Провадження № 22-ц/810/579/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Авалян Н.М., Кострицького В.В.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач фізична особа підприємець ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 липня 2020 року, ухваленого Сєвєродонецьким міським судом у складі: судді Шубочкіної Т.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, який мотивувала тим, що в 2017 році між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір, згідно якого відповідачка в якості виконавця взяла на себе зобов`язання виготовити спальний гарнітур, за що позивачкою останній як замовником було сплачено 38280 грн.

При установці даного гарнітуру позивачкою було виявлено ряд недоліків, в тому числі і несправність підйомного механізму ліжка, при цьому письмово виявлені недоліки не оформлялись, так як відповідачка пообіцяла все виправити.

Оскільки 20 січня 2018 року відповідачка відмовилась прийняти будь-які претензії, позивачка 22 січня 2018 року направила відповідачці вимогу-претензію про усунення істотних недоліків виконаних робіт (виробу), які є істотними з огляду на неможливість повноцінно користуватись виробом в повному обсязі.

Вказане змусило позивачку виправляти несправність підйомного механізму, за що сплачено нею 100 гривень, які позивач відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» вважає такими, що підлягає стягненню з відповідачки.

Крім того, ситуація з відповідачкою спричинила позивачці моральну шкоду, яка полягає в душевних хвилюваннях, моральному та фізичному пригніченні з приводу неможливості користуватись ліжком, постійний стрес, яку ОСОБА_1 оцінює у 5000 грн і яку просить стягнути з відповідачки.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 липня 2020 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 вважає оскаржуване рішення винесене на підставі неправильного встановлення обставин справи, які мають істотне значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення, прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не надав повної та об`єктивної оцінки доказів; відмовив позивачці у задоволенні клопотання про витребування акту-прийому-передачі виконаних робіт.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що акту-прийому-передачі виконаних робіт не існує, так як позивачка прийняла виконання замовлення та повністю його оплатила без заперечень.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення коштів 5100 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921*100 = 192100 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Такі висновки суду ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи, а помилкові доводи апеляційної скарги цих правильних висновків суду не спростовують.

Частинами 1, 5 ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та ніким не оспорюється, що ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність з виробництва меблів, має статус фізичної особи-підприємця, що підтверджується копією витягу з реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців Міністерства юстиції України (а.с. 3).

Між ОСОБА_1 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 був укладений договір на виготовлення спальних меблів за індивідуальним замовленням на суму 38280 грн, що підтверджується копіями товарних чеків від 27.10.2017 року на суму 8000 грн, від 22.11.2017 року на суму 12230 грн, від 04.10.2017 року на суму 50 грн, від 16.10.2017 року (передоплата) 18000 грн (а.с.4-5).

На виконання умов укладеного договору ОСОБА_1 сплатила обумовлену суму грошових коштів, а фізична особа підприємець ОСОБА_2 виготовила меблі та доставила їх у квартиру позивача, тобто між сторонами був укладений договір побутового підряду.

Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу неналежного на думку позивачки виконання відповідачкою ОСОБА_2 робіт по виготовленню спального ліжка, зокрема його підйомного механізму, та неусунення вказаного істотного недоліку виробу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування витрат щодо ремонту недоліку виробу у розмірі 100 грн, суд першої інстанції виходив з безпідставності таких позовних вимог та їх недоведеності протягом розгляду справи, оскільки доказів зазначення в акті прийому-передачі виконаних робіт про недоліки виробу суду не надано, як відсутні докази і часу виникнення несправності підйомного механізму, бо після встановлення меблів позивачкою меблі використовувалися за призначенням, що встановлено рішенням Сєвєродонецького міського суду від 06.11.2019 року, а претензія написана лише 22.01.2020 року. З огляду на похідність від позову в наведеній частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та відсутність вини ОСОБА_2 , судом зроблений висновок і про недоведеність позову про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Такі висновки суду ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи, а помилкові доводи апеляційної скарги цих правильних висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Частиною першою статті 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до частини другої статті 837 ЦК України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно частин першої, третьої статті 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Статтею 868 ЦК України визначено, що підрядник зобов`язаний до укладення договору побутового підряду надати замовникові необхідну та достовірну інформацію про запропоновані роботи, їх види та особливості, про ціну та форму оплати роботи, а також повідомити замовникові на його прохання інші відомості, що стосуються договору. Підрядник зобов`язаний назвати замовникові конкретну особу, яка буде виконувати роботу, якщо за характером роботи це має значення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач сплатила вартість робіт, а відповідач відповідно до умов договору виготовила спальний гарнітур, тобто сторони спору фактично виконали умови договору.

