Постанова

Іменем України

02 жовтня 2020 року

м. Київ

справа № 310/7778/18

провадження № 61-12381св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Яремка В. В. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Амельченка Дем`яна Дем`яновича на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 березня 2019 року у складі судді Черткової Н. І. та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 травня 2019 року у складі колегії суддів: Полякова О. З., Крилової О. В., Бєлки В. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (далі - ПАТ «Запоріжгаз»), яке змінило найменування на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» (далі - АТ «Запоріжгаз»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз збут» (далі - ТОВ «Запоріжгаз збут»), про захист прав споживача та про визнання дій неправомірними.

На обґрунтування позову посилався на такі обставини. Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 10 квітня 2006 року № 660 він є власником будинку АДРЕСА_1 , де на його ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Під час використання природного газу позивач помітив погану роботу лічильника, на підставі вказаного він вирішив, що необхідно здійснити повірку лічильника та викликав представників відповідача з метою перевірки працездатності газового лічильника. У травні 2018 року контролером відділу інспектування ПАТ «Запоріжгаз» зафіксовано факт роботи газового лічильника в позаштатному режимі, про що складено акт про порушення від 11 травня 2018 року № 1597. 17 травня 2018 року за вищезазначеною адресою працівниками відділу обслуговування вузлів обліку газу ПАТ «Запоріжгаз» демонтовано лічильник газу «G4 Актарис» із заводським № 02150795 для проведення позачергової повірки, про що складено протокол щодо направлення засобу вимірювальної техніки на позачергову повірку, проте позивачу не відомо щодо належного виконання обов`язку з пакування вказаного приладу обліку. Згодом позивача повідомили про несправність газового лічильника та направлення вказаного приладу для здійснення поточного ремонту із подальшим встановленням позивачу нового приладу обліку спожитого природного газу та про обов`язок оплатити заборгованість зі сплати за спожитий газ, яка виникла внаслідок несправності лічильника. Позивачу не відомо, хто проводив повірку або експертизу лічильника за його відсутності як споживача, йому не відомо, чи є повірка достовірною, тому що газовий лічильник не було належним чином запаковано. Жодних актів повірки ОСОБА_1 не бачив та не може підтвердити факт того, що саме його лічильник був пошкоджений.

Позивач отримав акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) спожитого природного газу і його вартості, де зазначено, що внаслідок проведення перерахунку необлікованого об`єму природного газу і його вартості, відповідачу нараховано заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 13 756,41 грн.

З указаним розміром заборгованості він не погоджується та вважає її такою, що не відповідає дійсності, оскільки в наданих йому документах взагалі відсутній розрахунок та роз`яснення, на підставі чого такий розрахунок здійснено. Сума заборгованості була розрахована неправильно та не на підставі чинного законодавства, а з боку відповідача вбачається зловживання монопольним становищем, а саме стягнення подвійної плати за спожитий газ за аналогічний період часу. Крім того, виклик постачальника для проведення обстеження лічильника здійснено позивачем особисто, що свідчить про наявність підстав для звільнення позивача від відповідальності за неправильно обліковані обсяги спожитого природного газу.

Посилаючись на наведене, позивач просив суд визнати дії відповідача щодо нарахування заборгованості у розмірі 13 756,41 грн у зв`язку з виявленими порушеннями неправомірними, а саме позаштатний режим роботи лічильника газу, оформленого актом-розрахунком не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) спожитого природного газу і його вартості від 20 червня 2018 року на підставі акта про порушення від 11 травня 2018 року № 1597.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 28 травня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем норм чинного законодавства під час вчинення дій щодо повірки приладу обліку спожитого газу та нарахування заборгованості за не облікований, але спожитий обсяг природний газ.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги і позиції інших учасників

У червні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Амельченко Д. Д. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку стосовно відсутності підстав для задоволення позову, оскільки позивач самостійно повідомив відповідача про несправність газового лічильника, а отже, вжив усіх необхідних заходів для усунення наслідків споживання необлікованого газу. Крім того, сума заборгованості за спожитий газ розрахована відповідачем неправильно та не на підставі чинного законодавства. З боку відповідача наявне зловживання монопольним правом, а саме стягнення подвійної плати за газ за аналогічний період часу.

