕН відповідачем протокол також є лише фіксацією заподіяних внаслідок не облікованого використання електроенергії збитків.

Вказані документи (акт та протокол) у разі звернення постачальника електричної енергії із позовом до суду про відшкодування вказаних збитків можуть бути надані як докази, які повинні оцінюватись судом у сукупності з іншими належними доказами, а їх самостійне оскарження не передбачено чинним законодавством.

Оскарження порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, а також формули розрахунку відповідно до Методики № 562 повинно відбуватися виключно під час звернення постачальника електричної енергії з позовом до суду про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок не облікованого використання електроенергії.

Правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки визнання протиправним та скасування акта про порушення, а також рішення комісії з розгляду вказаного акта, оформленого у вигляді протоколу, не є самостійним способом захисту порушеного права, обставини незаконності акта та рішення комісії встановлюються під час звернення до суду з позовом постачальника електричної енергії та підстави скасування можуть бути доведеними позивачем під час розгляду справи.

Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові від 08 серпня 2018 року у справі № 285/1893/17, провадження № 61-27407св18, а також у постанові від 12 вересня 2011 року № 6-25цс11.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 про те, що при наявних у цивільній справі за його позовом доказів мались усі умови для призначення у справі електротехнічної експертизи, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 103 ЦПК України передбачено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Апеляційний суд вважає, що оскільки правові підстави для задоволення позовних вимог позивача були відсутні, то і підстав для призначення електротехнічної експертизи у суду першої інстанції не було.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що в порушення вимог ст. 265 ЦПК України рішення суду не містить повного ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи, не вказані всі заяви та клопотання під час розгляду справи, мотивів відхилення наданих позивачем доказів, відомості щодо розподілу судових витрат, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 265 ЦПК України передбачено, що рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

Апеляційний суд вважає, що рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 травня 2020 року відповідає вимогам статті 265 ЦПК України, в мотивувальній частині дана оцінка доказам, наданих сторонами.

Як вбачається із частини 1 статті 248 ЦПК України, у судовому засіданні секретар судового засідання забезпечує ведення протоколу судового засідання, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, у протоколі судового засідання зазначаються такі відомості:

1) рік, місяць,число і місце судового засідання;

2) найменування суду, який розглядає справу, прізвища та ініціали

судді, секретаря судового засідання;

3) справа, що розглядається, імена (найменування) сторін та інших учасників справи;

4) порядковий номер вчинення процесуальної дії;

5) назва процесуальної дії;

6) час вчинення процесуальної дії;

7) ухвали суду, постановлені в судовому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати;

8) інші відомості, визначені цим Кодексом.

Враховуючи викладене вище, у рішенні суду не потрібно вказувати всі ухвали суду, оскільки вони вказуються в протоколі судового засідання.

Крім того, позивач зауважень відносно протоколу за судового засідання не надавав, що передбачає стаття 249 ЦПК України.

Що стосується розподілу судових витрат, то частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, то всі витрати по справі несе позивач.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що неправильне застосування норм матеріального права виявились з боку суду першої інстанції у ігноруванні вимог ст.ст. 19, 41, 55 Конституції України, Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Правил користування електричною енергією, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357, є безпідставними, оскільки апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 травня 2020 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 травня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 05 жовтня 2020 року

Суддя: О.Д.Канурна