ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 672/1326/19
Провадження № 22-ц/4820/713/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.

за участю учасників справи: представника позивача адвоката Фанди В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 15 січня 2020 року (суддя Шинкоренко С.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності на автомобіль,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності на автомобіль ВАЗ 21214 д/н НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , посилаючись на те, що вона і відповідач успадкували право власності на даний автомобіль після смерті їх батька ОСОБА_3 . Позивач зазначила, що вона є спадкоємцем після смерті батька за заповітом, а відповідач успадкував свою частку за законом, яка складає 1/6 спадкового майна.

Позивач вказувала, що відповідач самовільно забрав спірний автомобіль, який увесь час перебуває у його користуванні, тоді як вона позбавлена будь-якої можливості даним автомобілем користуватись, не має можливості зареєструвати своє право власності на даний автомобіль у відповідних органах.

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 15 січня 2020 року позов задоволено.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 1/6 частину автомобіля ВАЗ 21214 д/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , з виплатою йому грошової компенсації у розмірі 15 655 грн., яку слід сплатити на його користь після набрання рішенням суду законної сили, з депозитного рахунку суду, куди дані кошти були внесені ОСОБА_2 18.11.2019 року, відповідно до квитанції №51.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль ВАЗ 21214 д/н НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 .

Повернуто з державного бюджету ОСОБА_2 50 % сплаченого судового збору, що становить 384 грн. 20 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 наступні судові витрати: 2500 грн. витрат на професійну правничу допомогу; 50% сплаченого судового збору, що становить - 384 грн. 20 коп. та 800 грн. витрат за проведення оцінки транспортного засобу, а всього - 3684 грн. 20 коп.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині стягнення судових витрат з нього на користь ОСОБА_2 , ухвалити нове рішення, яким інші судові витрати, що пов`язані з розглядом справи, залишити за стороною, яка їх понесла.

Вважає рішення в оскаржуваній частині незаконним та необґрунтованим, ухваленим внаслідок порушення норм матеріального і процесуального права.

Посилається на те, що суд невірно витлумачив заперечення відповідача щодо позову в частині стягнення судових витрат.

Крім того, апелянт зазначає про обмеження його права на доступ до суду, оскільки позов був вирішений за його відсутності. Судові засідання проведені без відповідача та його представника, тому він не зміг ефективно реалізувати свої права, передбачені ст. 43 ЦПК України.

Суд, на думку апелянта не врахував оцінки відповідачем поданих адвокатом Фандою В.П. додаткових документів, які стосуються витрат на правничу допомогу та спеціаліста з оцінки транспортного засобу, походження цих витрат та ймовірності їх стягнення на користь позивача.

Крім того, апелянт зазначає, що суд мав би зобов`язати позивача сплатити судовий збір у повному обсязі, проте ця обставина залишилась поза увагою суду.

Апелянт зазначає, що судом незаконно стягнуто з ОСОБА_1 50% сплаченого позивачем судового збору, оскільки він є інвалідом II групи.

ОСОБА_1 також вказує на безпідставність стягнення 2500 грн. витрат на правничу допомогу. Так, адвокатом Фандою В.П. подано квитанцію про оплату гонорару довірителем довільної форми, без належних реквізитів, тому стягнення витрат на правничу допомогу з ОСОБА_1 на користь позивача, на думку апелянта, є безпідставним.

Аналогічно безпідставним апелянт вважає стягнення з нього на користь позивача 800 грн. витрат на оплату оцінки транспортного засобу, оскільки позивачем в обґрунтування таких витрат не надано договору про проведення оцінки, акту, розрахунку, легального платіжного документу тощо.

Апелянт вказує на сумнівність повноважень представника позивача адвоката Фанди В.П., зазначає, що договір про надання професійної правничої допомоги від 01.11.2019 (а.с.35-36) не містить повноважень адвоката Фанди В.П. на представництво в суді.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні та просить рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 15 січня 2020 року залишити без змін.

Зазначає, що відповідачем укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Гаджуком В.О., та отримавши позовну заяву із заявленими вимогами, знаючи вимоги закону щодо покладення судових витрат на відповідача у разі задоволення позову, сприяючи повному встановленню усіх обставин справи, адвокат Гаджук В.О. мав би роз`яснити довірителю про необхідність своєчасного подання до суду довідки МСЕ про наявність в останнього другої групи інвалідності для звільнення його від відшкодування судового збору та вчасно подати її до суду.

На думку позивача безпідставним є посилання адвоката на обмеження його права на доступ до суду.

Договір про надання професійної правничої допомоги, який укладено між адвокатом Фандою В .П. та ОСОБА_6 від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, законний. Довіреність передбачала можливість передовіри, а також вчинення ОСОБА_6 від імені ОСОБА_2 всіх інших юридично значимих дій, пов`язаних з цією довіреністю.

