Справа № 219/4620/18
Провадження № 2/219/90/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Кривошапко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бахмуті цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам, неустойки за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, позивач ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів, присуджений до стягнення рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області по справі № 219/4502/2013-ц від 18 вересня 2013 року, та стягувати з ОСОБА_2 на її користь на утримання ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам у розмірі 22512 грн. 90 коп., неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 9865 грн. 58 коп., неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 5210 грн. 00 коп., додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 у розмірі 800 грн. 00 коп. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

У подальшому, 19 вересня 2019 року, позивач ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, в яких просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість по аліментам у розмірі 72925 грн. 58 коп., неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 836610 грн. 86 коп., додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 у розмірі 800 грн. 00 коп. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. В обґрунтування уточненої позовної заяви посилається на те, що після розірвання шлюбу вона самостійно виховує спільну з відповідачем дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час вона з дочкою проживає разом зі своїми родичами у АДРЕСА_1 . Дочка знаходиться на повному її утриманні. Згідно з заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 січня 2009 року по справі № 2-174-2009, відповідач повинен був сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, з 26 лютого 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області по справі № 219/4502/2013-ц від 18 вересня 2013 року за позовом відповідача про зменшення розміру аліментів суд вирішив зменшити розмір аліментів до 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Однак, відповідач ОСОБА_2 аліменти на її користь та на утримання неповнолітньої дитини сплачував періодично. Відповідач свої доходи приховує. Допомоги у вихованні дитини, догляді за нею, витратах на лікування відповідач не надає. Для навчання у школі, зокрема для купівлі одягу, взуття, шкільного приладдя, відповідач коштів не дає. Такі витрати позивач несе самостійно. Дитина розвивається, їй цікаво читати нові книги, журнали, відвідувати музеї, галереї тощо. Відповідач аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 сплачував нерегулярно та має заборгованість у розмірі 29935 грн. 20 коп. за період з 26 серпня 2008 року по 01 вересня 2019 року. Вказані підстави стали підставою для звернення позивача до суду з позовною заявою.

23 жовтня 2019 року за № 34246 від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, зважаючи на наступне. Так, позивачем не надано доказів та не наведено аргументів для збільшення розміру аліментів, зокрема, такі як зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із батьків. Крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту наявності боргу по аліментах. Розрахунок заборгованості по сплаті аліментів повинен бути складений державним виконавцем, а не позивачем. Зазначає, що він щомісяця сплачує аліменти на утримання дочки окрім цього, аліменти відраховувалися з його заробітної плати. Вважає, що оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заборгованості по аліментах, то немає підстав для нарахування пені за прострочення сплати аліментів. До того ж, посилається на те, що позивачка не надала жодного доказу на підтвердження витрат, понесених на лікування дитини, призначення лікарів, довідок, чеків, рахунків, проїзних документів тощо, а також не довела, що ці витрати вона несе постійно, щомісяця. Таким чином, позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину він також не визнає. Також просить врахувати, що крім дочки ОСОБА_4 , він має на утриманні дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та мати ОСОБА_7 , яка є пенсіонером за віком, інвалідом 3 групи. Зазначив, що він працює, однак отримує мінімальну заробітну плату (а.с. 203-210).

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.

Відповідач ОСОБА_2 , якого було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. 12 березня 2020 року від нього надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає частково, а саме про збільшення розміру аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. Інші позовні вимоги не визнає.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 березня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 25 зворот).

У шлюбі у сторін народилася дитина дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками у свідоцтві про народження ОСОБА_3 зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 15).

Відповідно до довідки ТОВ «ТБК «Схід» № 1246 від 01 грудня 2017 року, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 (а.с. 16).

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15 січня 2009 року по справі № 2-174-2009 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнуто з 26 вересня 2008 року і щомісяця аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Горлівка Донецької області, на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття (а.с. 17).

Згідно з рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 лютого 2009 року по справі № 2-175-2009 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, стягнуто з 26 вересня 2008 року з ОСОБА_2 , 1986 року народження, аліменти у розмірі 500 грн. щомісяця на користь ОСОБА_1 до досягнення дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 18).

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 вересня 2013 року по справі № 219/4502/2013-ц (провадження № 2/219/1778/2013) зменшено розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з ј до 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття.

З поданих рішень видно, що відповідач був обізнаний про наявність судових справ та про стягнення з нього аліментів у визначених судом розмірах.

На виконання вищевказаних рішень Артемівським міськрайонним судом Донецької області було видано виконавчі листи № 2-174-2009 від 26 січня 2009 року та № 2-175-2009 від 13 лютого 2009 року (а.с. 21-22), дублікат виконавчого листа № 2-174-2009, виданий судом 06 травня 2019 року, та виконавчий лист у справі № 219/4502/2013-ц від 18 вересня 2013 року, виданий Артемівським міськрайонним судом Донецької області 09 жовтня 2013 року про зменшення розміру аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з ј до 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісяця (а.с. 181).

Як видно з довідки про доходи від 07 травня 2018 року, позивач ОСОБА_1 працює прибиральницею у структурному підрозділі «Бахмутський центр професійного розвитку персоналу» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року загальна сума її доходу складає 32529 грн. 37 коп. (а.с. 23).

Згідно з копіями наданих позивачем повідомлень про надходження поштового переказу, позивачу ОСОБА_1 з с. Біляївка було здійснено грошові перекази: 26 грудня 2013 року у розмірі 696 грн. 24 коп., 26 грудня 2013 року 868 грн. 83 коп., 28 грудня 2013 року 37 грн. 58 коп., 18 лютого 2014 року 400 грн. 00 коп., 13 березня 2014 року 350 грн. 00 коп., 10 квітня 2014 року 400 грн. 00 коп., 11 вересня 2014 року 250 грн. 00 коп., 11 листопада 2014 року 400 грн. 00 коп., 11 грудня 2014 року 300 грн. 00 коп., 14 травня 2014 року 300 грн. 00 коп., 13 червня 2014 року 300 грн. 00 коп., 12 серпня 2014 року 400 грн. 00 коп., 20 січня 2015 року 200 грн. 00 коп., 12 березня 2015 року 300 грн. 00 коп., 15 серпня 2017 року 300 грн. 00 коп. (а.с. 27-31).

Відповідно до довідок Суданської сільської ради Первомайського району Харківської області від 16 травня 2018 року № 02-19/239 та від 19 червня 2018 року № 962, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 39) та має наступний склад сім`ї: ОСОБА_12 , 1988 року народження (дружина), ОСОБА_6 , 2012 року народження (син) (а.с. 61).

Як видно з копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 21 квітня 2009 року та серії НОМЕР_2 від 13 грудня 2012 року, у відповідача ОСОБА_2 від другого шлюбу є двоє малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 59-60).

Згідно з довідкою про доходи від 18 червня 2018 року, відповідач ОСОБА_2 з лютого 2014 року працює начальником ремонтно-механічного цеху у Товаристві з обмеженою відповідальністю комерційно-виробнича фірма «Рома» та за період з грудня 2017 року по травень 2018 року загальна сума його доходу складає 24799 грн. 40 коп. (а.с. 58).

Малолітня дитина відповідача від іншого шлюбу ОСОБА_6 декілька разів у 2016, 2017 та 2018 році хворів гострим бронхітом, бронхопневмонією, у зв`язку із чим проходив лікування (а.с. 62-63). Мати відповідача ОСОБА_7 є пенсіонером, отримує пенсію за віком (а.с. 65) та фактично проживає у м. Первомайську Харківської області (а.с. 64).

Як видно з наданих відповідачем ОСОБА_2 копій квитанцій про приймання поштового переказу, ним здійснювалися грошові перекази на ім`я ОСОБА_1 на суми: 250 грн. 00 коп., 300 грн. 00 коп., 250 грн. 00 коп., 600 грн. 00 коп., 300 грн. 00 коп., 300 грн. 00 коп., 500 грн. 00 коп., 500 грн. 00 коп., 600 грн. 00 коп., 350 грн. 00 коп., 300 грн. 00 коп., 300 грн. 00 коп., 300 грн. 00 коп. (а.с. 135-138, 141-143), а також з його заробітної плати стягнуто аліменти: у травні 2013 року 728 грн. 23 коп., у червні 2013 року 709 грн. 45 коп., у липні 2013 року 873 грн. 48 коп., у серпні 2013 року 868 грн. 01 коп., у вересні 2013 року 654 грн. 44 коп., у жовтні 2013 року 797 грн. 51 коп., у листопаді 2013 року 868 грн. 83 коп., (а.с. 139-140).

