Справа № 308/9109/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2020 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Сарай А.І.,

за участю секретаря судового засідання Зборовської Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Луцович Віталія Петрівна про визнання правочину недійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Луцович В.П. про визнання правочину недійсним.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.10.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Одночасно з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову, згідно з якою просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилається на те, що позивачем подано цивільний позов про визнання договору дарування недійсними зв`язку з тим, що при наявності ухвали суду про набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1 , при досягнення 21 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідачі умисно всупереч рішенню суду вчинили відповідний правочин і змінили власника квартири з метою позбавити дітей онуків власності.

Представник позивача у заяві зауважує, що на даний момент квартира АДРЕСА_1 належить відповідачу ОСОБА_3 . Позивач має підстави побоюватись, що відповідач може розпорядитися даною квартирою та іншим майном, що знаходиться в нього на праві власності та відчужити його на користь інших осіб, для ухилення від виконання рішення суду, що в свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду. На підтвердження намагання реалізувати вказану квартиру свідчить оголошення про її реалізацію за 47000 доларів США, яке виставлене відповідачем на сайті оголошень продажу нерухомого майна. Представник позивача вказує, що зустрічне забезпечення ним не пропонується,так як мова йде про захист прав дітей, які знаходяться на утриманні позивача і в неї відсутні відповідні кошти, а також те, що відповідачу не буде завдано шкоди таким забезпеченням у зв`язку з отриманням ним даної квартири безкоштовно.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі до суду, у провадженні якого перебуває справа.

За правилами ч. ч. 1, 3, 4 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

В силу положень ст. 153 ЦПК України судом розглянуто дану заяву про забезпечення позову, яку подано одночасно з пред`явленням позову, після відкриття провадження у справі без повідомлення учасників справи.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у виді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З контекстного аналізу зазначених норм вбачається, що значення вказаних заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, згідно з п. 1 ч. 1 зазначеної статті позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Положенням ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Як встановлено судом, предметом позову в даній праві є визнання правочини (договору дарування) квартири АДРЕСА_1 , серія та номер 693 від 03.12.2018 року, власником якої став ОСОБА_3 , вчинений приватним нотаріусом Ужгородського районного округу Луцович Віталією Петрівною, недійсним та скасування відповідного запису № 29276010.

Із змісту позову та матеріалів справи вбачається, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ спільного майна (справа № 308/3328/13-п). У подальшому, за заявою позивача, ухвалою суду від 02.04.2014 року відповідача ОСОБА_3 було замінено на іншого відповідача ОСОБА_5 . Ухвалою Ужгородського міського суду від 02.04.2014 року була затверджена мирова угода. Ухвалою апеляційного суду ухвалу Ужгородського міськрайонного суду залишено в силі. Згідно з умовами мирової угоди від 02.04.2014 року позивач відмовляється від позову про визнання права спільної часткової власності на 37/96 частки домоволодіння будинку АДРЕСА_2 та 4/100 частки на праві сумісної часткової власності і визнання договору купівлі-продажу домоволодіння будинку АДРЕСА_2 недійсним. Відповідачі в рахунок позовних вимог про визнання права власності на домоволодіння будинку АДРЕСА_2 компенсують частину його вартості, а саме: складають заповіт на користь дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_3 : ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на квартиру АДРЕСА_1 . Даний заповіт від 30.08.2013 року за № 34984522 не підлягає зміні, скасуванню, вчинення нового заповіту на дану квартиру, її відчуження на користь третіх осіб до досягнення дітьми ОСОБА_7 та ОСОБА_6 двадцяти однорічного віку. Таким чином, як зауважує представник позивача, мировою угодою закріплене право власності на квартиру ОСОБА_7 та ОСОБА_6 двадцяти однорічного віку. Підтвердженням виконання мирової угоди є заповіт від 30.08.2013 року за № 34984522. Крім того, 03.09.2020 року позивачем отримана інформаційна довідка, відповідно якої квартира АДРЕСА_1 , в порушення мирової угоди відчужена (подарована) ОСОБА_3 . Даний односторонній правочин був вчинений під впливом обману та з метою уникнення виконання своїх зобов`язань по мировій угоді з позбавленням права власності дітей (онуків) відповідачів.

Судом встановлено, що 27.02.2013 року ОСОБА_8 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 про поділ спільного майна.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2014 року замінено неналежного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_5 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2014 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 про поділ майна визнано мирову угоду на таких умовах:

1. Позивач відмовляється від позову про визнання права спільної часткової власності на 37/96 частки домоволодіння будинку АДРЕСА_2 та 4/100 частки на праві сумісної часткової власності і визнання договору купівлі-продажу домоволодіння будинку АДРЕСА_2 недійсним.

2. Відповідачі в рахунок позовних вимог про визнання права власності на домоволодіння будинку АДРЕСА_2 компенсують частину його вартості, а саме:

1. Складають заповіт на користь дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_3 : ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Даний заповіт від 30.08.2013 року за № 34984522 не підлягає жодним змінам, скасуванню, вчинення нового заповіту на дану квартиру її відчуження на користь третіх осіб до досягнення дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 21 (двадцяти однорічного) віку.

2. Складають заповіт на користь дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_3 : ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 грошові вклади, які належать ОСОБА_5 згідно договорів від 27.03.2014 року № 17952-64122 та № 17952-64122, що знаходяться в Укрексімбанку м. Ужгород, а саме:

2.1. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на грошовий вклад депозитного рахунку № НОМЕР_1 ;

2.2. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на грошовий вклад депозитного рахунку № НОМЕР_2 .

Даний заповіт не підлягає зміні, скасуванню, вчинення нового заповіту на дані депозитні вклади на користь третіх осіб, а депозитні договори від 27.03.2014 року № 17952-64122 та № 17951 64122 не підлягають розірванню до досягнення дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 18 (вісімнадцятирічного) віку.

Наслідки затвердження даної мирової угоди, передбачені ст. 206 ЦПК України сторонам роз`ясненні та зрозумілі.

Провадження у справі закрито.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 24.07.2018 року ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 02.04.2014 року залишити без змін.

Матеріалами справи встановлено, що 30.08.2013 року відповідачами було складено відповідний заповіт, передбачений умовами затвердженої між сторонами мирової угоди, посвідчений приватним нотаріусом міського нотаріального округу Йосипчук К.П. за реєстровим номером 404.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 222470894 від 03.09.2020 року) 03.12.2018 року за ОСОБА_3 в цілому зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору дарування, серія та номер: 693, виданий 03.12.2018, видавник: приватний нотаріус Луцович В.П. (номер запису про право власності / довірчої власності: 29276010).

З долученої представником позивача до матеріалів справи роздруківки на сайті оголошень продажу нерухомого майна та як стверджує останній, відповідачем виставлено відповідне оголошення щодо продажу спірної квартири.

Відповідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд вважає, що оскільки нерухоме майно квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , яка є предметом оскаржуваного правочину (договору дарування), щодо якої ставиться питання про вжиття заходів забезпечення позову, є предметом спору визнання правочину недійсним, з урахуванням того, що після затвердження судом мирової угоди така була відчужена відповідачу ОСОБА_3 , то існує обґрунтоване припущення, що дане майно може бути знову відчужене, тобто наявні передбачені процесуальним законодавством підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначене майно.

З огляду на викладене та приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства та роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог позивача щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позову, в тому числі, співрозмірності заходів, який позивач просить вжити у порядку забезпечення позову, ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд приходить до переконання, що вимоги про забезпечення позову є співрозмірними позовним вимогам, а невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача.

Відтак, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову в даній справі є обґрунтованою та підлягає до задоволення шляхом накладення арешту на майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову в суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, за наявності яких законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення (ч. 3 ст. 154 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 157, 259-261, 352-354 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Луцович Віталія Петрівна про визнання правочину недійсним задовольнити повністю.

Вжити заходи забезпечення позову в цивільній справі № 308/9109/20 за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Луцович Віталія Петрівна про визнання правочину недійсним, а саме, накласти арешт на майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_3 .

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач (боржник): ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , що проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Копію ухвали направити для виконання до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (вул. Заньковецької, 10, м. Ужгород, Закарпатська область) та учасникам справи для відома.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області А.І. Сарай