Справа № 201/2179/20
Провадження № 2/201/1788/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 жовтня 2020 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Разумняк К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування даної позовної заяви позивач посилався не те, що 11 липня 2018 року між ПрАТ «СК « ПЗУ Україна» та ПП «Транс Логістик» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АМ134597. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Когель», д.н.з. НОМЕР_1 . 13 грудня 2018 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «МАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , на паркувальному майданчику АТБ допустив зіткнення з автомобілем «Когель», д.н.з. НОМЕР_1 . Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП визнано водія ОСОБА_1 . Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, у останнього виник обов`язок з відшкодування такої шкоди нанесеної потерпілим. У зв`язку із викладеним позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь завдані збитки у розмірі 22002,52 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн.

Представником позивача надано до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 11 липня 2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ПП «Транс Логістик» укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ134597. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Когель», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 27).

13 грудня 2018 року о 01:00 годині, водій ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 10.9 ПДР України, керуючи автомобілем «МАЗ 54323», д/н НОМЕР_2 на парковочному майданчику складів АТБ в Дніпровському районі, під час руху заднім ходом, не переконався у безпечності свого маневру, не врахував дорожньої обстановки та допустив зіткнення з причепом д/н НОМЕР_1 припаркованого автомобіля «МАN» д/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди встановлені в постанові Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с. 22).

Відповідно до ч. 4ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу встановлено, що власником пошкодженого в ДТП причепк д/н НОМЕР_1 , є ПП «Транс Логістик» (а.с. 43).

12 лютого 2019 року ПП «Транс Логістик» звернулосядо позивача з повідомленням про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 12-14).

У зв`язку з настанням страхового випадку, на виконання умов договору, ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» складено страховий акт №UA056/L05/03 від 07 червня 2019 року, відповідно до якого загальний розмір страхового відшкодування становить 22003,54 грн (а.с. 47).

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №UA056/L05/03 від 07 червня 2019 року до суми страхового відшкодування входить: розмір збитку 22003,52 грн (а.с. 47).

Згідно з платіжним дорученням №31090 від 10 червня 2019 року ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» виплатило ПП «Транс Логістик» страхове відшкодування в сумі 22003,52 грн. (а.с. 48).

З огляду на вищезазначене, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого страховиком страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.

Згідно з вимогами ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання чи утримування якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

З врахуванням встановлених судом обставин справи, зокрема, того, що відповідача в передбаченому законом порядку визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, та той факт, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, суд дійшов висновку, що ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» має право регресної вимоги до страхувальника, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Наведене дає підстави для висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 22003,52 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 76-81, 82, 89, 141, 223, 247, 259, 263-265, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» () суму завданої майнової шкоди в розмірі 22003,52 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (код )сплачений судовий збір в розмірі 2102 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.С. Федоріщев