Додатковою постановою Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц роз`яснено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому ВП ВС не конкретизує найменування кожного з цих документів.

Розмір стягнутих судом витрат на професійну правничу допомогу, а також розмір витрат на проведення оцінки спірного автомобіля позивач вважає правомірним.

Рішення суду першої інстанції в частині припинення права спільної часткової власності ОСОБА_1 на 1/6 частину автомобіля ВАЗ 21214 д/н НОМЕР_1 , 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , визнання за ОСОБА_2 права власності на цей автомобіль не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, ч. 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

П. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", звільняються, особи з інвалідністю I та II груп.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що у листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності на автомобіль ВАЗ 21214 д/н НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 та визнання за нею права власності на цей автомобіль з виплатою відповідачу грошової компенсації (а. с. 1-15, 20-25).

Відповідач в судове засідання, призначене на 27 грудня 2019 року, не з`явився, подав 26.12.2019 року на адресу суду заяву (відзив), просив дану справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а. с. 32).

15.01.2020 року відповідач подав до Городоцького районного суду заяву, у якій просив відмовити позивачу у стягненні на її користь судових витрат, крім 50% від сплаченого судового збору (а. с. 104-105).

До матеріалів справи також долучено висновок ТОВ «ОЦІНКА.ЮА» про вартість автомобіля ВАЗ 21214 д/н НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , яка становить 93930 грн. без ПДВ, а також рахунок вартості дослідження та квитанцію про сплату коштів за проведене дослідження (а. с. 24-25, 40).

ОСОБА_2 було попередньо внесено на депозитний рахунок суду вартість 1/6 частки спірного автомобіля, що становить 15655 грн., що підтверджується оригіналом відповідної квитанції (а. с. 21).

Як вбачається з матеріалів справи, представник ОСОБА_2 за довіреністю - ОСОБА_6 (а. с. 14), уклала з адвокатом Фандою В.П. договір про надання професійної правничої допомоги від 01.11.2019 року (а. с. 35-36).

Довіреністю передбачено право на ведення справ від імені ОСОБА_2 «в усіх судових установах з усіма правами, наданими законом позивачу, відповідачу тощо».

В матеріалах справи наявний ордер серії ХМ №010735, виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 1 листопада 2019 року, за яким інтереси позивача ОСОБА_2 у Городоцькому районному суді представляє адвокат Фанда В.П. (а. с. 34), який в силу ч. 4 ст. 62 ЦПК України є достатнім підтвердженням повноважень адвоката, як представника, навіть за відсутності відповідного договору.

Заявлений представником позивача розмір судових витрат складає 5000 грн., в підтвердження чого подано розрахунок витрат із зазначенням проведених відповідних дій адвокатом, витрачених годин, також долучено квитанцію про сплату гонорару в сумі 5000 грн. (а. с. 37, 39).

При визначенні суми витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягала стягненню з відповідача на користь позивача суд, з врахуванням заперечень відповідача щодо розміру даного виду витрат, вважав співмірним та обґрунтованим розмір таких витрат визначити в сумі 2500 грн. Суд врахував, що в даному випадку витрати на таку допомогу складають фактично третину від ціни позову, що вочевидь не є пропорційним. Крім того, суд врахував і обсяг матеріалів справи, який є відносно невеликим, кількість проведених судових засідань (перше засідання було відкладено за клопотанням представника позивача та у зв`язку із ненадходженням копії спадкової справи із нотаріальної контори), друге засідання відбулось за відсутності сторін, на підставі поданих заяв. Крім того, судом враховувалось визнання позову відповідачем.

800 грн. витрат за проведення оцінки транспортного засобу місцевий суд вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на підставі долученої до матеріалів справи квитанції.

З таким висновком суду першої інстанції в цій частині Хмельницький апеляційний суд погоджується.

Посилання апелянта, що суд невірно витлумачив заперечення відповідача щодо позову в частині стягнення судових витрат за проведення експертизи, витрат на правову допомогу, є безпідставним та спростовується самою ж заявою відповідача, яка судом першої інстанції досліджена та врахована з врахуванням норм цивільного процесуального законодавства.

Доводи апеляційної скарги про обмеження права відповідача на доступ до суду не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

27 листопада 2019 року ухвалою судом прийнято позовну заяву позивача до розгляду, відкрито провадження. Призначено підготовче засідання на 27 грудня 2019 року. Роз`яснено право відповідача подати заперечення (а.с. 26).

26 грудня 2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому визнав позов та просив про розгляд справи без його участі.

27 грудня 2019 року суд ухвалою відклав проведення підготовчого засідання на 15 січня 2020 року (а. с. 41).

