ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4548/20 Справа № 216/3981/19 Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Євтодій К.С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Публічне акціонерне товариство «БАНК КАМБІО», Державний реєстратор Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальов Сергій Вадимович,

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕДІ»

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу,цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО», на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2019 року, яке ухвалено суддею Бутенко М.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо складання повного судового рішення відсутні, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» (надалі ПАТ «БАНК КАМБІО»), Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова С.В., третя особа ТОВ «Леді», про визнання права власності, скасування рішень державного реєстратора та скасування записів про державну реєстрацію права власності.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 25.10.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І. за реєстровим номером 4418, став власником нежитлового приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (продавець та попередній власник ТОВ «ЛЕДІ».

22.04.2019 року, при реалізації ним наміру щодо відчуження цього майна та перевірці документів для укладення договору купівлі-продажу, приватний нотаріус повідомив йому про неможливість його укладення в зв`язку з тим, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно він не є власником майна.

24.04.2019 року ОСОБА_1 отримав Витяг з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якого 30.03.2018 року о 10:48:20 державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальовим Сергієм Вадимовичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №46227595, на підставі якого було скасовано реєстраційну дію іпотеки, а саме записи про: припинення іпотеки від 09.09.2014 та від 09.09.2014 року, а також скасовано реєстраційну дію обтяження записів про припинення дії обтяження від 09.09.2014 року на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому, 30.03.2018 року об 13:23:17 державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальовим Сергієм Вадимовичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №46229241, на підставі якого було припинено право власності позивача та одночасно зареєстровано за ПАТ «БАНК КАМБІО» право власності на належний ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для припинення права власності позивача та виникнення права власності у ПАТ «БАНК КАМБІО» та внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором вказано: рекомендований лист про вручення поштового відправлення, серія та номер: б/н, видавник: Укрпошта; Повідомлення про нікчемність правочину та застосування наслідків нікчемності, серія та номер: 22/1715, виданий 21.09.2018; видавник: ПАТ «БАНК КАМБІО», Іпотечний договір, серія та номер: 1965, виданий 23.04.2012; видавник: Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Пахомова Н.І. В той же час, позивач звертає увагу на той факт, що укладений ним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 25.10.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І. за реєстровим номером 4418, станом на 14.05.2019 року не розривався/не припинявся, не визнавався судом недійсним та не був предметом будь-яких судових спорів. Більше того, позивач стверджує, що не мав жодних взаємовідносин з ПАТ «БАНК КАМБІО» з приводу вказаного нежитлового приміщення, а тому, на його думку, у державного реєстратора Ковальова С.В. були відсутні будь-які законні підстави для припинення запису про його право власності та проведення в подальшому державної реєстрації права власності на належний йому об`єкт нерухомого майна за ПАТ «БАНК КАМБІО».

Окремо ОСОБА_1 зазначає, що в поданих ПАТ «БАНК КАМБІО» документах для проведення державної реєстрації права власності, - договорі іпотеки, власником нерухомого майна зазначено ТОВ «ЛЕДІ», а не ОСОБА_1 , тобто мала місце явна невідповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містилися у поданих ПАТ «БАНК КАМБІО» документах, суперечність між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Однак, в даному випадку, без наявності рішень суду, державним реєстратором Ковальовим С.В. вчинені реєстраційні дії щодо припинення діючого запису про право власності позивача в Державному реєстрі та проведено державну реєстрації переходу права власності від нього до ПАТ «БАНК КАМБІО», не зважаючи на наявність в Державному реєстрі відомостей стосовно того, що власником нерухомого майна є позивач, а не ТОВ «ЛЕДІ» (Іпотекодавець).

