Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/892/20
Провадження № 2/499/356/20
У Х В А Л А

про передачу справи на розгляд іншому суду

05 жовтня 2020 року смт.Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Кравчук О.О. отримавши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом припинення обтяження,

В С Т А Н О В И В:

1.Суть питання, що вирішується ухвалою таке.

30 вересня 2020 року ОСОБА_3 (далі - також представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі також позивач) подав до суду позовну заяву до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - також відповідач) про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом припинення обтяження, в якій просить припинити приватне обтяження зареєстроване 11 серпня 2020 року №28015110 реєстратором регіональної філії міста Києва та Київської області, тип обтяження: застава рухомого майна; об`єкт обтяження: Mercedes-benz, 2007 року випуску, номер кузова: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 ; обтяжувач відповідач (далі - також позовна заява, справа).

Суд вирішує питання щодо передачі справи на розгляд до іншого суду.

2. Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу такі.

Правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (стаття 124 Конституції України).

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (частина 1 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України, далі також ЦПК).

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (частина 2 статті 27 ЦПК).

Позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (частина 2 статті 30 ЦПК).

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (пункт 1 частини 1 статті 31 ЦПК).

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана (частина 1, 2 статті 32 ЦПК).

Приймаючи позовну заяву до розгляду суд має встановити чи дотримані позивачем правила підсудності справи.

Представник позивача в тексті позовної заяви посилається на частину 2 статті 30 ЦПК, як на підставу розгляду справи Іванівським районним судом Одеської області, оскільки вважає, що транспортний засіб знаходиться на території Іванівського району Одеської області.

При цьому, з доданих документів вбачається, що на транспортний засіб накладено обтяження у вигляді застави, заставодержателем є відповідач, позовні вимоги про зняття арешту майна не заявлені. Тобто, представник позивача не подав до суду будь-які докази наявності підстав застосування правил виключної підсудності, які б відповідали приписам частини 2 статті 30 ЦПК.

Обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна (частина 1 статті 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», далі також Закон).

Обтяження поділяються на публічні та приватні. Публічним є обтяження рухомого майна, яке виникає відповідно до закону або рішення суду. Приватні обтяження можуть бути забезпечувальними та іншими договірними. Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов`язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем. Іншими договірними є приватні обтяження, які не віднесені до забезпечувальних і виникають унаслідок передачі рухомого майна, право власності на яке належить обтяжувачу, у володіння боржнику, або з інших підстав, що обмежують право обтяжувача чи боржника розпоряджатися рухомим майном (стаття 4 Закону).

До забезпечувальних обтяжень належ ить застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, що виникає на підставі договору (пункт 1 частини 1 статті 21 Закону).

До публічних обтяжень належать: податкова застава; накладення арешту на рухоме майно на підставі рішення суду для забезпечення цивільного позову або при порушенні провадження у справі про банкрутство громадянина-підприємця; звернення стягнення на рухоме майно відповідно до рішення суду, винесеного за позовом, який стосується виконання незабезпечених зобов`язань боржника; накладення арешту на рухоме майно на підставі рішень уповноважених органів (осіб) у випадках, встановлених законом; обтяження рухомого майна, наданого суб`єктами господарювання за кредитами (позиками), залученими державою, або державними гарантіями відповідно до частини п`ятої статті 17 Бюджетного кодексу України. Державна реєстрація таких обтяжень та зміна відомостей про них проводяться у порядку, встановленому цим Законом, за заявою центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової і бюджетної політики, або іншого центрального органу виконавчої влади, що отримує таке рухоме майно відповідно до зазначеного положення Бюджетного кодексу України; інші обтяження рухомого майна, які кваліфікуються публічними. Порядок встановлення і зміст окремих видів публічних обтяжень визначаються законом. Публічне обтяження набирає чинності з моменту його реєстрації в Державному реєстрі (ст. 37 Закону).

При публічному обтяженні обтяжувачем є уповноважений орган (особа). Права і обов`язки суб`єктів публічного обтяження встановлюються законом (частина 1 статті 38 Закону).

Суд відмічає, що предметом позовної заяви є зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна, яке виникло на підставі договору відступлення прав вимоги, та є приватним забезпечувальним обтяженням.

Суд констатує, що правила виключної підсудності, передбачені частиною 2 статті 30 ЦПК, мають застосовуватися лише до позовів про скасування публічного обтяження рухомого майна у вигляді арешту, а не до будь-якого обтяження, в тому числі приватного забезпечувального чи приватного договірного обтяження рухомого майна. Тобто не можуть бути застосовані при вирішенні спору про скасування чи зняття приватного забезпечувального обтяження, яке встановлено для забезпечення виконання зобов`язання боржника перед обтяжувачем на підставі договору застави. В іншому випадку в цій нормі закону мало б зазначатись, що правила виключної підсудності стосується будь-якого виду обтяжень. Тоді як арешт майна є публічним обтяженням, яке виникає відповідно до закону або рішення суду.

З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 67649877 від 28 серпня 2020 року обтяжувачем за договором відступлення права вимоги є відповідач, який знаходиться у будинку АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Шевченківського району міста Києва, тобто зареєстроване місцезнаходження відповідача знаходиться поза межами території, на яку розповсюджується територіальна юрисдикція Шевченківського районного суду Київської області.

Таким чином, виходячи з положень статей 28, 30 ЦПК справа не віднесена до підсудності за вибором позивача та виключної підсудності, а територіальна підсудність визначається за місцезнаходженням відповідача згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Системний аналіз наведених норм матеріального та процесуального права свідчить, що вимоги за позовною заявою не є тотожними із позовом про зняття арешту з майна і до нього не можуть бути застосовані правила частиною 2 статті 30 ЦПК.

Суд зауважує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких правил підсудності, встановлених ЦПК.

За усталеною практикою ЄСПЛ, термін «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

За таких обставин, справа не може бути розглянута Іванівським районним судом Одеської області, оскільки її вирішення належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Шевченківського районного суду міста Києва.

Суддя привертає увагу, представника, позивача, що суд не може надавати привілеї будь-якому учаснику справи та має здійснювати судочинство в межах, й порядку визначеному процесуальним законом, щоб у стороннього, розсудливого спостерігача не виникало сумнівів в його необ`єктивності. Тому, представник, позивач не мають сприймати постановлення цієї ухвали, як перешкоду у розгляді її справи, а як необхідність виконання вимог закону для забезпечення справедливого, неупередженого та своєчасного подальшого вирішення цієї справи. Адже, встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати провадження щодо конкретної справи. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна справа розглядалася і вирішувалася законним, компетентним, незалежним і неупередженим судом до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом. Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Суд наголошує, що за наведених обставин, наявні правові підстави для направлення справи для розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва, оскільки розгляд справи Іванівським районним судом Одеської області може бути приводом у подальшому для скасування судового рішення винесеного судом не уповноваженим законом, який не є судом в розумінні частини 1 статті 6 Конвенції.

3. Висновок такий.

З огляду на зазначене суд доходить висновку щодо необхідності передачі справи на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва.

Керуючись статтями 27, 28, 31, 260 ЦПК,

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом припинення обтяження, передати для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва.

Ухвала суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, через Іванівський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СуддяО. О. Кравчук