У серпні 2019 року надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому АТ «Запоріжгаз» просило касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Амельченка Д. Д. залишити без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).

Касаційна скарга у цій справі подана у червні 2019 року, тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-ІХ.

Відповідно до частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі - у редакції до набрання чинності Законом № 460-IX) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та відзиву на неї, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Суди встановили, що відповідно до договору купівлі-продажу від 10 квітня 2006 року № 660 ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 (а. с. 9). За вказаною адресою відповідачем відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Позивачем до позовної заяви долучено заяву від 16 квітня 2018 року про перевірку працездатності газового лічильника (а. с. 21).

Відмітка про прийняття заяви про перевірку працездатності газового лічильника відповідачем або рекомендоване поштове повідомлення про направлення заяви на адресу відповідача засобами поштового зв`язку матеріали справи не містять.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано не взяв до уваги доводи позивача стосовно добровільного повідомлення відповідача про несправність газового лічильника.

Встановлено, що 11 травня 2018 року контролером відділу інспектування ПАТ «Запоріжгаз» зафіксовано, що лічильник обліку спожитого газу у будинку позивача працює в позаштатному режимі, про що було складено акт про порушення від 11 травня 2018 року № 1597 (а. с. 16-17).

17 травня 2018 року працівниками відділу обслуговування вузлів обліку газу ПАТ «Запоріжгаз» демонтовано лічильник газу «G4 Актарис», заводський № 02150795, для проведення позачергової повірки, про що складено протокол щодо направлення засобу вимірювальної техніки на позачергову повірку від 17 травня 2018 року за № 000564 (а. с. 25).

Відповідачем на адресу позивача надіслано акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості, де зазначено, про проведення перерахунку необлікованого об`єму природного газу і його вартості, завданого порушеннями у роботі лічильника споживача, у розмірі 13 756,41 грн (а. с. 18-20).

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з функціонуванням ринку природного газу, є Закон України «Про ринок природного газу».

З 01 липня 2015 року ПАТ «Запоріжгаз» на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу серія АЕ № 642479 здійснює виключно діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Таким чином, у розумінні Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС) ПАТ «Запоріжгаз» серед суб`єктів ринку природного газу класифікується як оператор газорозподільної системи.

Відповідно до змісту пункту 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу між оператором газорозподільної мережі (далі - оператор ГРМ) та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Згідно з пунктом 5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС визначено, що для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його об`єкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) або додатка 2 (для споживачів, що не є побутовими) до типового договору розподілу природного газу. Персоніфіковані дані мають бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об`єму споживання природного газу, зокрема мають містити: 1) присвоєний споживачу персональний ЕІС-код як суб`єкту ринку природного газу та за необхідності ЕІС-код його точки (точок) комерційного обліку; 2) величину приєднаної потужності об`єкта споживача; 3) перелік комерційних вузлів обліку (за їх наявності). Згідно з вимогами цього пункту здійснюється приєднання до договору розподілу природного газу споживачів-замовників, які отримують технічний доступ до ГРМ.

Відповідно до пукту 7 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРС фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Судом першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, встановлено, що позивачем здійснюється фактичне споживання природного газу та оплата його вартості діючому постачальнику, а отже, договір постачання природного газу є укладеним.

Відповідно до змісту пункту 2.3 договору при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС).

Відповідно до абзаців другого, третього пункту 1 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань засобів вимірювальної техніки (далі - ЗВТ) (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Як встановлено судами, позивач забезпечений вузлом обліку газу оператора ГРМ - ПАТ «Запоріжгаз», тому визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється за показами вузла обліку газу оператора ГРМ.