Відповідно до частини другої статті 872 ЦК України, частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Згідно статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.

При укладання договору побутового підряду сторони не обумовили підстави та розмір відшкодування моральної шкоди виконавцем робіт. У такому випадку моральна шкода підлягає стягненню, якщо таке відшкодування прямо передбачено законом.

Нормами Цивільного кодексу України, які регулюють правові відносини побутового підряду не передбачено стягнення моральної шкоди. А Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено вирішення питання про стягнення моральної шкоди виключно при задоволенні позовних вимог споживача ( ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Довід скарги про помилковість висновку суду про ненадання суду акту прийому-передачі виконаних робіт та про нез`явлення відповідних клопотань протягом розгляду справи не заслуговує на увагу, оскільки в порушення вимог ч. 2 ст. 83 ЦПК України разом із першою заявою по суті справи, якою є позовна заява, позивачем вказаний доказ не наданий, не заявлено про його витребування і протягом розгляду справи, як не заявлено відповідне клопотання із обґрунтуванням причин несвоєчасного надання або неможливості надання доказу і в апеляційній скарзі.

Оскільки суд під час розгляду справи керується засадами змагальності та диспозитивності та розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частини перша статті 13 ЦПК), і кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частини третя статті 12 ЦПК), то судом із дотриманням вказаних вимог оцінено надані сторонами докази та зроблений відповідний висновок щодо вещенаведеного акту.

Загальні посилання скарги на ненадання судом повної та об`єктивної оцінки доказам по справі, що призвело до ухвалення незаконного рішення, не спростовують правильної оцінки, недоведеності вини відповідачки ОСОБА_2 у порушенні прав позивачки як споживача.

Сама по собі наявність відомостей про виконання позивачкою ремонту підйомника ліжка вартістю (акт прийому-передачі виконаних робіт від 20.02.2018 року № 3 ТОВ «МЕБЛІ-ОПТ» за замовленням ОСОБА_1 ) не свідчить про вказану несправність станом на час прийняття виконаних робіт від відповідачки, а також про час виникнення такої несправності та причин її виникнення (неналежна експлуатація, дефекти матеріалів, виробника тощо).

В доданій до позовної заяви претензії, складеної 22.01.2020 р. позивачкою на ім`я відповідачки, також не йдеться про фіксування в акті прийому-передачі виконаних робіт недоліку підйомного механізму (а.с. 6).

Всі ці факти встановлено також при розгляді цивільної справи № 428/4666/18 (провадження 2/428/168/2019), за результатами розгляду якого винесено рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні вимог щодо стягнення з ФОП ОСОБА_2 пені в сумі 110246,40 грн та моральної шкоди в сумі 5000 грн. При цьому суд враховує, що вимога про стягнення суми у 100 гривень за ремонт підйомного механізму ліжка в зазначеній справі не заявлялася, а квитанція розглядалася як доказ.

Сама вказана сукупність доказів з огляду на вимоги частини третьої статті 89 ЦПК України оцінена судом та їм дана належна оцінка.

Як правильний і висновок суду про відмову у задоволенні позову щодо моральної шкоди, яка є похідною від вимоги про захист прав споживачів та стягнення 100 грн як відшкодування витрат по ремонту недоліків виробу.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 липня 2020 року без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Питання про судові витрати у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України не вирішується, оскільки відсутні відомості про їх фактичне понесення сторонами.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 06 жовтня 2020 року.

Судді: