Єдиний унікальний номер: 225/4291/20
Номер провадження: 2/225/819/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року м. Торецьк

Суддя Дзержинського міського суду Донецької області Довженко О.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Вирішуючи питання щодо підсудності даної справи Дзержинському міському суду Донецької області, суд виходив з наступного:

відповідно до вимог ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з тексту позовної заяви, а також, тексту розписки про надання позики, місцем фактичного проживання відповідача ОСОБА_2 , є АДРЕСА_1 .

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом було здійснено запити до відповідних органів реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_2 .

За відомостями відділу реєстрації Костянтинівської міської ради Донецької області від 28.08.2020 року № 3615/09, дані про реєстрацію/зняття з реєстрації громадянина ОСОБА_2 - відсутні.

Згідно відповіді міністерства соціальної політики України вх. №12292/20 від 01.10.2020 року, станом на 21.09.2020 року інформація про реєстрацію ОСОБА_2 в якості внутрішньо перемішеної особи відсутня.

За ч. 8 ст. 187 ЦПУ України, суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Так, згідно відповіді Торецького МВ ГУ Державної міграційної служби України від 06.10.2020 року вх. № 12477/20, інформація щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Єдиному державному демографічному реєстрі відсутня.

Таким чином, доказів реєстрації чи/або проживання відповідача за адресою, що належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Дзержинського міського суду Донецької області не вбачається.

Слід зазначити, що ч. 8 ст. 28 ЦПК України передбачено альтернативне правило підсудності, відповідно до якого позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до положень вказаної норми, за місцем виконання договору можуть пред`являтися позови за наявності однієї з наступних умов: в договорі зазначене місце виконання; вимоги, заявлені на підставі договору, який можна виконувати тільки в певному місці.

Водночас, договір позики не відноситься до договорів, виконання яких обмежене певним місцем, оскільки повернення коштів може бути здійснене позичальником в будь-який спосіб та в будь-якому місці.

Більш того, ані в тексті договору позики із забезпеченням від 04.10.2018 року, ані в тексті розписок від 04.10.2018 року конкретне місце виконання договору, зокрема, місто Торецьк (раніше Дзержинськ), не зазначено.

Згідно п. 9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Отже, як зазначалось вище, останнім відомим місцем проживання відповідача є АДРЕСА_1 .

В свою чергу, як вбачається з тексту договору позики із забезпеченням від 04.10.2018 року, згідно витягу з Державного реєстру правочинів № 7272203 від 13.05.2020 року Костянтинівської державної нотаріальної контори, а також договору про поділ спадкового майна від 13.05.2009 року, що посвідчений державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори за № 810 (зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 19.05.2009 року), місцезнаходженням майна відповідача ОСОБА_2 , є місто Костянтинівка Донецької області.

Необхідно зазначити також, що правила підсудності справ у цивільному судочинстві можуть визначатися лише процесуальним законом. Однак, Цивільним процесуальним кодексом України поняття договірної підсудності не передбачено, у зв`язку з чим угода між сторонами про попереднє визначення підсудності, зокрема, Дзержинському міському суду Донецької області, є нікчемною (п.п. 7.2, 7.3 договору позики із забезпеченням від 04.10.2018 року).

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 31, ч. 9 ст. 187 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, зокрема, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області.

Згідно приписів ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 27, 31, 187, 258-261, 272, 273, 351-355, п.п. 15.5 п. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - передати на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області (вул. Ломоносова, 157, м. Костянтинівка, Донецька область, 85100).

Копію ухвали суду надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що передача справи до іншого суду здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги, не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ЦПК України).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду з урахуванням вимог п. 15.5 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя О.В. Довженко