Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Попрас В.О.,
при секретарі - Мельник С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики неукладеним, -
В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечували, відповідачка та її представник проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечували, зустрічний позов просили задовольнити в повному обсязі.
Суд, заслухавши позивача та його представника, відповідачку та її представника, дослідивши докази по справі, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 слід відмовити з наступних підстав.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.
Відповідно до вимог ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, що передбачено ч.1 ст.625 ЦК України.
Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позовні вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання неукладеним договору позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 12.09.2018 р., задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, що встановлено статтею 1046 ЦК України.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно постанови Верховного Суду України від 02.07.2014 року справа № 6-79цс14 відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми.
Укладений 12.09.2018 р. договір позики повністю відповідає вимогам чинного законодавства України та містить всі істотні умови, передбачені законом для таких договорів.
До моменту звернення позивача ОСОБА_1 до суду, відповідачка спірний договір позики не оспорювала, з позовами про визнання договору позики неукладеним до суду не зверталася.
У відповідності до вимог ч.2 ст.1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини .
Позивачка по зустрічному позову ОСОБА_2 не надала доказів, підтверджуючих той факт, що спірний договір позики був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини та не довела того факту, що не отримувала від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі, зазначеному в розписці від 12.09.2018р.
Таким чином, позивачкою по зустрічному позову ОСОБА_2 не надано доказів в обґрунтування позовних вимог про визнання неукладеним договору позики від 12.09.2018р. із зазначених у позовній заяві підстав.
Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання неукладеним договір позики від 12.09.2018р.
У відповідності зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 9605 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 530, 536, 546, 611, 625, 1046 - 1053 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 9605 грн. /дев`ять тисяч шістсот п`ять грн./
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текс рішення виготовлений 02.10.2020р.

СУДДЯ