Провадження № 2/522/1593/20
У Х В А Л А

29 вересня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Науменко А.В.,

за участю секретаря - Полегенького В.С.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів та стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Справа на підставі авторозподілу надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Шкамерди К.С. Ухвалою суду від 04 січня 2019 року відкрито провадження у справі.

15 лютого 2019 року подано зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів.

Ухвалою суду від 03 липня 2019 року первісний позов залишено без розгляду.

У зв`язку з повторним авторозподілом на підставі наказу від 16 вересня 2019 року №50-ос/с голови суду про відрахування зі штату Приморського районного суду м. Одеси судді Шкамерди К.С. у зв`язку із закінченням терміну відрядження вказана цивільна справа 11 жовтня 2019 року передана судді Науменко А.В. для розгляду по суті.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2019 рокуцивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів прийнято до провадження, головуючим Науменко А.В. розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання о 12 годині 20 хвилин «10» грудня 2019 року.

У засідання 10 грудня 2019 року з`явився адвокат позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 , надала ордер, просила надати час для ознайомлення із матеріалами справи.

Судом встановлено, що також інтереси ОСОБА_1 у даній справі також представляють адвокат Бойко Н.А. та ОСОБА_4 .. Вказане підтверджується наявними у матеріалах справи ордерами. Із яких вбачається, що усі троє представників працюють у Адвокатському об`єднанні «Грищенко та партнери Одесса».

У судове засідання, призначене на 28 липня 2020 року позивач та представники не з`явились, повідомлені належним чином, про що свідчить розписка у матеріалах справи. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Розгляд справи відкладено на 29 вересня 2020 року о 12 годині 30 хвилин.

У судове засідання 29 вересня 2020 року позивач та представники не з`явились, повідомлені належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення представнику ОСОБА_1 ОСОБА_5 , із відміткою про вручення. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суду своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Крім того, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що позивач не з`являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду (другої підряд). Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 р.). При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 5 ст. 142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2ст. 257 ЦПК України).

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів.

Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.

Представники позивача, будучи обізнаними про можливість розгляду справи без їх участі, відповідну заяву про розгляд справи за їх відсутністю не подали, чим, затягується розгляд справи та позбавлено суд можливості постановити рішення по суті заявлених вимог. Таким чином неявка позивача та його представників перешкоджає розгляду справи, тому як після закриття підготовчого засідання розгляд справи по суті так і не розпочався.

З огляду на те, що позивач та його представник повторно не з`явився у судове засідання та не подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, розумний строк розгляду справи сплинув, суд приходить до висновку, що вищевказана зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 131, 210, 223, 247, 257, 353 ЦПК України, суд, -Керуючись ст.ст. 131, 210, 223, 247, 257, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів - залишити без розгляду.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 05 жовтня 2020 року.

Суддя: А.В. Науменко