КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 756/8023/17 Головуючий у І-й інстанції -Луценко О.М.
апеляційне провадження № 22-ц/824/6648/2020 Доповідач Заришняк Г.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

при секретарях - Кравченко Н.О., Діденку А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Київміськбуд-1» про стягнення грошових коштів та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Київміськбуд-1» до ОСОБА_1 , Державного спеціального проектного інституту Міністерства внутрішніх справ України, треті особи: державний реєстратор Філії Комунального підприємства Рожівської сільської ради «Рожівське» по місту Києву Носов Сергій Сергійович, Комунальне підприємство Рожівської сільської ради «Рожівське» по місту Києву, про визнання договору про відступлення права вимоги (цесії) недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПрАТ «Київміськбуд-1» про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позову позивач вказував, що 30.12.2009 р. між Державним спеціальним проектним інститутом Міністерства внутрішніх справ України (далі ДСПІ МВС України) та ПрАТ «Київміськбуд-1» було укладено договір про придбання адміністративної (нежитлової) будівлі №30/12, відповідно до якого відповідач ПрАТ «Київміськбуд-1» зобов`язався передати ДСПІ МВС України адміністративну (нежитлову) будівлю, належним чином уведену в експлуатацію, разом із правовстановлюючими документами у строк не пізніше 9-ти календарних місяців з дня підписання договору, але не пізніше 20 вересня 2010 року. Адреса місцезнаходження даної будівлі - АДРЕСА_1 , площа забудови 2632 м.кв. Відповідно до даного договору загальна вартість товару становить - 14 400 000,00 грн. Зазначені кошти ДСПІ МВС України перерахувало Товариству у повному обсязі. Таким чином, ДСПІ МВС України свої зобов`язання щодо фінансування будівництва виконало у повному обсязі, однак відповідач не передав адміністративну будівлю. Органом прокуратури в інтересах ДСПІ МВС України та у зв`язку із невиконанням відповідачем у встановлені договором строки своїх обов`язків було подано позов про розірвання договору, який рішенням Господарського суду м. Києва від 13.03.2013 р. розірвано та стягнуто з ПрАТ «Київміськбуд-1» виплачену суму коштів (справа №5011-51/9887-2012). Вказане рішення суду не виконано. 16.09.2016 р. між ОСОБА_1 та ДСПІ МВС України було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) за договором купівлі-продажу нежитлової будівлі від 30.12.2009 р. Позивач стверджує, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням в договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не випливає на правомірність цесії. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Посилаючись на те, що відповідачем ПрАТ «Київміськбуд-1» рішення Господарського суду м. Києва від 13.03.2013 р. перед стягувачем - ДСПІ МВС України не виконано, а також, враховуючи, що останнім передано право вимоги за договором цесії до позивача, в зв`язку з чим майнові вимоги в розмірі 35 124 712,03 грн. позивач вважає обґрунтованими, просив задовольнити позов.

Не погоджуючись з первісним позовом, ПрАТ «Київміськбуд-1» звернулося в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ДСПІ МВС України про визнання договору про відступлення права вимоги (цесії) недійсним.

Вказані вимоги обґрунтовані тим, що дійсно між ПрАТ «Київміськбуд-1» та ДСПІ МВС України було укладено договір від 30.12.2009 р. про придбання адміністративної (нежитлової) будівлі. Надалі, рішенням Господарського суду м. Києва від 13.03.2013 р. вказаний договір було розірвано. Одночасно, вказаним рішенням суду стягнуто з ПрАТ «Київміськбуд-1» суму в розмірі 14 400 000,00 грн., яка була перерахована ДСПІ МВС України, як безпідставно отриману. Вказане рішення Господарського суду не було оскаржено сторонами та набрало законної сили. Таким чином, з моменту набрання рішенням Господарського суду м. Києва від 13.03.2013 р. у справі №5011-51/9887-2012 законної сили, у ДСПІ МВС України не існує жодного права вимоги до ПрАТ «Київміськбуд-1» на підставі договору про придбання адміністративної (нежитлової) будівлі, оскільки договірні зобов`язання між сторонами цього договору припинилися. При цьому Товариство вказувало, що у відповідності до вимог Закону України «Про банкрутство» обов`язок позивача за зустрічним позовом щодо оплати ДСПІ МВС України грошової суми 14 400 000,00 грн. є припиненим, тобто будь-які зобов`язання ПрАТ «Київміськбуд-1» перед ДСПІ МВС України, що виникли на підставі договору про придбання адміністративної (нежитлової) будівлі відсутні.

Крім того, відповідно до положень ст. 514 ЦК України відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Позивач за зустрічним позовом стверджує, що договір про відступлення права вимоги (цесії) за договором купівлі-продажу нежилої будівлі від 16.09.2016 р. стосується безпосередньо його прав та інтересів. На підставі спірного договору третьою особою було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень й зареєстровано за ОСОБА_1 право приватної власності на нежитлову будівлю, загальною площею 2632,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та яка була предметом розірваного Договору про придбання адміністративної (нежитлової) будівлі.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2020 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Зустрічний позов ПрАТ «Київміськбуд-1» задоволено.

Визнано недійсним договір від 16.09.2016 р. про відступлення права вимоги (цесії) за договором купівлі-продажу нежилої будівлі, укладений між ДСПІ МВС України та ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 та ДСПІ МВС України на користь ПрАТ «Київміськбуд-1» витрати, пов`язані з оплатою судового збору, по 800,00 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , діючий в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову та про відмову відмову у задоволенні зустрічного позову.

В поданому відзиві ПрАТ «Київміськбуд-1» просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення.

Представник позивача був присутнім в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 02 липня 2020 року, яке було відкладено на 24 вересня 2020 року на 10год. 40 хв., проте в подальшому, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання на з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Представник ПрАТ «Київміськбуд-1» в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Представник ДСПІ МВС України в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК Українидоговори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 30.12.2009 р. між ДСПІ МВС України та ПрАТ «Київміськбуд-1" укладено договір про придбання адміністративної (нежитлової) будівлі № 30/12, за умовами якого ПрАТ «Київміськбуд-1" зобов`язувалось в порядку, на умовах та у спосіб, що встановлені договором, передати ДСПІ МВС України адміністративну (нежитлову) будівлю, належним чином введену в експлуатацію, яка відповідає мінімально встановленим показникам щодо оснащеності та готовності, які визначено у додатку № 1 до договору, а ДСПІ МВС України - прийняти товар та сплатити Товариству його вартість у порядку та на умовах, передбачених договором (а.с. 7-11).

ПрАТ «Київміськбуд-1" зобов`язується передати в порядку, на умовах та у спосіб, що визначені договором, товар, який відповідає технічним вимогам та встановленим ДСПІ МВС України умовам, разом з усіма оформленими належним чином правовстановлюючими документами, у строк не пізніше ніж 9 календарних місяців з дати підписання договору, але не пізніше 20.09.2010 р.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. договору загальна вартість товару за договором становить 14 400 000, 00 грн. та може здійснюватись частинами. Зазначені кошти ДСПІ МВС України перерахувало Товариству у повному обсязі.

За правилом ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи слідує, що рішенням Господарського суду м. Києва від 13.03.2013р. у справі №5011-51/9887-2012 розірвано договір № 30/12 від 20.12.2009 р., укладений між ДСПІ МВС України та ПрАТ "Київміськбуд-1". Стягнуто з ПрАТ "Київміськбуд-1", з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання судового рішення на користь ДСПІ МВС України 14 400 000, 00 грн. (а.с. 12-22). Вказане рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Судом встановлено, що з моменту набрання рішенням Господарського суду м. Києва від 13.03.2013 р. у справі №5011-51/9887-2012 законної сили договірні зобов`язання, що виникли на підставі договору № 30/12 від 20.12.2009 р., укладеного між ДСПІ МВС України та ПрАТ "Київміськбуд-1", припинилися.

16.09.2016 р. між ОСОБА_1 та ДСПІ МВС України було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) за договором купівлі-продажу нежитлової будівлі від 30.12.2009 р., відповідно до якого ДСПІ МВС України відступив, а ОСОБА_1 прийняв у повному обсязі право вимоги за договором про придбання адміністративної (нежитлової будівлі) №30/12 від 30.12.2009 р. на адміністративну (нежитлову) будівлю, загальною площею 2632 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладеним між ДСПІ МВС України та ПрАТ «Київміськбуд-1», що є продавцем за цим договором (а.с. 23-25).

З матеріалів справи слідує, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.12.2012 року було порушено справу про банкрутство ПрАТ «Київміськбуд-1».

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21 липня 2014 року (справа №5011-44/18931-2012) заяву ДСПІ МВС України залишено без розгляду з тих підстав, що останнім був пропущений строк для звернення до суду, визначений Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». В резолютивній частині даної ухвали зазначено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними.

Ухвалою Господарського суду від 07.12.2016 року (справа №5011-44/18931-2012) (справа №5011-44/18931-2012) заяву ДСПІ МВС України з кредиторськими вимогами до боржника ПрАТ «Київміськбуд-1» на суму 14 000 000 грн. залишено без розгляду.

Крім того, відсутність будь-яких зобов`язань ПрАТ «Київміськбуд-1» перед ДСПІ МВС України також підтверджена рішенням Господарського суду м. Києва від 22.06.17 р. (справа №910/6701/17), ухваленим за наслідками розгляду позовної заяви ДСПІ МВС України до ПрАТ "Київміськбуд-1" про зобов`язання вчинити дії. Відмовляючи у задоволенні позову позивачу, суд виходив з того, що рішенням господарського суду міста Києва від 13.03.2013 року, яке набрало законної сили 29.03.2013 року, позов задоволено, розірвано договір № 30/12 від 20.12.2009 р., укладений між ДСПІ МВС України та ПрАТ "Київміськбуд-1"; стягнуто з відповідача на користь позивача 14 400 000,00 грн., зобов`язання сторін за вказаним договором припинилися.

Пунктами 1.2 та 1.3 Договору про відступлення права вимоги (цесії) встановлено, що право вимоги ДСПІ МВС України до ПрАТ «Київміськбуд-1» станом на дату підписання цього договору являє собою зобов`язання, в порядку та у спосіб, що встановлені цим договором, передати покупцю адміністративну (нежитлову) будівлю. Вартість оплаченого, але не переданого товару за договором про придбання адміністративної (нежитлової) будівлі №30/12 від 30.12.2009 р. становить 14 400 000,00 грн. з урахуванням ПДВ. За цим договором ОСОБА_1 одержав право вимагати від ПрАТ «Київміськбуд-1» належного виконання всіх зобов`язань за основним договором, в тому числі реєстрацію на себе право власності на нежитлову будівлю.

При укладанні договору цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. ЦК України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (стаття 515 ЦК України).

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права.

Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Глава 47 ЦК України регулює загальні положення про зобов`язання, зокрема положення щодо порядку та підстави заміни сторін у зобов`язанні.

Так, статтею 512 ЦК України визначені загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні, відповідно якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відступлення права вимоги (цесія) означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Договір відступлення права вимоги може бути як безоплатним, так і оплатним.

У останньому випадку на відносини цесії розповсюджуються положення про договір купівлі-продажу, оскільки стаття 656 ЦК України передбачає, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із вимогами ст. 203 ЦК України, для чинності правочину, його зміст не може суперечити нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу нежитлової будівлі між ОСОБА_1 та ДСПІ МВС України було укладено 16 вересня 2016 року, тобто вже після набрання рішенням Господарського суду м. Києва від 13.03.2013р. законної сили, яким договірні зобов`язання, що виникли на підставі договору № 30/12 від 20.12.2009 р. припинилися, з кредиторські вимоги ДСПІ МВС України до боржника ПрАТ «Київміськбуд-1» на суму 14 000 000 грн. ухвалою Господарського суду від 07.12.2016 року залишено без розгляду і вважаються погашеними.

Отже, в супереч закону відступлення права вимоги відбулося щодо вимоги, яка не існувала на момент переходу цього права.

За таких обставин, суд обґрунтовано визнав спірний договір від 16.09.2016 р. про відступлення права вимоги (цесії) за договором купівлі-продажу нежилої будівлі, укладений між ДСПІ МВС України та ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував всі обставини справи, зібраним по справі доказам надав належну правову оцінку та й прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, обґрунтовано задовольнивши зустрічний позов.

Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права й не може бути скасованим з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторони мали право укласти договір про відступлення права вимоги за договором, який розірваний за рішенням суду, не можуть бути підставою для скасування законного та обгрунтованого рішення суду, оскільки суперечать вимогам закону.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що в 2017 році ДСПІ МВС України в м. Києві (вже не будучи стороною договору про придбання адміністративної будівлі №30/12 від 30 грудня 2009 року) звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом про зобов`язання ПрАТ «Київміськбуд-1» передати всю документацію щодо адміністративної (нежитлової) будівлі, площею 2632 кв.м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 ) на підставі договору про придбання, право вимоги за яким вже було відступлене позивачу.

За наслідками розгляду вказаного позову, рішенням Господарського суду м. Києва від 22.06.2017 року ДСПІ МВС України в м. Києві було відмовлено у задоволенні зазначених позовних вимог з підстав припинення договірних зобов`язань, що виникли на підставі договору № 30/12 від 20.12.2009 р.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують й не впливають на правильність ухваленого судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , діючого в інтересах ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 29 вересня 2020 року.

Головуючий

Судді: