Провадження №2-з/521/244/20
УХВАЛА

Іменем України

05.10.2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Леонова О.С.

при секретарі Шабалдак О.А.

розглянувши матеріали заяви представника позивача - адвоката Жмуд Олега Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду звернувся адвокат Жмуд О.В. який діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордеру серії ОД №588855 від 26.08.2020 року з заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах суми 82 290 грн або в розмірі, що еквівалентно цій сумі у разі накладення арешту на грошові кошти в іноземній валюті.

Заяву обґрунтовано наступними фактичними обставинами

У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача 3 000 доларів США, що на день подачі позову складає 82 290 грн, які було передано відповідачці в якості авансу за попереднім договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , оскільки вона добровільно їх не повертає.Позивачу відомо з листа компанії «BWE-POLSKA» Sp.zo.o,. яка виступає посередником в працевлаштуванні громадян за кордоном, відповідачка працює в Німеччині з січня 2020 року та отримує щомісячну заробітну плату в сумі 1 000 євро на свій банківський рахунок.

Враховуючи те, що відповідачка ухиляється від добровільного повернення коштів та має безперешкодний доступ до коштів на своєму банківському рахунку, вона може зняти усі кошти з рахунку після отримання інформації про моє звернення до суду, що у разі задоволення позову, значно ускладнить виконання рішення суду, або взагалі може зробити неможливим виконання рішення, оскільки немає іншого майна та коштів відповідачки за рахунок яких мої майнові вимоги можуть бути задоволені.За вказаних обставин, оскільки з матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, відповідач ухиляється від добровільного повернення коштів та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а вид забезпечення позову відповідає предмету спору, така заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Представник заявниці, також вказав, що номер банківського рахунку відповідачки та назва банку їм невідома, надати суду реквізити такого рахунку не має змоги, а тому ухвала про задоволення даного клопотання буде виконуватися Державною виконавчою службою, яка відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. ЗУ «Про виконавче провадження» приймає до виконання ухвали про забезпечення позову та відповідно до положень зазначеного закону має право і можливість виявляти банківські рахунки боржників та накладати на них арешт в межах суми боргу.

Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду цієї справи було здійснено 25.09.2020 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду, справу передано судді 05.10.2020 року (у зв`язку з тим, що 26.09.2020 року по 02.10.2020 року суддя Леонов О.С. перебував на лікарняному та 03.10.2020 року, 04.10.2020 року являлися вихідними днями).

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову, приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами.

Тому, не може бути задоволено заяву про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених в ч. 2 ст. 149 ЦПК України.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому, відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі за для попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

З змісту процесуального законодавства України вбачається, що зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заявник не надав до суду жодного доказу, який б свідчив про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. З матеріалів справи, вбачається, що вимоги позивача в частині забезпечення позову ґрунтуються лише на особистому переконані.

Адекватність (співмірність) заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно пункту першого частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві.

Тобто, суд на цій стадії має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачеві і де вони знаходяться.

Саме з цією метою положеннями частини першої статті 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З наведеного випливає, що відомості про те, на які саме розрахункові рахунки позивач просить накласти арешт, в яких саме фінансових установах знаходяться грошові кошти, в якій сумі та в якій валюті перебувають грошові кошти відповідача є необхідними для забезпечення позову.

Разом з тим, звертаючись в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках відповідача на праві власності, позивач не надав доказів, які б підтверджували відомості про рахунки, суму грошових коштів, місце і умови їх розміщення.

Відсутність відомостей про рахунки та вклади відповідача не дає змоги визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 152, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви представника позивача - адвоката Жмуд Олега Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання (підпункти 8, 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, а в разі подання такої скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.С. Леонов

05.10.20