Також, державним реєстратором 30.03.2019 року без наявності будь-яких судових рішень прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №46227595, на підставі якого скасовано реєстраційну дію іпотеки, а саме скасовано запис про: припинення іпотеки від 09.09.2014 року, а також скасовано реєстраційну дію обтяження, а саме скасовано запис про припинення дії обтяження від 09.09.2014 року на належний позивачу об`єкт нерухомого майна, що, на думку ОСОБА_1 є грубим порушенням його права власності та є підставою для скасування відповідних рішень

Окрім того, позивач вважає, що ПАТ «БАНК КАМБІО» не мало права вимоги до ТОВ «ЛЕДІ», оскільки договір іпотеки №1965 від 23.04.2012 року було спочатку змінено (розірвано), а потім розірвано за згодою сторін, про що в Державному реєстрі містилися відповідні записи від 09.09.2014 року, а державний реєстратор Ковальов С.В., приймаючи рішення про державну реєстрацію прав, зобов`язаний був перевірити іпотечний договір на предмет його чинності (на іпотечному договорі містилася інформація про його розірвання), наявності зареєстрованих в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, заборон та даних про припинення іпотеки. Виходячи з даних Державного реєстру (спірний запис 30951686 від 30.03.2019 року) ПАТ «БАНК КАМБІО» не надав державному реєстратору ОСОБА_2 повідомлення-вимогу до ТОВ «ЛЕДІ» про сплату боргу по основному зобов`язанню, без якої неможливе застосування механізму переходу права власності, визначеного договором іпотеки №1965 від 23.04.2012 року.

Отже, ОСОБА_1 вважає, що оскільки він є добросовісним, належним та законним набувачем права власності на вказане нерухоме майно, а ПАТ «БАНК КАМБІО» безпідставно та необґрунтовано оспорює та не визнає його право власності на даний об`єкт, є достатні законні підстави для визнання судом за ним, добросовісним набувачем на підставі правочину, права власності на нежитлове приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на викладене, позивач просив суд: визнати за ним право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Також, позивач просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексні номери 46229241 та 46227595 від 30.03.2019 року, прийняті державним реєстратором КП «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальовим С.В. Окрім того, ОСОБА_1 просить скасувати записи від 30.03.2019 року: про реєстрацію переходу права власності, припинення права власності та державну реєстрацію права власності за ПАТ «БАНК КАМБІО» на вказане нежитлове приміщення; про скасування реєстраційної дії іпотеки, припинення дії іпотеки від 09.09.2014 року; про скасування реєстраційної дії обтяження, припинення дії обтяження від 09.09.2014 року.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «БАНК КАМБІО», Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова С.В., третя особа ТОВ «ЛЕДІ»., про визнання права власності, скасування рішень державного реєстратора та скасування записів про державну реєстрацію права власності задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на об`єкти нерухомого майна: нежитлове приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46229241 від 30.03.2019, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальовим Сергієм Вадимовичем, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис №30951686 від 30.03.2019 про припинення права власності ОСОБА_1 на майно та внесено запис перехід права власності до ПАТ «БАНК КАМБІО» (об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10).

Скасовано запис №30951686 від 30.03.2019 про реєстрацію переходу права власності, припинення права власності та державну реєстрацію права власності за ПАТ «БАНК КАМБІО» на об`єкти нерухомого майна: нежитлове приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , здійснений державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради ОСОБА_2 .

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46227595 від 30.03.2019, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальовим Сергієм Вадимовичем, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна внесено записи від 30.03.2019 про скасування реєстраційної дії іпотеки, а саме записи про: припинення іпотеки від 09.09.2014 року, а також скасовано реєстраційну дію обтяження запису про припинення дії обтяження від 09.09.2014 року (об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10).

Скасовано запис від 30.03.2019 про скасування реєстраційної дії іпотеки: припинення іпотеки від 09.09.2014, здійснений державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради ОСОБА_2 (об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10).

Скасовано запис від 30.03.2019 про скасування реєстраційної дії обтяження: припинення дії обтяження від 09.09.2014 року, здійснений державним реєстратором Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальовим Сергієм Вадимовичем (об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10).

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО» () та державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича, з кожного окремо в рівних частках, на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , по 3 967 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «БАНК КАМБІО», ставить питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що постановою Правління Національного Банку України (надалі НБУ) від 19.08.2014 року № 510/БТ було прийнято рішення про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю ПАТ «БАНК КАМБІО», шляхом призначення куратора. 25.09.2014 року Постановою правління НБУ № 603/БТ ПАТ «БАНК КАМБІО» віднесено до категорії проблемних. Постановою правління НБУ від 04.12.2014 року № 782 ПАТ «БАНК КАМБІО» віднесено до категорії неплатоспроможних та наступного дня запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «БАНК КАМБІО».

