Дата документу 19.03.2020
Справа № 334/8821/19
Провадження № 2/334/1889/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Добрєва М.В., при секретарі Череп М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича, ТОВ «Кредитні ініціативи», ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, вказавши, що 15 лютого 2019 року Державним реєстратором виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенковим С.О., прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 45553497 від 15.02.2019 року 15:39:59, квартири АДРЕСА_1 .

Відповідачем в порушення вимог п. 61 Постанови КМУ від 25.12.2015 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст. 19 Конституції України, було неправомірно зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи» (запис №30318193, дата та час реєстрації 12.02.2019, 17:16:22), де позивач згідно з договором поруки №0703/0608/71-Р-1 від 19.06.2008 року є солідарним боржником відмінним від іпотекодавця.

Ні позивач, ні дружина позивача - іпотекодавець ОСОБА_4 не отримували письмові вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові.

Позивач також зазначає, що квартира АДРЕСА_1 використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя та є єдиним нерухомим майном позивальника загальною площею до 140 кв.м. і не може бути примусово стягнуто чи відчужено без згоди власника згідно зі ст. 4 Закону України «Про заставу», ст. 5 Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Ні позивач, ні його дружина ОСОБА_4 згоди на відчуження вказаної квартири не надавали.

Позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ТОВ «Кредитні ініціативи» та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №30318193 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду до участі у справі був долучений співвідповідач ОСОБА_2 , як нового власника спірної квартири АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги. Навів пояснення аналогічні викладеним у позові. Окремо зазначив, що він не отримував повідомлень від кредитора про необхідність виконати зобов`язання за кредитним договором. Вказані документи також відсутні в матеріалах реєстраційної справи. Зазначив також, що вказана квартира є його єдиним житлом та майном. Своєї згоди на реалізацію (стягнення) квартири він не надавав. Вважає рішення реєстратора протиправним, яке має бути скасовано. Додатково вказав, що проведення реєстрації права власності квартири відбулося із порушенням законодавства України, а саме Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Відповідач ТОВ «Кредитні ініціативи» надала суду відзив на позовну заяву в якому заперечувала щодо можливості задоволення позовних вимог, вказавши, що державний реєстратор у справі є неналежним відповідачем. Оскільки реєстрація права власності проводилася за заявою іншої особи, то саме особа, що є власником майна, має бути належним позивачем. Окремо зазначила, що перехід права власності відбувся у позасудовому порядку за договором іпотеки, в зв`язку із чим мораторій не застосовується. Вказала також, що ОСОБА_1 не є належним позивачем у справі, оскільки він не є власником квартири, він не був стороною у кредитному договорі, та договорі іпотеки. Повідомлення про усунення порушень направляося кур`єром, однак іпотекодаці відмовилися від їх отримання, що є належним доказом дотримання АТ "Укрсоцбанк» положень Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно, що кореспондується з висновком Великої Палати Верховного суду від 04.07.2018р. у справі № 522/2732/16-ц. Основний позичальник ОСОБА_4 дії ТОВ «Кредитні ініціативи» не оспорює. Посилання позивача на норми закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення виконання зобов`язань в іноземній валюті" є дивним, оскільки позивач вказує, що спірна квартира є його єдиним місцем проживання, адже позивач проживає у Волинській області м.Камінь-Каширський і розповсюдження цього закону не поширюється на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст..38 Закону України «Про іпотеку» на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Просила відмовити у позовних вимогах, оскільки позивач обрав невірний спосіб захисту.

Відповідач державний реєстратор виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенков С.О. у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням слухати справу в його відсутність, просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день і час судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 19 червня 2008 року між ОСОБА_4 та ВАТ «Сведбанк», укладено кредитний договір № 0703/0608/71-124, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 77300 доларів США.

На забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором 19 червня 2008 року між сторонами було укладено іпотечний договір № 0703/0608/71-124 Z-1, який забезпечує виконання всіх зобов`язань ОСОБА_4 перед іпотекодержателем, що випливають із укладеного між ними кредитного договору. Предметом іпотеки за іпотечним договором є квартира АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності іпотекодавцю ОСОБА_4 .

15.02.2019 року державним реєстратором виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенковим Сергієм Олександровичем зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи» (запис №30318193, дата та час реєстрації 12.02.2019, 17:16:22).

Відповідно до ч. 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.16 ЦК Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Позивач в даному спорі просить суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора, проте не заявляє жодних вимог щодо захисту майнових цивільних прав, а отже у суду першої інстанції відсутні підстави для поновлення та захищення прав позивача в даному спорі.

Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, відповідно до висновку Великої палати Верховного Суду (пункт 5.17 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18) після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав продержавну реєстрацію відповідного права.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 року №79543762(справа№755/9555/18),яка відповідно до статті 263 ЦПК підлягає урахуванню судом.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29.05.2019 року № 367/2022/15-ц: «Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача».

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.09.2018 року № 915/127/18: «При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»)».

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.. ст.. 15, 16 ЦК України, Закон6ом України «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст.2, 4., 19, 263-265 ЦПКУкраїни суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова Сергія Олександровича, ТОВ «Кредитні ініціативи», ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Добрєв М. В.