ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/652/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Комаревцевої Л.В.

з секретарем Гаврилюк О.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року до суду надійшла позовна заява Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач посилається на те, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, однак не виконує свої зобов`язання щодо оплати наданих йому послуг, у зв`язку з чим до 01.05.2018 сума заборгованості становить 72324,96 грн., а з 01.05.2018 та станом на 01.09.2019 складає 39696,27 грн., з врахуванням штрафних санкцій.

Зважаючи на обставини, викладені у позові позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою судді від 30.12.2020 відкрито спрощене позовне провадження в справі. Учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки.

22.01.2020 Відповідачем надано до суду відзив, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову зважаючи на наступні обставини. Споживачем послуг відповідач є з 12.01.2019, відтак зважаючи на ті обставини, що квартира по якій рахується борг на належала позивачу на праві власності, вимоги позивача є безпідставними. Крім того, заборгованість нарахована позивачем здійснена поза межами строку позовної давності, який підлягає застосуванню. Відповідач стверджує, що квартира по якій рахується борг до грудня 2019 року знаходилась в нежилому стані. За весь час, з моменту здачі будинку забудовником, в квартирі ніхто не проживав, а відтак не користувався житлово-комунальними послугами вцілому. В квартирі було відсутнє оздоблення, будь-які комунікації, електропроводка, сантехніка. В лютому 2019 року за заявою відповідача в Центр комунальних послуг, квартирі були зняті контрольні покази води (вони мали 0..3 м3 ) , встановлені ще забудовником у 2016 році, про що складено відповідний акт. Разом з тим, оскільки покази лічильника позивачу передані не були, нарахування боргу є неправомірним. На звернення відповідача щодо перерахунку боргу позивач відповіді не надає. Як зазначає відповідач послуга з опалення квартири не надавалась з моменту переходу майна у власність та до моменту включення співробітником відділення № 5 КП «Житло-Сервіс» за заявою відповідача, поданою у січні 2019 року. 23.01.2019, за заявою відповідача працівниками КП «Житло-сервіс» було підключено опалення в квартирі. Відтак, відповідач визнає борг за опалення з 23.01.2019 по 01.11.2019 в розмірі 9752.60 грн.

11.02.2020 Представником позивача надано відповідь на відзив. Позивач вказує, що відповідач є споживачем послуг, відтак повинен сплачувати за їх надання. При цьому факт підключення будинку до опалення 2015-2019 років підтверджується нарядами, відтак борг за опалення та гаряче водопостачання підлягає сплаті. Доказів на спростування вимог відповідач не надав, тому заявлений позов підлягає задоволенню.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд спарви без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на продовження карантинних заходів в країні до 01.11.2020.

З 22 травня 2020 року Кабінет міністрів дозволив регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні та з 25 травня 2020 року дозволені перевезення пасажирів метрополітенами. Відтак, як зазначено у постанові КГС ВС від 16 липня 2020 року у справі № 924/369/19 карантин не є перешкодою для розгляду справи, тому у задоволенні клопотання відповідача про відкладення судового засідання суд відмовляє.

Суд вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи принцип достатності доказів, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго».

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 10.04.2018 № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

З 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

11.10.2018 між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (далі - Новий Кредитор/Позивач) було укладено Договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) (далі Договір цесії), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період 01.08.2018 до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору.

Відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії Позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 66171,05 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 41892,04 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 24279,01 грн.) за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач посилається на те, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, однак не виконує свої зобов`язання щодо оплати наданих йому послуг, у зв`язку з чим до 01.05.2018 сума заборгованості становить 72324,96 грн., а з 01.05.2018 та станом на 01.09.2019 складає 39696,27 грн., з врахуванням штрафних санкцій.

Обґрунтовуючи свої заперечення про те, що квартира АДРЕСА_1 була відключена від загальнобудинкової системи централізованого опалення, а тому відповідач не користується послугами позивача з централізованого опалення і підстав для стягнення з нього на користь позивача заборгованості за вказані послуги немає, відповідач послався на запити, направлені позивачу щодо перерахунку боргу та обставини, викладені у відзиві.

Разом з тим, суд вважає важливими доводи відповідача, втім не може їх врахувати, оскільки заперечення відповідача не є доказом у справі, а є думкою відповідача щодо пред`явлених до нього позовних вимог. Копія листів не підтверджує факту відсутності опалення, а відтак суд не приймає докази відповідача до уваги.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (пункт 25). Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (пункт 26).

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок № 4), визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг.

Порядком № 4 установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення, він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньо будинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 внесено зміни до Порядку № 4, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише у будинку в цілому.

Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком № 4 процедури.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192цс15.

Також такий висновок узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 03.12.2019 по справі № 216/6655/15-ц, від 04.09.2019 по справі № 209/4403/13-ц, від 28.08.2019 по справі № 209/4814/15-ц, від 14.08.2019 по справі № 361/2073/2015-ц, від 25.07.2019 по справі № 361/5676/15-ц, від 25.03.2019 по справі № 576/2554/14-ц.

Вирішуючи спір, суд враховує, що відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком № 4 процедури. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

В матеріалах справи відсутні докази прийняття міжвідомчою комісією рішення щодо відключення квартири відповідача від внутрішньо будинкової мережі централізованого опалення, а тому таке відключення квартири здійснено відповідачем самовільно, з порушенням встановленого порядку. Натомість позивачем доведено факт надання послуг з постачання централізованого опалення до будинку в АДРЕСА_1 .

Заперечуючи проти позову в частині стягнення з відповідача послуг за гаряче водопостачання відповідач вказував на те, що за весь час, з моменту здачі будинку забудовником, в квартирі ніхто не проживав, а відтак не користувався житлово-комунальними послугами вцілому. В квартирі було відсутнє оздоблення, будь-які комунікації, електропроводка, сантехніка. В лютому 2019 року за заявою відповідача в Центр комунальних послуг, квартирі були зняті контрольні покази води (вони мали 0..3 м3 ) , встановлені ще забудовником у 2016 році, про що складено відповідний акт. Разом з тим, оскільки покази лічильника позивачу передані не були, нарахування боргу є неправомірним.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила).

Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

Частиною ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні хододною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку встановленому законодавством.

Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з ст.ст.19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 33 Правил передбачено що споживач зобов`язаний вчасно, у встановлений термін, оплачувати надані послуги.

Відповідно до ч.7 ст.26 вищевказаного Закону договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Статтею 714 ЦК України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до п.8 Правил послуги надаються споживачу згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно ч.2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями ч.2 ст.642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також в газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року №111 (4511) було опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, розроблені для фізичних осіб, що є власниками/квартиронаймачами у багатоквартирному житловому будинку.

Вказані договори були складені на підставі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 та є договорами приєднання, а отже такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Наявність відносин між сторонами, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

ПАТ «Київенерго» було визначено обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01 липня 2014 року.

В подальшому його правонаступником стало КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

Відповідно до п.11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення , постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирних будинках, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку , споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менше як двох мешканців будинку.

Згідно з п.14 Постанови показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів. Показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця.

Пунктом 20 Постанови встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу

Пунктом 21 Правил визначено, що у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії, плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання абз. 2 п. 21 з централізованого опалення з розрахунку за 1 кв.м опалювальної площі квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи відповідач визнає той факт, що є споживачем послуг з 21.01.2019. Втім вказує, що в період за який позивач просить стягнути борг не був власником майна та не проживав в квартирі.

Разом з тим, відповідач , заперечуючи проти позовних вимог та вказуючи про відсутність обов`язку щодо сплати заборгованості, не надав доказів на підтвердження цих обставин та не спростував розрахунок позивача, відтак заявлені вимоги в частині стягнення боргу з відповідача за послуги гарячого водопостачання є такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, судом враховано подання відповідачем заяви про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК України визначено, що , позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України закріплено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 258 ЦК України визначено спеціальну позовну давність в один рік, зокрема щодо вимог про стягнення неустойки.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 Цивільного кодексу України).

За змістом частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи позовна заява подана до суду 20.12.2019, відтак, борг, що підлягає стягненню за опалення та гаряче водопостачання має бути нарахований з 20.12.2016 по 01.05.2018 (кінцева дата в розрахунку), що становить 24960,51 грн.

Зважаючи на задоволення судом вимог про стягнення з відповідача боргу за опалення та гаряче водопостачання з 20.12.2016 по 01.05.2018 (кінцева дата в розрахунку), що становить 24960,51 грн., з відповідача відлягають стягненню 3% річних в сумі 685,00 грн. та інфляційна складова боргу в розмірі 1245,84 грн., за період вказаний позивачем з листопада 2018 року по жовтень 2019 рік, що узгоджується з вимогами ст. 258 ЦПК України.

При цьому задоволенню підлягають вимоги про стягнення з відповідача боргу за послуги опалення та гарячого водопостачання з 01.05.2018, що станом на 01.09.2019 складають 37719, 60 грн. (заборгованість за послуги з центрального опалення в розмірі 21143,02 грн., заборгованість за послуги з постачання гарячої води в розмірі 16576, 58 грн.), інфляційна складова 1240,76 грн., 3% річних у розмірі 735,90 грн.

В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).

На час розгляду справи судом Відповідачем не надано даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку, наданий Позивачем розрахунок заборгованості ним не спростовано, як і обставини, на які посилається позивач викладені у позову.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі судові витрати у виді судового збору в розмірі 1921 грн. відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 12, 13, 19, 81, 89,141, 263-265, 267, 273, 274, , 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

ПозовКомунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за опалення та гаряче водопостачання за період з 20.12.2016 по 20.11.2019 в розмірі 24960,51 грн., 3% річних в сумі 685,00 грн. та інфляційну складову боргу в розмірі 1245,84 грн., за період вказаний позивачем з листопада 2018 року по жовтень 2019 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за опалення та гаряче водопостачання за період з 01.05.2018, що станом на 01.09.2019 складає 37719, 60 грн. (заборгованість за послуги з центрального опалення в розмірі 21143,02 грн., заборгованість за послуги з постачання гарячої води в розмірі 16576, 58 грн.), інфляційну складову 1240,76 грн., 3% річних у розмірі 735,90 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір в розмірі 1921.00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду.

Позивач: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»: 01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5, .

Відповідач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1

Повний текст рішення виготовлено 05.10.2020

Суддя: Комаревцева Л.В.