У подальшому, відповідно до постанови Правління НБУ від 27.02.2015 року №144, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БАНК КАМБІО». На виконання вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноваженою особою банку 16 липня 2018 року було видано Наказ №108, про створення комісії для проведення підготовки, аналізу та узагальнення аналітичної інформації щодо правочинів, укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, які можуть містити ознаки нікчемності.

За результатами проведеної перевірки було складено акт комісії з перевірки правочинів, який 18.07.2018 року затверджений наказом №109 та відповідно до якого виявлено ознаки нікчемності у ряді договорів, які укладались протягом року до моменту введення тимчасової адміністрації банку, з метою виведення ліквідного майна з під іпотечного обтяження зокрема, договір відступлення права вимоги від 08.09.2014 укладений між первісним кредитором ПАТ «БАНК «КАМБІО», боржником - ТОВ «АГРО ШВДЕНЬ-1», новим кредитором - ОСОБА_4 , новим кредитором - ОСОБА_5 за яким відступлено право вимоги за Генеральним кредитним договором №24/11 -2013 від 22.11.2013р. посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С., 09.09.2014р., зареєстрований за №1410. Іпотекодавець - ТОВ «ЛЕДІ», додатковий договір від 09.09.2014р., посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С., зареєстрований в реєстрі за №1414 до Іпотечного договору №24/11-2013-9 від 05.12.2013р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Чорною О.С., реєстровий номер 2481. Заставодавець - ТОВ «ЛЕДІ».

Водночас скаржник звертає увагу, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 37 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. Таким чином, застосовувати наслідки недійсності нікчемних правочинів є не лише правом, а законним обов`язком УО Фонду. Боржник Банку не позбавлений права оспорювати дії УО Фонду у судовому порядку, зокрема щодо відновлення обліку кредитної заборгованості, проте до моменту набрання рішенням суду законної сили, дії УО Фонду щодо виявлення, повідомлення та застосування наслідків - є такими, що відповідають Закону.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ботвінко О.А., зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін та їх представників в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. Відповідачу поштове повідомлення надсилається за адресою місця реєстрації.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.11.2013 року між ПАТ «БАНК КАМБІО» та ТОВ «Агро Південь» укладено генеральний кредитний договір № 24/11-2013, відповідно до п.1.1 якого банк зобов`язується надавати позичальнику кредитні послуги, в рамках ліміту, що становить 30 000 000 грн., у порядку і на умовах зазначених у цьому договорі. В рамках дії кредитного договору також було укладено індевідуальну кредитну угоду № 25-11-2013 від 25.11.2013р., індивідуальну кредитну угоду № 26-11-2013 від 22.11.2013р., індивідуальну кредитну угоду № 32-11-2013 від 23.06.2014р.

05.12.2013 року між ПАТ «БАНК КАМБІО» (іпотекодержатель) та ТОВ «Леді» (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки № 24/11-2-13-9, відповідно до умов якого ТОВ «Леді» (іпотекодавець та майновий поручитель) передало ПАТ «БАНК КАМБІО» (іпотекодержатель) в іпотеку нежитлове приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в якості забезпечення зобов`язань ТОВ «Агро Південь-1» .(а.с. 57-62)

08.09.2014 року між ПАТ «БАНК КАМБІО» (первісний кредитор), ТОВ «АГРО ПІВДЕНЬ-1» та новими кредиторами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 укладено договір відступлення права вимоги відповідно до п. 2.1. якого, в порядку та на умовах, визначених договором, первісний кредитор відступає за плату новим кредиторам належні первісному кредитору права вимоги за кредитним договором а нові кредитори замінюють первісного кредитора як сторону-кредитора у кредитному договорі та приймають на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором.

09.09.2014 року між ПАТ «БАНК КАМБІО», ТОВ «ЛЕДІ» , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено додатковий договір до іпотечного договору № 24/11-2013-9 від 05.12.2013 року, відповідно до умов якого було змінено іпотекодержателя з ПАТ «БАНК КАМБІО» на ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у зв`язку з відступленням банком прав вимоги за кредитним договором (а.с. 63-67).

11.09.2014 року, згідно Договору відступлення права вимоги від 08.09.2014 року нові кредитори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 перерахували на рахунок ПАТ «БАНК КАМБІО» повну вартість права вимоги у розмірі 13 378 082, 20 грн.

У зв`язку з повним погашенням основного зобов`язання за кредитним Договором Іпотечний договір №24/11-2013-9 від 05.12.2013 року було припинено на підставі п.9.2. у зв`язку з повним виконанням вимог Іпотекодержателів за Кредитним договором, про що було внесено відповідні відомості до Державного реєстру.

25.10.2018 року між ТОВ «ЛЕДІ» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І. за реєстровим номером № 4418, на підставі якого ТОВ «ЛЕДІ» передало, а ОСОБА_1 прийняв у власність та сплатив обговорену грошову суму за нежитлове приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 24-25)

Звертаючись до суду з позовом позивач ОСОБА_1 , вважаючи себе власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , вказував на те, що державним реєстратором КП «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальовим С.В. поза його волею прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46229241, про припинення права власності позивача та виникнення права власності у відповідача ПАТ «БАНК КАМБІО».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, суду не надано будь-яких доказів того, що станом на 30.03.2019 року існували будь-які рішення суду про визнання вказаного вище договору купівлі-продажу недійсним або про скасування рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 від 25.10.2018 року та припинення відповідного запису в Державному реєстрі, у зв`язку з чим, ці відомості, в силу положень ч.5 ст.12 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» були достовірними, а тому у державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича були відсутні будь-які законні підстави для реєстрації переходу права власності від ОСОБА_1 до ПАТ «БАНК КАМБІО» на об`єкт нерухомого майна за вже припиненим (розірваним) договором іпотеки №24/11-2013-9 від 05.12.2013., чим останній грубо порушив ст.19 Конституції України, ч.З ст.10, ч.5 ст.12, ч.І, 2 ст.24 Закону України «Про у реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що є підставою скасування відповідних рішень державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради Ковальова Сергія Вадимовича і скасування здійснених ним записів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Окрім того, відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст.ст.317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Стаття 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток історії та культури; 6) викупу земельної ділянки у зв`язку із суспільною необхідністю; 7) викупу нерухомого майна у зв`язку з викупом з метою суспільної необхідності земельної ділянки, на якій воно розміщене; 8) звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника.

Відповідно до ч. 2. ст. 346 ЦК України, право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, позивач на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 25.10.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кучман І.І. за реєстровим номером 4418, є власником нежитлового приміщення, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 10, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний об`єкт нерухомості у той же день було зареєстроване за позивачем у встановленому законом порядку, що свідчить про те, що позивачем правомірно, відповідно до закону, набуто право власності на спірний об`єкт нерухомості.

Вказане нежитлове приміщення, в забезпечення виконання зобов`язань за генеральним кредитним договором №24/11-2013 від 22.11.2013р., індивідуальної кредитної угоди №25-11-2013 від 25.11.2013р., укладеного між ПАТ «БАНК КАМБІО» та ТОВ «АГРО ПІВДЕНЬ-1», перебувало в іпотеці відповідно до договору іпотеки №24/11-2013-9 від 05.12.2013 року, укладеного між ТОВ «ЛЕДІ» (Іпотекодавець та майновий поручитель) та ПАТ «БАНК КАМБІО» (Іпотекодержатель) в якості забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «АГРО ПІВДЕНЬ-1».

09.09.2014 року між ПАТ «БАНК КАМБІО», ТОВ «ЛЕДІ», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено додатковий договір до Іпотечного договору №24/11-2013-9 від 05.12.2013, відповідно до умов якого було змінено іпотекодержателя з ПАТ «БАНК КАМБІО» на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у зв`язку з відступленням банком прав вимоги за генеральним кредитним договором №24/11-2013 від 22.11.2013р., індивідуальної кредитної угоди №25-11-2013 від 25.11.2013р.

Тобто, станом на 09.09.2014 року у зв`язку з відступленням права вимоги правовідносини за генеральним кредитним договором № 24/11-2013 року, індивідуальними кредитними угодами № 26/11-2013 року, № 25/11-2013 від 25.11.2013 року, № 32/05-2014 від 23.06.2014 року, для ПАТ «БАНК КАМБІО» є припиненими з 08.099.2014 року, а тому ПАТ «БАНК КАМБІО» втратив право кредитора за даними договорами та пов`язаними іпотечними договорами, а тому не мав права вимоги до ТОВ «ЛЕДІ».

У подальшому, нові іпотекодержателі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надали заяви, завірені приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С., згідно з якими ОСОБА_5 отримав 11566226,34 грн., а ОСОБА_4 - 4276998,24 грн. відповідно до Договору про відступлення права вимоги від 08.09.2014 року за усіма додатковими договорами та договорами застави. Обидва повідомили, що матеріальних та інших претензій до ТОВ «АГРО-ПІВДЕНЬ-1», яке є боржником за вищевказаними договорами вони не мають, у зв`язку з чим просять зняти заборону відчуження та вилучити записи про обтяження та іпотеку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та вилучити записи про обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, зокрема, на нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, з наявних в матеріалах справи документів, судом встановлено, що у зв`язку з повним погашенням основного зобов`язання по кредитним договорам перед ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , №24/11-2013-9 від 05.12.2013 року було припинено на підставі п.9.2. у зв`язку з повним виконанням вимог іпотекодержателів та кредитними договорами.

Отже, право вимоги ПАТ «БАНК КАМБІО», як кредитора за Кредитним договором, було припинено у зв`язку з повним виконанням зобов`язання, забезпеченого іпотекою відповідно до приписів Цивільного Кодексу України.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

У відповідності до ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право: 1) вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; 2) укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; 3) продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; 4) повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 5) заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; 6) звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку; 7) залучати до роботи у процесі здійснення тимчасової адміністрації за рахунок банку на підставі цивільно-правових договорів інших осіб (радників, аудиторів, юристів, оцінювачів та інших) у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Такі договори можуть бути розірвані в односторонньому порядку у день повідомлення Фондом другої сторони про таке розірвання з наслідками, встановленими цивільним законодавством; 8) призначати проведення аудиторських перевірок та юридичних експертиз з питань діяльності банку за рахунок банку в межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду; 9) приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов`язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю; 10) зупиняти розподіл капіталу банку чи виплату дивідендів у будь-якій формі; 11) вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

У свою чергу приписами ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

У разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

Фонд вживає передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

Отже, з аналізу чинного законодавства, яке регламентує спірні правовідносини слідує, що Фонд, або його уповноважена особа, наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Як вбачається із матеріалів справи, 18.07.2018 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб видано наказ № 109, згідно якого затверджено акт комісії з перевірки правочинів на предмет нікчемності від 18.07.2018 року, відповідно до якого виявлено ознаки нікчемності у ряді правочинів, які укладались протягом року до моменту введення тимчасової адміністрації банку, договір відступлення права вимоги від 08.09.2014 року укладений між первісним кредитором ПАТ «БАНК КАМБІО», ТОВ «АГРО ПІВДЕНЬ-1, новим кредитором ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за якими відступлено право вимоги за генеральним кредитним договором № 24/11-2013 року, додатковий договір від 09.09.2014 року посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С. зареєстрований у реєстрі за № 1414 до іпотечного договору № 24/11-2013-9 від 05.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С., реєстроваий номер № 2481, заставодавець ТОВ «ЛЕДІ».

Відповідно до відомостей, які містяться у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, Фондом самостійно застосовано наслідки нікчемності правочину, припинено право власності позивача на спірний об`єкт нерухомого майна та набуто право власності відповідача на вказаний об`єкт нерухомості на підставі рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень ДП УкрПошта повідомлення про нікчемність правочину та застосування наслідків нікчемності, серія та номер: 22/1715, виданий 21.09.2018 року, видавник ПАТ «БАНК КАМБІО», іпотечний договір, серія та номер: 1965, виданий 23.04.2012, видавник приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Пахомова Н.І.

