Провадження №22-ц/812/491/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м. Миколаїв

Справа № 2-2456/2008

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за скаргою

ОСОБА_1

на дії старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області,

заінтересована особа - ОСОБА_2

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, постановлену суддею Висоцькою Г.А. 20 січня 2020 року в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту ухвали не зазначена

у с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда зі скаргою на дії старшого державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 грудня 2019 року скаргу передано на розгляд за підсудністю до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.

У скарзі ОСОБА_1 просить визнати дії старшого державного виконавця Фортечного відділу управління державної виконавчої служби м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області Касьянової Ю.В. щодо постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №5856313 від 2 травня 2019 року неправомірними та зобов`язати державного виконавця поновити порушене право, скасувати постанову по ВП № 5856313 від 2 травня 2019року.

В обґрунтування своєї скарги скаржник зазначав, що заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 грудня 2008 року з нього на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто 1/6 частину всіх видів доходу до її повноліття та 1/8 частину всіх видів його заробітку (доходу) на утримання дружини ОСОБА_2 до досягнення дочки - ОСОБА_3 трирічного віку тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі постанови старшого державного виконавця Касьянової Ю.В., від 2 травня 2019року, ВП№ 5856313 з нього по виконавчому листу № 2-2456/2008 виданому 6 березня 2019 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області здійснюється відрахування із його доходів у розмірі 50 % до виплати загальної суми боргу.

Станом на 1 березня 2019 року сума боргу складає 70 674 грн. 25 коп.

З часу набрання рішенням суду законної сили минуло 11 років, тому посилаючись на ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року та Закон № 1404-У111 від 2 червня 2016 року, ст. 194 СК України заявник зазначає, що минув строк пред`явлення виконавчого документу до виконання, тому дії державного виконавця щодо прийняття постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника є неправомірними, просив зобов`язати державного виконавця скасувати постанову по ВП № 5856313 від 2 травня 2019 року.

Разом зі скаргою ОСОБА_1 подав заяву про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, зважаючи на поважність причини пропуску, оскільки не має юридичної освіти, про оскаржувану постанову від 2 травня 2019 року дізнався 16 листопада 2019 року коли з нього стали за місцем роботи «Легіон-Авто2000» відраховувати великі суми коштів.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 січня 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у поновленні процесуального строку для подання скарги на дії державного виконавця та скаргу залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просив скасувати ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 січня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив вимоги ст. 128 ЦПК України про порядок судового повідомлення та виклику учасників справи, а також помилковість висновку суду першої інстанції про обізнаність заявника щодо наявності дубліката виконавчого документа на виконанні .

У судовому засіданні апеляційного суду заявник та його представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник державної виконавчої служби та стягувач у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 49,51,52), у зв`язку з чим суд розглядав справу відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника та його представника, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без розгляду подану 12 грудня 2019 року скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для поновлення строку для звернення зі скаргою, оскільки доказів поважності пропуску строку заявником не надано.

Апеляційний суд погоджується із зазначеним висновком з огляду на наступне.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 6, 7 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Про поновлення або відмову у поновленні процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст.447 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно зі ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Із поданої 12 грудня 2019 року скарги ОСОБА_1 вбачається, що він оскаржує процесуальну дію та рішення державного виконавця, вчинену 2 травня 2019 року, а саме: постанову старшого державного виконавця Фортечного відділу управління державної виконавчої служби м. Кропивницький територіального управління юстиції у Кіровоградській області про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 2 травня 2019 року.

Звертаючись до суду з клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення із зазначеною скаргою, заявник посилався на юридичну необізнаність та відсутність інформації про перебування у відділі ДВС на примусовому виконанні виконавчого документа.

Проте зазначені обставини спростовуються матеріалами цивільної справи № 2-2456/2008 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину та на дружину, з якої вбачається, що у лютому 2019 року заявник був обізнаний про розгляд Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області подання Фортечного відділу управління державної виконавчої служби м. Кропивницький територіального управління юстиції у Кіровоградській області про видачу дублікатів виконавчих листів у зв`язку із втратою по яким ОСОБА_1 мав сплачувати аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років (а.с. 71 справа № 2- 2456/2008 року) та 25 лютого 2019 року отримав копію ухвали суду від 18 лютого 2019 року ( а.с. 81 справа № 2- 2456/2008 року).

Крім того, в засіданні судової колегії апеляційного суду заявник пояснив, що утримання з його заробітку за зазначеним виконавчим документом, виданим Вознесенським районним судом Миколаївської області 6 березня 2019 року стало проводитися с червня 2019 року, що також підтверджується довідкою ТОВ «Легіон Авто 2000» ( а.с. 59)

Отже, вищезазначені обставини спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що відкриття виконавчого провадження йому стало відомо лише 16 листопада 2019 року та свідчать про те, що заявник був обізнаний як про наявність дублікату виконавчого документу так і про проведення відрахувань з його заробітної плати з червня 2019 року.

Проте в суд зі скаргою на дії державного виконавця щодо звернення стягнення на заробітну плату згідно постанови державного виконавця від 2 травня 2019 року, ОСОБА_1 звернувся лише у грудні 2019 року, тобто з порушенням строків, передбачених ст. 449 ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження вищезазначених дій та постанови державного виконавця, а тому вірно залишив скаргу ОСОБА_1 без розгляду.

Доводи апелянта стосовно того, що суд не повідомив його про розгляд клопотання про поновлення строків на звернення зі скаргою, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки відповідно до ч.3 ст. 127 ЦПК України розглядаються без повідомлення учасників справи.

Доводи апелянта стосовно необізнаності щодо наявності на виконанні дублікату виконавчого документу, спростовуються матеріалами цивільної справи № 2- 2456/2008 року, а також поясненнями самого заявника про те, що утримання з його заробітної плати проводилось з червня 2019 року.

Посилання заявника на закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документу до виконання, не стосуються питання наявності підстав для поновлення процесуального строку, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

І.В. Лівінський

Повний текст постанови складено 23 березня 2020 року.