Листом від 08 квітня 2019 року № 5294/14.7-36 Первомайський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області повідомив суду, що згідно з даними Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 37901455 з примусового виконання виконавчого листа № 2-174 від 02 лютого 2009 року Артемівського міськрайонного суду Донецької області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дружини ОСОБА_1 у розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_6 . 12 грудня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Також зазначено, що виконавчий лист № 2-175/2009 від 02 лютого 2009 року Артемівського міськрайонного суду Донецької області на виконання до відділу не надходив (а.с. 166).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку пені за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 від 19 вересня 2019 року, за період з вересня 2008 року по серпень 2019 року загальний розмір заборгованості з пені становить 836610 грн. 86 коп. (а.с. 189-191).

11 березня 2020 року у відповідь на запит суду з Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшов розрахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за виконавчим листом № 2-174-09, складений державним виконавцем ОСОБА_13 за період з 17 травня 2009 року по 28 січня 2020 року, згідно з яким заборгованість по аліментам ОСОБА_2 станом на 28 січня 2020 року складає 75535 грн. 68 коп. (а.с. 228-229).

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати аліментів у повному обсязі та спростування твердження позивача щодо наявності заборгованості, не подав відповідні документи виконавцю для перерахунку заборгованості.

Згідно зі ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

При розрахунку заборгованості по аліментам суд бере до уваги розрахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за виконавчим листом № 2-174-09, складений державним виконавцем Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) ОСОБА_13 за період з 17 травня 2009 року по 28 січня 2020 року, згідно з яким заборгованість по аліментам ОСОБА_2 станом на 28 січня 2020 року складає 75535 грн. 68 коп.

Частиною 1 ст. 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

При цьому, право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 в своєї Постанові «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, як вказано в п. 22 зазначеної Постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Виходячи з наведеного, законодавець не ставить обов`язок по сплаті аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обов`язковому виконанню.

З матеріалів справи видно, що відповідач знав про судове рішення про стягнення аліментів, тому заборгованість з аліментів виникла з вини ОСОБА_2 як особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, а тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Не можуть братись до уваги посилання відповідача щодо його скрутного матеріального становища, оскільки ним з 2013 року нових позовів про зменшення розміру аліментів не подавалося. Подані відповідачем докази не підтверджують його скрутне матеріальне становище. Доводи відповідача про те, що він щомісяця сплачує аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, зокрема, вказаний факт спростовується розрахунком заборгованості по аліментам, який складено державним виконавцем станом на 28 січня 2020 року.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини 1 статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розмір нарахованої пені за кожен із прострочених платежів, визначивши її загальну суму, але не більше 100 відсотків заборгованості. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15-ц.

Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими в цій частині, тому з ОСОБА_2 слід стягнути пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 75535 грн. 68 коп., оскільки заборгованість з пені не може бути більше, ніж заборгованість з аліментів.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по аліментам, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї частини позовних вимог, оскільки діюче сімейне законодавство можливість стягнення заборгованості по аліментам за рішенням суду передбачає для аліментів, які сплачуються в порядку, передбаченому ст. 187 СК України, що врегульовує відносини, пов`язані із відрахуванням аліментів на дитину за добровільною ініціативою платника шляхом подачі ним заяви за місцем роботи. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Правовий аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 194 СК України передбачає стягнення в судовому порядку лише тієї заборгованості за аліментами, яка виникла у зв`язку із сплатою аліментів, розмір яких визначений на підставі домовленості сторін, оформленої шляхом добровільної подачі платником відповідної заяви про відрахування аліментів за місцем роботи (ст. 187 СК України).

В даній справі аліменти на користь позивача вже стягнуті за рішенням суду і повторному стягненню в судовому порядку не підлягають, а визначена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а не шляхом повторного судового стягнення.

Так, стягнення аліментів, в тому числі і заборгованості, здійснюється Первомайським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в порядку виконавчого провадження відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Тому в частині стягнення заборгованості по аліментам слід відмовити, оскільки в такому випадку буде відбуватися подвійне стягнення.

Крім того, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 у розмірі 800 грн. 00 коп. щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягає доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, позивачем не надано жодного доказу на доведення позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 у розмірі 800 грн. 00 коп. щомісяця до досягнення дитиною повноліття у розумінні ст. 185 СК України, які викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо). Тому позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог у розмірі 58 грн. 48 коп.

Керуючись ст.ст. 141, 263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам, неустойки за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 75535 (сімдесят п`ять тисяч п`ятсот тридцять п`ять) грн. 68 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 58 (п`ятдесят вісім) грн. 48 коп.

В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам та додаткових витрат на дитину відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення відповідного рішення суду.

Суддя Р.Є. Дубовик