При цьому, матеріали справи не містять передбачених чинним законодавством підстав для припинення права власності у ОСОБА_1 на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та підстав для набуття права власності на вказаний об`єкт нерухомості за ПАТ «БАНК КАМБІО», оскільки можливість Фонду чи його уповноваженої особи вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів жодним чином не тотожне самостійному застосуванню таких наслідків, оскільки в силу вимог чинного законодавства, отримавши повідомлення Фонду про нікчемність правочину, контрагент зобов`язаний повернути належне банку майно самостійно, а у разі невиконання останнім такого обов`язку, банк може звернутись до суду із вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, під час розгляду якої судом буде здійснено оцінку щодо наявності чи відсутності підстав для нікчемності правочину та прийнято відповідне рішення щодо застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, що повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною в Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі 910/12294/16.

Так, згідно правової позиції викладеної в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року по справі № 910/12294/16, наказ про віднесення правочинів до нікчемних є результатом внутрішньої перевірки правочинів Банку, забезпеченої уповноваженою особою Фонду, і внутрішнім документом Банку, обов`язковим для виконання працівниками, та не породжує обов`язків у контрагентів Банку, оскільки обов`язок повернути майно (кошти) виникає у контрагентів не на підставі наказу про виявлення нікчемних правочинів, а в силу закону, частини другої статті 215 ЦК України. Таке майно (кошти) може бути повернуто або добровільно, або у примусовому порядку на підставі судового рішення.

Щоб застосувати наслідки нікчемного правочину, Банк, як сторона такого правочину, повинен звернутися з відповідним позовом до суду. Вказане свідчить про відсутність у Фонду та його уповноваженої особи повноважень відносно контрагентів Банку у правочинах, віднесених у наказі, підписаному уповноваженою особою Фонду, до нікчемних.

Аналогічна позиція міститься також у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року по справі від 96/3156/17, згідно якої суд вказав, що за результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 цього Закону, виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.

Відповідний правочин є нікчемним не за рішенням уповноваженої особи Фонду, а відповідно до закону. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі частини другої статті 215 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, прийнятим уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 826/1476/15, викладено позицію, відповідно до якої, якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки, штучно збільшена сума гарантованих державною виплат, то ст. 38 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

При цьому, при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону, що регламентовано частиною другою статті 215 ЦК України та частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину.»

Отже, для застосування наслідків нікчемності правочинів, які Банк вважав недійсними в силу вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Банк мав звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК України, і лише за наявності рішення суду можна було б застосовувати будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що в силу вимог чинного законодавства нікчемний правочин це правочин, недійсність якого встановлена законом та для визнання його недійсним рішення суду не потрібне, що узгоджується із висновками, викладеними в Постанові Верховного Суду від 14.08.2018 року у справі № 911/924/16, Постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 910/4123/16, Постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 910/10371/16, Постанові Верховного Суду від 05.04.2018 року у справі № 910/10369/16, Постанові Верховного Суду від 14.03.2017 року у справі № 910/10365/16, оскільки, згідно з положеннями статей 37, 38 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд, або його уповноважена особа, наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Натомість, відповідачем відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, не надано доказів наявності судового рішення, яке набрало законної сили про застосування наслідків нікчемності по договору відступлення права вимоги від 08.09.2014 року укладений між первісним кредитором ПАТ «БАНК КАМБІО», ТОВ «АГРО ПІВДЕНЬ-1, новим кредитором ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за якими відступлено право вимоги за генеральним кредитним договором № 24/11-2013 року, додаткового договору від 09.09.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С. зареєстрований у реєстрі за № 1414 до іпотечного договору № 24/11-2013-9 від 05.12.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Чорною О.С., реєстроваий номер № 2481, заставодавець ТОВ «ЛЕДІ».

На підставі наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки спірний об`єкт нерухомого майна вибув з володіння позивача, як власника, не з його волі та за відсутності правових підстав.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «БАНК КАМБІО», - залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2020 року.

Головуючий:

Судді: