"27" березня 2020 р.
Справа № 642/1525/20
Провадження № 2-о/642/82/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 р. м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м.Харкова Гримайло А.М., розглянувши цивільну справу за заявою представника, адвоката Кузьміна Євгена Валерійовича, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 , заінтересована особа: Холодногіський районний у м.Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерва юстиції м.Харковапро встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України та території проведення операції зведених сил, на якій не діють державні органи влади України, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту народження дитини жіночої статі - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народилася у м. Алчевськ Луганської області Україна.

В обґрунтування заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 заявник ОСОБА_1 народила дитину жіночої статі, в шлюбі не перебуває, народженій дитині надала ім`я та по батькові: ОСОБА_4 . Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень просить провести на підставі положень ст.135 Сімейного кодексу України - за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по-батькові батька дитини записати за її вказівкою - громадянин України ОСОБА_5 . Встановлення факту народження дитини необхідне для отримання свідоцтва про народження встановленого зразка.

В судове засідання сторони не з`явилися, про слухання справ були повідомлені належним чином. Представник заявника ОСОБА_2 надав через канцелярію суду заяву, в якій просять розглянути справу без участі заявника та представника.

Зацікавлена особа, представник Холодногіського районного у м.Харкові відділу державної РАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерва юстиції м.Харкова, про причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд вправі встановити факт народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Підставою для встановлення факту народження є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про народження громадянина в певний час і за певних обставин.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 заявник ОСОБА_1 в м.Луганськ народила дитину жіночої статі - ОСОБА_6 .

Заявниця у зареєстрованому у встановленому порядку законодавством України шлюбі не перебуває, у зв`язку з чим, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень просить провести на підставі положень ст.135 Сімейного кодексу України - за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записати за її вказівкою, що батьком дитини є - громадянин України ОСОБА_5 .

Відповідно до ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, встановлено, що дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

З огляду на наведене, суд приймає до уваги свідоцтво про народження дитини від 27.11.2019 року серія НОМЕР_1 , видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, відповідно до якого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 народила доньку, ОСОБА_6 без зазначення батька, та визнає вказану в цих документах інформацію в даному випадку достатніми доказами на підтвердження факту народження дитини.

Відповідно до п. 1 Постанови ПВС України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту народження, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України.

Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.4, 5, 89, 264, 265, 268, 315-319, 430 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву представника, адвоката Кузьміна Євгена Валерійовича, який діє в інтересах заявника ОСОБА_1 , заінтересована особа: Холодногіський районний у м.Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерва юстиції м.Харковапро встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України та території проведення операції зведених сил, на якій не діють державні органи влади України - задовольнити.

Встановити факт народження дитини жіночої статі - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народився у м. Алчевськ Луганської області Україна, матір`ю якої є громадянка України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка в шлюбі не перебуває, а запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провести на підставі положень ст. 135 Сімейного кодексу України - за прізвищем та громадянством матері, ім`я по-батькові батька дитини записати зі слів матері - громадянин України, ОСОБА_5 .

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя А.М. Гримайло