15 січня 2020 року до канцелярії суду надійшло заперечення ОСОБА_1 проти клопотань представника позивача Фанди В.П. , ордер його представника Гаджука В.О. та договір про надання правової допомоги від 24 грудня 2019 року (а.с. 104-107).

15 січня 2020 року судом прийнято рішення.

Твердження ОСОБА_1 , що у позовній заяві ціна позову у розмірі 15 655 грн. визначена неправильно, при визначенні ціни позову слід було виходити із загальної вартості автомобіля - 93 960 грн., та врахувати, що позивачем було заявлено дві позовні вимоги, у зв`язку з чим суд мав би зобов`язати позивача сплатити судовий збір у повному обсязі, проте ця обставина залишилась поза увагою суду, не може бути підставою для скасування судового рішення. Ціна позову визначалась, виходячи з 1/6 частини спірного майна.

Крім цього, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Безпідставним є посилання апелянта як на підставу скасування рішення в оскаржуваній частині на безпідставність стягнення 2500 грн. витрат на правничу допомогу. Так, адвокатом Фандою В.П. подано квитанцію про оплату гонорару довірителем, розрахунок витрат із зазначенням проведених відповідних дій адвокатом, витрачених годин. Суд першої інстанції, враховуючи співмірність та обґрунтованість витрат на правничу допомогу визначив суму 2500 грн., що є вдвічі менша, ніж було заявлено представником позивача, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження апелянта про безпідставне стягнення з нього на користь позивача 800 грн. витрат на оплату оцінки транспортного засобу, оскільки позивачем в обґрунтування таких витрат не надано договору про проведення оцінки, акту, розрахунку, легального платіжного документу тощо, є необґрунтованим. Позивач, користуючись своїми правами, передбаченими ЦПК України, до позовної заяви додала всі наявні у неї докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтувались позовні вимоги, які відповідачем не спростовано та не надано останнім доказів, які б підтверджували надання висновку про вартість об`єкта оцінки, який виконано неналежним чи неповноважним оцінювачем, та жодних відповідних клопотань про це заявлено не було. Відповідач доказів на спростування вартості автомобіля чи розміру оплати коштів за надані оцінювачем послуги не надав.

Посилання апелянта на сумнівність повноважень представника позивача адвоката Фанди В.П., що договір про надання професійної правничої допомоги від 01.11.2019 (а.с.35-36) не містить повноважень адвоката Фанди В.П. на представництво в суді, апеляційний суд до уваги не бере як безпідставне. Повноваження представника позивача підтверджені належними документами та сумніву не піддаються.

Розподіляючи судові витрати в частині відшкодування сплаченого судового збору між сторонами суд виходив з того, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права третіх осіб. Оскільки визнання позову відповідачем мало місце до початку розгляду справи судом по суті, суд дійшов висновку про можливість повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, а решті судового збору стягнув на користь позивача з відповідача.

З таким висновком суду першої інстанції в цій частині Хмельницький апеляційний суд не погоджується.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд повинен встановити особи сторін, наявність у них пільг на оплату судового збору. Зазначеного суд не вчинив.

До апеляційної скарги відповідач подав ксерокопію посвідчення, що йому визначена II група інвалідності (а.с. 125).

За таких обставин рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на повернення сплачених коштів судового збору слід скасувати та в цій частині вимог відмовити.

До апеляційного суду позивач з відзивом на апеляційну скаргу подала клопотання про стягнення витрат на правову допомогу, за участь адвоката в суді апеляційної інстанції. При цьому долучила акт прийому-передачі виконаних послуг і робіт, розрахунок витрат на професійну правничу допомогу та квитанцію про отримання адвокатом гонорару в сумі 3000 грн. та квитанцію про направлення відзиву та документів до нього відповідачу.

Відповідач ознайомився з відзивом на апеляційну скаргу та документами, долученими до нього, та подав до суду пояснення. Обґрунтованих заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу в ході підготовки до розгляду апеляційної скарги в апеляційному суді не надав.

За таких обставин Хмельницький апеляційний суд вважає, що з врахуванням обґрунтувань та документів, наданих на підтвердження діяльності адвоката при підготовці до розгляду апеляційної скарги та його участь в розгляді апеляційної скарги, про які в розрахунку зазначено, що вони визначаються окремо в залежності від тривалості такої участі, відсутні підстави для зменшення розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом, навіть з урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 15 січня 2020 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 50% сплаченого судового збору, що становить 384 грн. 20 коп., та ухвалити в цій частині нове судове рішення. В цій частині вимог відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Городоцьким РВ УМВС України в Хмельницькій області 25.07.1998 року, РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Городоцьким РВ УМВС України в Хмельницькій області 25.07.2000 року, РНОКПП НОМЕР_6 , 3000 грн. витрат на правову допомогу.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 23 березня 2020 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк