Справа № 219/2658/20
Провадження № 2/219/1788/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2020 року Суддя Артемівського міськрайонного суду Донецької області Дубовик Р.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2020 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа передана на розгляд у провадження судді Дубовика Р ОСОБА_3

20 березня 2020 року суддею Дубовиком Р.Є. було подано заяву про самовідвід з тих підстав, що він перебуває у дружніх відносинах з позивачем ОСОБА_1 , вони з позивачем раніше працювали разом, також він знає та спілкувався з відповідачем ОСОБА_2 , а тому існують інші обставини, які викликають сумніви в його неупередженості та об`єктивності при розгляді даної цивільної справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією № 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 pоку, перед розглядом справи суддя утримується від будь-яких коментарів, що могли б, виходячи з розумної оцінки ситуації, якимось чином вплинути на хід цієї справи чи поставити під сумнів справедливе ведення процесу. Суддя утримується від публічних та інших коментарів, оскільки це може перешкодити неупередженому розгляду справи щодо певної особи чи питання (п. 2.4).

У справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини, встановивши порушення положень ч.1 статті 6 Конвенції, зазначив, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду. При вирішенні заяв про самовідвід, колегія суддів відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У п. 30 Рішення Європейського суду з прав людини від 01.10.1982 р. у справі «П`єрсак проти Бельгії» зазначається: «Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність, чи навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу…тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений».

У п. 53. Рішення Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України» заява N 33949/02, зазначається: «З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (див. рішення у справі «ДеКуббер проти Бельгії» (DeCubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі «КастіллоАльгар проти Іспанії» (CastilloAlgar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Основним завданням суду, як органу державної влади, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону № 2453-VI).

Вимогами Закону № 2453-УІ передбачено, що судді зобов`язані своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини четвертої статті 54 цього Закону).

Правила етичної поведінки судді затверджені XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року в Кодексі суддівської етики кореспондуються з зазначеними вимогами закону. Зокрема, згідно зі статтею 1 Кодексу суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість. Стаття 8 Кодексу встановлює правило, згідно з яким суддя повинен здійснювати судочинство в межах та порядку, визначених процесуальним законом, і виявляти при цьому тактовність, ввічливість, витримку й повагу до учасників судового процесу та інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦПК України, за наявності підстав, зазначених, зокрема, у статті 36 ЦПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Враховуючи вищевикладене, заявлений самовідвід судді Дубовика Р.Є. слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 36-39, 258-260 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заявлений суддею Дубовиком Русланом Євгеновичем самовідвід по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Справу передати до канцелярії Артемівського міськрайонного суду для визначення іншого судді в порядку, встановленому частиною третьою статті 14 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.Є. Дубовик