Справа № 428/6289/20
Провадження № 2/428/2072/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Шубочкіної Т.В.,

за участю секретаря Погребної Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьк Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області в інтересах ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.04.2008 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстровані її донька ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 її син. Відповідач ОСОБА_3 в зазначеній квартирі не проживає понад один рік без поважних причин, фактично проживає та зареєстрований в Російській Федерації. Комунальні послуги відповідач не сплачує, чим порушує її права і змушує нести додаткові витрати, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має. Відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушують її права та інтереси, як власника квартири, оскільки створюють перешкоди у здійсненні нею права користування вказаною квартирою. Оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації більше ніж один рік, то позивач вважає його таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Представник позивача просить визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності та за відсутності позивача.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій визнав позовні вимоги.

Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

В судовому засіданні встановлено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 21.04.2008, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Єпіфанцева Н.В., зареєстрованого в реєстрі за №1837; копією Витягу з Державного реєстру правочинів №5820541 від 21.04.2008; копією Витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно КП «Сєвєродонецьке БТІ» №19286960 від 24.06.2008.

Згідно з копією домової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою: АДРЕСА_1 , у спірній квартирі зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 13.07.2020 року №10707, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 13.07.2020 року зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії паспорта громадянина Російської Федерації № НОМЕР_1 , виданого 28.07.2020 року УМВС Росії по Бєлгородській області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Російської Федерації та зареєстрований з 05.08.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає у спірній квартирі понад рік, оскільки переїхав проживати до іншого місця проживання, а саме до Російської Федерації. Наведене свідчить про те, що відповідач втратив інтерес до вказаного житлового приміщення. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Застосовуючи вищевказані норми матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Оскільки відповідач ОСОБА_3 не проживає за місцем його реєстрації понад один рік і переїхав проживати до іншого місця проживання до Російської Федерації, то, відповідно, він втратив право користування спірним житловим приміщення. Таким чином, реєстрація відповідача у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_2 , створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності та враховуючи, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, а отже втратив інтерес до вказаного житлового приміщення. При цьому суд враховує визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141-142, 206, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2 ;

- представник позивача: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_3 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Т. В. Шубочкіна