Номер провадження: 22-ц/813/1344/20
Номер справи місцевого суду: 509/3714/15-ц
Головуючий у першій інстанції Бочаров А. І.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Громіка Р.Д.,

Черевка П.М.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

за участю: адвоката позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Кешкентій Дениса Володимировича, діючого в інтересах ОСОБА_5 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_6 до Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Одеській області, про визнання незаконним та скасування акту про прийняття в експлуатацію, розпорядження про затвердження цього акту та усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,-

В С Т А Н О В И В:

20 серпня 2015 року ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулися до суду із позовом до Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_3 ,, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Одеській області, ОСОБА_8 , про визнання незаконним акту про прийняття в експлуатацію та усунення перешкод у користуванні нерухомим майном.

У подальшому позов неодноразово уточнювався, в останній редакції уточненої позовної заяви від 28 жовтня 2016 року позивачі просили суд:

- визнати незаконним та скасувати акт державної приймальної комісії №1730 від 20.12.2007р. про прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта, а саме житлового будинку і господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 20.12.2007р. №1730 в частині затвердження акту державної приймальної комісії №1730 від 20.12.2007р. про прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта, а саме житлового будинку і господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідачів - ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , усунути перешкоди у користуванні позивачами земельними ділянками, що знаходяться за адресами: АДРЕСА_2 , шляхом приведення у відповідність до державних будівельних норм і правил нерухомого майна у вигляді житлового будинку і господарських будівель та споруд на суміжній земельній ділянці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що оскаржуваним розпорядженням затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, при цьому, на думку позивачів, оскаржувані розпорядження та акт призвели до порушення законних прав та інтересів позивачів в зв`язку з тим, що будівництво об`єкту проведено з грубими порушеннями норм діючого законодавства, Державних будівельних норм, санітарних, протипожежних норм та правил для житлового будинку, без врахування прав і інтересів користувачів прилеглих земельних ділянок, забудовником не дотримано вимог нормативної тривалості інсоляції та норм освітленості, створені суттєві перешкоди у користуванні суміжними земельними ділянками.

Зазначено, що оскільки на зауваження позивачів відповідач ОСОБА_3 не звертає ніякої уваги, позивачі були змушені звернутися до Сухолиманської сільської ради з колективною скаргою від 07.08.2015р., на яку отримали відповідь від 10.08.2015р. №266, якою сільська рада повідомила, що нерухоме майно відповідача ОСОБА_3 введене в експлуатацію ще 22.12.2007р., а значить порушень під час будівництва немає.

Позивачі вказують, що акт державної приймальної комісії №1730 від 20.12.2007р. про прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта, а саме житлового будинку і господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , затверджений відповідачем Овідіопольською районною державною адміністрацією, порушує вимоги чинного законодавства України та їхні права та інтереси, що відповідач ОСОБА_3 створив перешкоди у користуванні їхніми земельними ділянками, які мають бути усунені.

Крім того, відповідно до вимог п.3.25* ДБН 360-92** протипожежні розриви між будинками або окремо розташованими господарськими будівлями відповідно до ступеня їх вогнестійкості, а також віддаленість ємкостей горючої рідини на присадибній ділянці (при опаленні будинків рідким паливом) слід приймати відповідно до протипожежних вимог. Розташування та орієнтація житлових та громадських будинків повинні здійснюватись з урахуванням забезпечення нормативної тривалості інсоляції та норм освітленості відповідно до «Санитарных норм и правил обеспечения инсоляцией зданий и территорий жилой застройки» та СНІП ІІ-4-79 «Естественное и искусственное освещение» як в будинках, що будується, так і в сусідніх житлових і громадських будинках. Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менш 1,0 м. При цьому повинно бути забезпечено влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнізів будівель на територію суміжних ділянок.

На підставі зазначеного позивачі звернулись до суду із вказаним позовом та просили суд задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, з наведених у позовній заяві правових підстав.

Представник відповідача Овідіопольської РДА в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав.

Відповідач ОСОБА_5 та її представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника відповідача в черговий раз надійшла заява про відкладення судового засідання, що судом розцінено як зловживання своїми процесуальними правами, в зв`язку з чим справа розглянута за відсутність сторони відповідача ОСОБА_5 з урахуванням наданих суду письмових заперечень, відповідно до яких представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити у зв`язку з не наданням належних доказів в обґрунтування тверджень про порушення оскаржуваним рішенням прав позивачів, не передбачення законодавством обраного позивачами способу захисту, відсутність підстав для визнання акту незаконним та спливу строку позовної давності.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі адвокат Кешкентій Д.В. в інтересах ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з`явились, але про розгляд справи вони сповіщались неодноразово належним чином та завчасно. Крім того, інтереси позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 представляють їх довірені особи.

Відповідно до ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Від адвоката відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_9 надійшло чергове клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням ОСОБА_5 за межами України та зайнятістю адвоката у іншому судовому засіданні, однак до клопотання не було надано належних доказів підтверджуючі дані обставини.

Тому згідно правил ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку, що вказані обставини не перешкоджають розглядові справи у відсутність належно сповіщених сторін.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно вимог ч. 1, 2, 5 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

На підставі ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняттям до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004р. №1243, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів фактично розпочинається з моменту утворення компетентним органом державної приймальної комісії.

Згідно до п.6 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004р. №1243, до складу робочої комісії включаються представники генерального підрядника, субпідрядної організації, генерального проектувальника (автор проекту), експлуатаційної організації, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, органів державного санітарно-епідеміологічного нагляду, державного пожежного нагляду, промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду, державного енергетичного нагляду, охорони навколишнього природного середовища, державної інспекції з енергозбереження та інших органів, що здійснюють державний нагляд відповідно до призначення об`єкта. Абзац перший пункту 6 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ №88 ( 88-2007-п ) від 31.01.2007 Головою робочої комісії призначається представник замовника. Голова робочої комісії установлює за погодженням з генеральним підрядником порядок роботи комісії.

Однак, акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта №1730 від 20.12.2007р., в порушення чинного на той час Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004р. №1243, представники генерального підрядника, субпідрядних організацій, генерального проектувальника (автор проекту) - у склад робочої комісії взагалі включені не були. Головою комісії було призначено заступника голови Овідіопольської райдержадміністрації.

Також встановлено, що у п. 7 даного акту, пред`явлене до прийняття нерухоме майно має такі показники - житловий будинок під літ. «А», наявність жодних інших будинків, будівель, господарчих будівель та споруд у даному акті взагалі не відображено.

Крім того, у акті державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта №1730 від 20.12.2007 року, вказано, що будинок літ. «А» побудовано «господарчим способом». Однак, зокрема, роботи з газопостачання відносяться до категорій робіт підвищеної небезпеки. Монтажна організація, яка виконує роботи з газопостачання, повинна мати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки у обов`язковому порядку. Проведення робіт з газопостачання з подальшим підключенням до газової мережі «господарським способом» абсолютно виключено. При прийнятті в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, підключеного до газопостачання, представник організації, яка виконує роботи з газопостачання, має бути обов`язково включений до складу державної приймальної комісії, чого у даному випадку не відбулося.

Монтаж внутрішніх інженерних мереж, систем, приборів та засобів заміру, а зокрема водопроводу, каналізації, опалення, електроосвітлення, підключення до мереж електропостачання, водопостачання, каналізації також є ліцензованими роботами та аж ніяк не могли бути виконані «господарчим способом». Ці роботи, безумовно, були виконані субпідрядниками, при цьому представники жодної субпідрядної організації до складу державної приймальної комісії включені не були, хоча згідно до п.6 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004р. №1243, їх участь була обов`язковою.

Також висновком судової будівельно технічної експертизи №44/15 від 03.11.2015р. було встановлено, що будівництво здійснювалось з грубим порушенням ДБН, санітарних норм та правил для житлового будинку та вимог протипожежної безпеки, однак, не дивлячись на зазначене був складений акт №1730 від 20.12.2007р. про прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 .

Частина 1 статті 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним, відповідно до пункту 10 частини 2 цієї ж статті - визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною 1 статті 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Статтею 393 цього Кодексу передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Таким чином, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції що оскаржуваний акт державної приймальної комісії №1730 від 20.12.2007р. про прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта, а саме житлового будинку і господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , складений неналежним складом державної приймальної комісії та з грубими порушеннями діючого законодавства, а тому дійшов до обґрунтованого висновку про його скасування та скасування розпорядження голови Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області від 20.12.2007р. №1730 у частині затвердження вищевказаного акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, а саме спірного житлового будинку і господарських будівель і споруд, як неправомірного.

Частиною 2 статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодуванням завданих збитків.

А тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні власністю.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень норм процесуального права, а саме не застосування до виниклих правовідносин строку позовної давності, не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки цим обставинам суд першої інстанції дав належну оцінку та встановив, що відповідачі діяли в межах строку позовної давності.

Посилання в апеляційній скарзі на неможливість скасування спірних актів та розпорядження у зв`язку із подальшим здійсненням перереєстрації права власності на житловий будинок, не спростовують висновків суду першої інстанції про порушення діючого законодавства під час відповідних актів у 2007 році.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382 - 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Кешкентій Дениса Володимировича, діючого в інтересах ОСОБА_5 залишити без задоволення, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 18 березня 2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

Р.Д.Громік

П.М.Черевко