Протягом експлуатації комерційного вузла обліку газу (далі - ВОГ) та його складових відповідно до пункту 2 глави 6 розділу Х кодексу ГРС оператор ГРМ та споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) проводять такі спільні дії: контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу); перевірку комерційного ВОГ та його складових відповідно до вимог цього Кодексу, зокрема контрольний огляд вузла обліку; монтаж/демонтаж ЗВТ на повірку (періодичну, позачергову, експертну), експертизу та/або ремонт.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 травня 2018 року працівниками в оператора ГРМ - ПАТ «Запоріжгаз» на об`єкті споживання позивача, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виявлено факт роботи комерційного вузла обліку газу (лічильника газу) у позаштатному режимі.

За приписами пункту 6 глави 6 розділу Х Кодексу ГРС позаштатний режим роботи комерційного ВОГ, зокрема включає: витоки газу з елементів та конструкції комерційного ВОГ, у тому числі імпульсних ліній манометрів, датчиків тиску і температури тощо; відсутність зміни показань лічильника газу (обчислювача або коректора об`єму газу), загальмованість або рух з ривками зчитувального механізму при фактичній витраті (споживанні) природного газу; наявність сторонніх шумів та нехарактерних звуків при роботі лічильника газу чи іншого ЗВТ; індикація або наявність повідомлень про порушення в роботі ЗВТ, у тому числі про необхідність зміни елементів живлення; забруднення або відкладання осадів, потрапляння сторонніх предметів до внутрішньої порожнини вимірювального трубопроводу або лічильника газу чи на робочі поверхні первинних перетворювачів; інші ознаки порушень вимог щодо експлуатації ЗВТ, які можуть вплинути на результати вимірювання.

Працівниками оператора ГРМ за фактом виявлення роботи комерційного вузла обліку газу у позаштатному режимі у присутності позивача складено акт про порушення від 11 травня 2018 року № 1597. Акт у порядку, визначеному Кодексом ГРС, підписано працівниками ПАТ «Запоріжгаз» та споживачем. Як вбачається зі змісту вказано акта та не спростовано позивачем під час розгляду справи, зауважень за фактом складення акта позивачем висунуто не було (а. с. 16-17).

На виконання вимог пункту 8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС при складанні акта про порушення представником оператора ГРМ зазначено в ньому про необхідність споживача (несанкціонованого споживача) бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначено: місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення -вул. Південне шосе, 52, к. 202, м. Запоріжжя; дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення, - 25 травня 2018 року з 10:15, зазначено контактний телефон особи оператора ГРМ для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії.

Як випливає з матеріалів справи, 17 травня 2018 року лічильник у присутності позивача демонтовано для проведення його позачергової повірки, про що складено протокол направлення засобу вимірювальної техніки на позачергову повірку від 17 травня 2018 року № 000364 (а. с. 25).

Відповідно до пункту 4 глави 11 розділу Х Кодексу ГРС після зняття лічильника в присутності споживача ЗВТ упаковано в пакет з поліетилену, який опломбовано оператором ГРМ з унікальним номером С43858507. При цьому представником оператора ГРМ у змісті акту про демонтаж засобу вимірювальної техніки на позачергову повірку визначено: найменування та адресу спеціально уповноваженого органу, де буде проводитись позачергова або експертна повірка ЗВТ, а саме ДП «Запоріжжястандартметрологія»; стороною, яка відповідає за доставку ЗВТ визначено Оператора ГРМ; визначено час проведення позачергової повірки. Протокол у порядку, визначеному Кодексом ГРС підписано працівниками ПАТ «Запоріжгаз» та споживачем, зауважень стосовно порушення порядку складення відповідного протоколу позивачем не надавалось (а. с. 25).

З огляду на зазначене, доводи заявника стосовно невиконання вимог чинного законодавства про пакування та пломбування вилученого лічильника не відповідають дійсності та спростовуються долученим позивачем до матеріалів справи протоколом направлення засобу вимірювальної техніки на позачергову повірку № 000364 від 17 травня 2018 року.

Результати вимірювань відображені у протоколі повірки від 18 травня 2018 року та в довідці Запорізького науково-виробничого центру стандартизації, метрології та сертифікації № 4-1195-18 від 18 травня 2018 року про непридатність законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 22).

З огляду на вказане суди встановили, що побутовий лічильник газу відповідача працював у позаштатному режимі внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковувалась або обліковувалась некоректно.

За фактом роботи лічильника відповідача у позаштатному режимі комісією ПАТ «Запоріжгаз» з розгляду актів про порушення було прийнято рішення про задоволення повністю акта про порушення від 11 травня 2018 року № 1597, що відображено у протоколі від 25 травня 2018 року № 1298 (а. с. 48).

За приписами пункту 8 Глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРС у разі виявлення оператором ГРМ пошкодження лічильника газу та/або його позаштатного режиму роботи, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу лічильником газу не обліковується або обліковується некоректно (не в повному обсязі), та за умови відсутності несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється, виходячи з 70 відсотків граничних об`ємів споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням терміну на його усунення.

Якщо споживач (фізична особа) використовував у неопалювальний період опалювальні прилади (крім опалювально-варильних печей чи кухонних вогнищ), граничний обсяг споживання має становити 30 відсотків від граничного обсягу в опалювальний період (Додаток 15 до Кодексу ГРС).

Таким чином, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачу здійснено перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу виходячи з 70 відсотків граничних об`ємів споживання природного газу за період з 11 листопада 2017 року до 30 квітня 2018 року з урахуванням підключених газових приладів (газова плита - 1 шт., газовий котел - 1 шт.); зареєстрованих осіб (1 особа) та опалюваної площі (37,3 кв. м).

26 червня 2018 року ПАТ «Запоріжгаз» на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням направлено акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу та його вартості та рахунок на його оплату.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи касаційної скарги стосовно належного повідомлення позивачем оператора ГРМ про роботу ЗВТ у позаштатному режимі є безпідставними, оскільки відповідно до наказу ПАТ «Запоріжгаз» від 03 жовтня 2016 року № 863-од на підприємстві введено електронну систему документообігу, яка організована на базі інформаційної системи «СЕД RGC-DOCS». Відомості про звернення ОСОБА_1 з повідомленням про позаштатну роботу ЗВТ до ПАТ «Запоріжгаз» як оператора ГРМ у системі електронного документообігу ПАТ «Запоріжгаз» відсутні. Крім того, позивачем не надано доказів направлення на адресу відповідача заяви про повірку приладу обліку спожитого природного газу.

З огляду на зазначене дії щодо нарахування заборгованості у розмірі 13 756,41 грн та виявлення порушення у вигляді позаштатного режиму роботи лічильника, оформлені актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості від 20 червня 2018 року на підставі акта порушення від 11 травня 2018 року № 1597, з проведення експертизи лічильника газу, нарахування збитків за порушення встановленого порядку користування природним газом здійснені з дотриманням вимог чинного законодавства.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до власного тлумачення норм матеріального та процесуального права, а також до незгоди із встановленими фактичними обставинами в справі та необхідності переоцінки доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Водночас, правильно по суті вирішивши спір, суди попередніх інстанцій помилково зазначили, що факт донарахування об`ємів природного газу та розрахунок розміру заборгованості не створюють для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендації зі сплати донарахованого об`єму та у розумінні вимог статті 16 ЦК України не належать до актів, які порушують права та інтереси позивача.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють визначені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, спрямовані на поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та впливають на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведено у статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

За змістом абзацу другого пункту 12 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС споживач має право оскаржити об`єм та/або вартість донарахованого природного газу в судовому порядку. Отже, позовна вимога стосовно оскарження позивачем нарахування заборгованості у розмірі 13 756,41 грн (вартості відповідного об`єму донарахованого природного газу) є належним способом захисту порушеного права.

Разом з цим помилкові висновки судів попередніх інстанцій щодо способу обрання позивачем захисту порушеного права не призвели до прийняття судами неправильного рішення за результатом розгляду позовних вимог по суті, у задоволенні яких суди правильно відмовили з огляду на недоведеність цих вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на те, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають залишенню без змін, то розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Амельченка Дем`яна Дем`яновича залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 березня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

Г. В. Коломієць

О. В. Ступак