ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: №22-ц/819/916/20 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Литвиненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , діючого від імені Херсонської міської ради, на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2020 року, у складі судді Кузьміної О.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до Херсонської міської ради про визнання незаконним рішення,

В С Т А Н О В И В :

05 грудня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до Херсонської міської ради, в якому просив визнати незаконним та скасувати рішення Херсонської міської ради № 2094 від 28.08.2019 року "Про затвердження документації із землеустрою, передачу в оренду земельних ділянок, припинення договорів оренди та права постійного користування земельними ділянками, внесення змін до рішення міської ради від 30.11.2018 № 1751" в частині визначення обмеження користування земельною ділянкою шляхом заборони будь-якої забудови земельної ділянки площею 144кв.м, а саме визнати незаконними та скасувати слова, зазначені у пункті 2.7 пункту 2. рішення Херсонської міської ради № 2094 від 28.08.2019 року: - "та встановити обмежене користування земельною ділянкою, шляхом заборони будь-якої забудови земельної ділянки, площею 144кв.м". Також просив стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Позов обґрунтований наступним.

Позивач 13.07.2018 року за №114-17088-15 звернувся через Центр надання адміністративних послуг м. Херсона із заявою до Херсонської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, орієнтованою площею 0,0477га за адресою: АДРЕСА_1 під магазин та офісні приміщення із земель комунальної власності. Оскільки станом на 16.09.2018 року будь-якого рішення з приводу поданої заяви позивача з боку Херсонської міської ради прийнято не було, 17.09.2018 року позивачем, на підставі положень ст.123 Земельного кодексу, було направлено повідомлення про початок розроблення проекту землеустрою.

12.09.2018 року між позивачем та Херсонським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру було укладено договір № 1281 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтованою площею 0,0477га під магазином та офісними приміщеннями із земель комунальної власності за адресою: АДРЕСА_2 .

Проект землеустрою розроблений та погоджений у встановленому порядку відповідно із приписами ст.186/1: Управлінням містобудування та архітектури Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради висновок вих. №03-18-762 від 17.12.2018р; територіальним відділом ГУ Держгеокадастру у Херсонській області №518/82-19 від 11.01.2019 року.

Земельній ділянці, що відводитися площею 0,0477га, сформовано та присвоєно кадастровий номер :01:001:2353 витяг НВ-019 від 19.02.2019 року, надано міжрегіональним управлінням у м. Херсоні та Автономній Республіці Крим Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області.

Клопотанням від 19.02.2019 року № 114-6927-15 через Центр надання адміністративних послуг м. Херсона надано на затвердження проект землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки та передачі в оренду земельної ділянки, площею 477кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 10 років.

Рішенням Херсонської міської ради від 28.08.2019 року № 2094 "Про затвердження документації із землеустрою, передачу в оренду земельних ділянок, припинення договорів оренди та права постійного користування земельними ділянками, внесення змін до рішення міської ради від 30.11.2018 року № 1751", згідно із п.2; 2.7; 15; 15.4 - Херсонська міська рада вирішила:

"Затвердити проекти землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок, передати в оренду, строком на 5 (п`ять) років, ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) земельну ділянку, площею 0,0477га, із земель, наданих в оренду ОСОБА_3 (135кв.м) та земель комунальної власності (342кв.м), по АДРЕСА_3 , для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (під магазин та офісні приміщення) та встановити обмежене користування земельною ділянкою, шляхом заборони будь-якої забудови земельної ділянки, площею 144кв.м., категорія земель - землі житлової та громадської забудови.

Кадастровий номер :01:001:2353.

Рекомендувати: ОСОБА_3 користування земельною ділянкою, площею 0,0037га по АДРЕСА_3 , здійснювати в режимі обмеженої господарської діяльності, у зв`язку з охоронною зоною навколо інженерно-технічних споруд і комунікацій (підземна каналізація)".

Відповідно до розробленої документації із землеустрою вказане обмеження відсутнє. Доказом зазначеного є витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Обмеження, встановлене рішенням відповідача, серед зареєстрованих у державному земельному кадастрі відсутнє, не вказана і підстава його визначення. Також, вказане обмеження не передбачено законом чи прийнятим відповідно до нього іншим нормативно-правовим актом, в проекті землеустрою про такі обмеження також не йдеться, воно не зареєстровано ні в реєстрі речових прав, ні в Державному земельному кадастрі, і не може там існувати, оскільки не існує документації, яка є підставою для визначення та реєстрації у відповідних державних реєстрах зазначеного обмеження.

А тому включення до рішення відповідача про встановлення обмеженого користування земельною ділянкою, шляхом заборони будь-якої забудови земельної ділянки площею 144кв.м, є незаконним.

Отже, обмеження користування земельною ділянкою можуть бути встановлені лише законом або прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами, договором, рішенням суду тощо.

На підставі викладеного просить задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_1 подав 15.01.2020 року відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що міські ради наділені повноваженнями приймати будь-які питання, які визначені чинним законодавством України, у тому числі і щодо надання земельних ділянок у користування.

Що стосується встановлювати обмеження користування земельними ділянками, шляхом заборон будь-яких забудов, жодним чинним актом України не визначено.

На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2020 року позов задоволено. Суд ухвалив: визнати незаконним та скасувати рішення Херсонської міської ради № 2094 від 28.08.2019 року "Про затвердження документації із землеустрою, передачу в оренду земельних ділянок, припинення договорів оренди та права постійного користування земельними ділянками, внесення змін до рішення міської ради від 30.11.2018 № 1751" в частині визначення обмеження користування земельною ділянкою шляхом заборони будь-якої забудови земельної ділянки площею 144 кв.м, а саме визнати незаконними та скасувати слова, зазначені у пункті 2.7 пункту 2. рішення Херсонської міської ради № 2094 від 28.08.2019 року: - "та встановити обмежене користування земельною ділянкою, шляхом заборони будь-якої забудови земельної ділянки, площею 144 кв.м".

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 , просить рішення суду першої інстанції скасувати і постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. При цьому послався на незаконність та необґрунтованість рішення, порушення судом норм процесуального права й неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема зазначив, що судом першої інстанції не взято до уваги, що оскаржене рішення № 2094 від 28.08.2019 року в частині визначення обмеження користування земельною ділянкою шляхом заборони будь-якої забудови земельної ділянки площею 144 кв.м прийнято в межах повноважень та у спосіб, який визначений та передбачений Конституцією України, законами України. Також зазначив, що судом не враховано й того, що в Конституції України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території (ч.1 ст.144). На основі цього положення Конституції України в Законі визначено, що рада у формі рішень приймає нормативні та інші акти (ч.1 ст.59). Херсонська міська рада наділена повноваженнями приймати будь-які рішення, які визначені чинним законодавством України, у тому числі і щодо надання земельних ділянок у користування. Крім того, зазначив, що судом не взято до уваги, що у проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (під магазин та офісні приміщення) площею 0,0477га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 із земель комунальної власності Херсонської міської ради на сторінці 44, де визначено кадастровий план земельної ділянки, в умовних позначеннях визначені обмеження користування відповідною земельною ділянкою. І всі погодження, які наявні у вказаному проекті, були здійсненні на підставі цих обмежень. У разі якщо були б відсутні обмеження користування відповідною земельною ділянкою, вказаний проект землеустрою був би не погоджений органами місцевого самоврядування та органами державної влади.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції від 26 березня 2020 року залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Справу вчергове було призначено до апеляційного розгляду на 29.09.2020 року о 10-30 годині, однак сам позивач та відповідач, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися. Від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Від імені позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції брав участь і був присутній адвокат Карасьов Ілля Олексійович. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Згідно договору оренди земельної ділянки від 17.04.2015 року орендодавець Херсонська міська рада надала позивачу (орендар) у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,0135га під магазином, яка знаходиться у АДРЕСА_3 із земель, наданих в оренду ТОВ "Кредіт-Інвест". Кадастровий номер земельної ділянки: :22:001:0119 (а.с.52-57).

Жодних обмежень щодо використання вказаної земельної ділянки немає, що відображено у п.26 Договору.

Із клопотання №114-17088-15 від 13.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_2 звернувся через Центр надання адміністративних послуг м. Херсона із заявою до Херсонської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, орієнтованою площею 0,0477га за адресою: АДРЕСА_1 під магазин та офісні приміщення із земель комунальної власності (а.с.18)

Відповідно до заяви від 12.09.2018 року ОСОБА_2 звернувся до Херсонського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру з проханням розробити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду під магазин та офісні приміщення, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.19).

12.09.2018 року між позивачем та Херсонським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру було укладено договір № 1281 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтованою площею 0,0477 га під магазином та офісними приміщеннями із земель комунальної власності за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.21-24).

17.09.2018 року Херсонською міською радою отримано повідомлення позивача, в якому зазначено, що 13.07.2018 року він звернувся із клопотанням №114-17088-15 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.

Також зазначено, що згідно п.3 ст.123 Земельного кодексу України у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_3 (а.с.20).

До матеріалів справи долучено копію проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (під магазин та офісні приміщення) площею 0,0477га за адресою: АДРЕСА_3 із земель комунальної власності Херсонської міської ради (а.с.9-96).

Вказаний проект містить, зокрема: клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування; відомостей про обчислення площі земельної ділянки; копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці; Акт перенесення в натуру меж охоронних зон; перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натурі, матеріали погодження проекту землеустрою.

Із кадастрового плану земельної ділянки (а.с.85) вбачається розташування на ній об`єкта нерухомого майна, а також обмеження (санітарно-захисна зона). Наявний план меж зон обмежень і сервітутів (а.с.82) містить площу частини земельної ділянки, на яку поширюється зона дії обмеження та сервітутів, а саме 0,0037га.

Акт перенесення в натурі меж охоронних зон… визначає розміри та місцезнаходження санітарно-захисної зони площею 0,0037га (а.с.78).

В проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (під магазин та офісні приміщення) площею 0,0477га за адресою: АДРЕСА_3 із земель комунальної власності Херсонської міської ради не міститься ніякої інформації про зазначене відповідачем у своєму рішенні обмеження щодо користування земельною ділянкою шляхом заборони будь-якої забудови земельної ділянки, площею 144кв.м.

Вказаний проект землеустрою погоджений:

- Управлінням містобудування та архітектури Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради надано висновок вих.№03-18-762 від 17.12.2018 року про погодження вказаного проекту (а.с.90);

- територіальним відділом ГУ Держгеокадастру у Херсонській області надано висновок № 518/82-19 від 11.01.2019 року про погодження вказаного проекту (а.с.91).

У вказаних висновках не міститься ніякої інформації про зазначене відповідачем у своєму рішенні обмеження.

Відповідно до витягу з рішення Херсонської міської ради від 28.08.2019 року № 2094 "Про затвердження документації із землеустрою, передачу в оренду земельних ділянок, припинення договорів оренди та права постійного користування земельними ділянками, внесення змін до рішення міської ради від 30.11.2018 року № 1751" вбачається, що Херсонська міська рада вирішила:

"2. Затвердити проекти землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок та:

2.7. Передати в оренду, строком на 5 (п`ять) років, ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) земельну ділянку, площею 0,0477 га, із земель, наданих в оренду ОСОБА_3 (135кв.м) та земель комунальної власності (342кв.м), по АДРЕСА_3 , для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (під магазин та офісні приміщення) та встановити обмежене користування земельною ділянкою, шляхом заборони будь-якої забудови земельної ділянки, площею 144кв.м, категорія земель - землі житлової та громадської забудови.

Кадастровий номер земельної ділянки: :01:001:2353.

Розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений Херсонською міською радою та ОСОБА_3 , зареєстрований в управлінні земельних відносин департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради, про що в Книзі 01 вчинено запис від 17.04.2015 №01150016, у зв`язку зі зміною площі земельної ділянки.

15. Рекомендувати:

15.4. ОСОБА_3 користування земельною ділянкою, площею 0,0037га по АДРЕСА_3 , здійснювати в режимі обмеженої господарської діяльності, у зв`язку з охоронною зоною навколо інженерно-технічних споруд і комунікацій (підземна каналізація)" (а.с.8).

Тобто, вбачається і матеріалами справи іншого не доведено, що, крім обмеження (санітарно-захисної зони) площею 0,0037га проект землеустрою не містить будь-яких інших обмежень, включаючи і обмеження, яке зазначене у рішенні відповідача (встановити обмежене користування земельною ділянкою, шляхом заборони будь-якої забудови земельної ділянки, площею 144кв.м).

Витяг з Державного земельного кадастру НВ 019 від 19.02.2019 року й додаток до нього "Кадастровий план земельної ділянки", які були предметом розгляду суду першої інстанції і на які останнім зроблено посилання, а також які були долучені при апеляційному розгляді справи, не містять ніякої інформації про місце визначення та дії зазначеного Херсонською міською радою обмеження.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Херсонської міської ради від 28.08.2019 року № 2094 "Про затвердження документації із землеустрою, передачу в оренду земельних ділянок, припинення договорів оренди та права постійного користування земельними ділянками, внесення змін до рішення міської ради від 30.11.2018р. № 1751", окрім затвердження землевпорядної документації містить умову встановлення обмеженого використання земельної ділянки, однак відповідно до розробленої документації із землеустрою вказане обмеження відсутнє, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Окрім того виходив з того, що обмеження, встановлене рішенням Херсонської міської ради, серед зареєстрованих у державному земельному кадастрі відсутнє, не вказана і підстава його визначення.

Також виходив з того, що у додатку до витягу з Державного земельного кадастру НВ 019 від 19.02.2019 року "Кадастровий план земельної ділянки" не міститься ніякої інформації про місце визначення та дії зазначеного Херсонською міською радою обмеження.

Також виходив з того, що у тексті вказаного рішення не міститься жодного посилання на фактичне місце розташування вказаного відповідачем обмеження, тобто неможливо перевірити та впевнено визначити, де саме розташовані ці 144 кв.м, що не можуть бути забудовані ОСОБА_2 під час використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Окрім того щодо встановлення обмеження користування земельними ділянками, шляхом заборон будь-яких забудов, жодним чинним актом України не визначено, що не спростовується відповідачем.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки до нього він дійшов при повному та всебічному дослідженні обставин справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішив справу з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ст.142 Конституції України, матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Відповідно до ст.143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Згідно із ст.144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Конституції України народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування (ч.2 ст.5). В Основному Законі України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України (ч.1 ст.140). Виходячи з цих конституційних положень у системному зв`язку з положеннями ст.6 Конституції України про те, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову, Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 26 березня 2002 року визначив політико-правову природу органів місцевого самоврядування, які не є органами державної влади, а є представницькими органами, через які здійснюється право територіальної громади самостійно вирішувати не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, тобто такі, які пов`язані передусім з життєдіяльністю територіальних громад і перелік яких визначено у Конституції і законах України (пункти 4, 5 мотивувальної частини Рішення від 26 березня 2002 року N 6-рп/2002 у справі про охорону трудових прав депутатів місцевих рад).

Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону України. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі ж положення закріплені у ст.4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 16 квітня 2009 року N 7-рп/2009, справа N 1-9/2009 дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 27 грудня 2001 року N 20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22 липня 1991 року (абз.1 п.6 мотивувальної частини), від 23 червня 1997 року N 2-зп у справі про акти органів Верховної Ради України (абз.4 п.1 мотивувальної частини).

Згідно з ч.5 ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Згідно з п.34 ч.1 ст.26 вказаного Закону до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.5 ст.60 вказаного Закону органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно ч.1 ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу, вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.110 ЗК України на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження.

Згідно з ч.1 ст.111 ЗК України обтяження прав на земельну ділянку встановлюється законом або актом уповноваженого на це органу державної влади, посадової особи, або договором шляхом встановлення заборони на користування та/або розпорядження, у тому числі шляхом її відчуження.

Із ч.2 ст.111 ЗК України вбачається, що законом, прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами, договором, рішенням суду можуть бути встановлені такі обмеження у використанні земель:

а) умова розпочати і завершити забудову або освоєння земельної ділянки протягом встановлених строків;

б) заборона на провадження окремих видів діяльності;

в) заборона на зміну цільового призначення земельної ділянки, ландшафту;

г) умова здійснити будівництво, ремонт або утримання дороги, ділянки дороги;

ґ) умова додержання природоохоронних вимог або виконання визначених робіт;

д) умови надавати право полювання, вилову риби, збирання дикорослих рослин на своїй земельній ділянці в установлений час і в установленому порядку;

е) обов`язок щодо утримання та збереження полезахисних лісових смуг.

Отже, судом вірно встановлено, що в рішенні Херсонської міської ради від 28.08.2019 року № 2094 встановлено обмеження використання земельної ділянки, яке відповідно до розробленої документації із землеустрою відсутнє.

В матеріалах справи, зокрема, в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (під магазин та офісні приміщення) площею 0,0477га за адресою: АДРЕСА_3 із земель комунальної власності Херсонської міської ради не міститься ніякої інформації про зазначене відповідачем у своєму рішенні обмеження.

Також у додатку до витягу з Державного земельного кадастру НВ 019 від 19.02.2019 року Кадастровий план земельної ділянки не зазначено про встановлене Херсонською міською радою обмеження.

У рішенні Херсонської міської ради не зазначено жодного посилання на фактичне місце розташування вказаного обмеження, тобто неможливо перевірити та визначити, де саме розташовані 144 кв.м, що не можуть бути забудовані позивачем під час використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Окрім того, встановлення обмеження користування наданою позивачу земельною ділянкою, шляхом заборон будь-яких забудов, жодним чинним правовим актом не визначено.

Таким чином, суд повно, всебічно дослідив обставини справи та дав належну оцінку зібраним доказам по справі, а тому прийшов до вірного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і є такі, що висновків суду не спростовують. Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на те, що оскаржуване рішення в частині визначення обмеження користування земельною ділянкою шляхом заборони будь-якої забудови земельної ділянки, площею 144 кв.м, прийнято в межах повноважень та у спосіб, який визначений та передбачений законодавством, оскільки вказане обмеження не міститься ані в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки, ані в технічній документації із землеустрою, та самовільне його застосування не передбачено жодним правовим актом. Крім того підлягають відхиленню посилання скаржника на те, що у проекті землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (під магазин та офісні приміщення) площею 0,0477га, де визначено кадастровий план земельної ділянки, в умовних позначеннях визначені обмеження користування відповідною земельною ділянкою. При цьому апеляційний суд враховує, що вказане обмеження стосується лише обмеження (санітарно-захисної зони) площею 0,0037га, яке позивачем визнається і не оскаржується, а не обмеження, яке зазначене у оскаржуваному рішенні відповідача, а саме обмежене користування земельною ділянкою, шляхом заборони будь-якої забудови земельної ділянки, площею 144кв.м. Апеляційний суд при цьому враховує і те, що вказане відповідачем обмеження є неконкретним, воно не зазначене в натурі, а отже є таким, яке неможливо виконати, що само по собі порушує права позивача як орендаря земельної ділянки.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючого від імені Херсонської міської ради, залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 01 жовтня 2020 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ О.В. Кутурланова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Н.В. Орловська