Справа № 191/2000/20
Провадження № 2/191/601/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бондаренко Г.В.

за участю секретаря Силкіної Ю.Г.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Зайцівської об`єднаної територіальної громади Синельниківсткого району Дніпропетровської області про визнання права на земельну ділянку (пай), -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Зайцівської об`єднаної територіальної громади Синельниківсткого району Дніпропетровської області про визнання права на земельну ділянку (пай), в якому просить визнати за ним, право на земельну частку (пай), розміром 6,53 умовних кадастрових гектарах із земель колективного сільськогосподарського підприємства ім.. Енгельса.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у 2020 році він звернувся до Відділу у Синельниківському районі Головного управління Дерржгеокадастру у Дніпропетровській області з запитом повідомити чи перебував він в списках-додатках до державного акту на право колективної власності на землю виданого КСП ім.. Енгельса. 05.06.2020 року за №31-4-0.26-327/114-20. Відділ у Синельниківському районі Головного управління Дерржгеокадастру у Дніпропетровській області, розглянувши запит ОСОБА_1 , повідомив, що до списку-додатку до державного акту на право колективної власності на землю (серія ДП СВ №000014), виданого колективному сільськогосподарському підприємству ім. Енгельса для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Зайцівської сільської ради народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю №14 від 23.03.1995 року, громадянин ОСОБА_1 значиться під №29. Вважає, що він має право на одержання земельної ділянки (паю), яке не реалізував до цього часу. У зв`язку з зазначеним просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав. В обґрунтування зазначив, що рішенням Зайцівської сільської ради від 06.12.2018 року за №230-14/VІІ вирішено затвердити акт приймання-передачі та прийняти земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність та здійснити державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Наразі процедура реєстрації речових прав триває та не завершена (триває інвентаризація). Земельні ділянки, які були передані колективному сільськогосподарському підприємству ім.. Енгельса на підставі Державного акту на право колективної власності на землю (серія ДП СВ №000014), відповідно до рішення Зайцівської сільської ради народних депутатів та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №14 від 23.03.1995 року, були розпайовані між членами КСП ім.. Енгельса у 1995 році. У зв`язку з цим позивач не може реалізувати своє право на отримання земельної частки (паю). Відповідно до п.2 Указу Президента №720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства. Верховний суд України в п. 24 постанови пленуму №7 роз`яснив, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Отже, сам факт лише включення громадянина до списку, що є додатком до Державного акта на право колективної власності на землю, не є достатньою підставою для виникнення у особи права на земельну частку (пай). Для цього також необхідно, щоб відповідне КСП отримало державний акт у встановленому законом порядку, а громадянин дійсно перебував у членських відносинах з таким КСП на момент видачі державного акту. Членство ОСОБА_1 у КСП ім.. Енгельса з 15.11.1991 року дійсно підтверджується архівним витягом №Г-208 від 22.07.2020 року з протоколу №32 засідання правління колгоспу ім.. Енгельса від 15.11.1991 року. разом з цим, відповідно до витягу з Книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника, ОСОБА_1 було відпрацьовано людино-днів за рік (по роках): 1991 р. 120; 1992 р. 139; 1993 р. 215; 1994 р.-8; 1995 р. 0; 1996 р. 0. Згідно довідки від 28.07.2020 року № 673, наданої Синельниківським об`єднаним міським територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, ОСОБА_1 у лавах Збройних Сил України не служив, а 03.03.1994 року на підставі Протоколу № 2 від 03.03.1994 р. призивною комісією при Синельниківському ОМВК Дніпропетровської області був зарахований в запас за станом здоров`я. Тобто, громадянин ОСОБА_1 був членом КСП ім. Енгельса на момент складення списків до Державного акту на право колективної власності на землю, а не на момент його видачі 23.03.1995 року.

Згідно інформації відділу у Синельниківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 28.07.2020 № 18-4-0.26-405/, Державний акт на право колективної власності серія ДП СВ № 000014, який виданий колективному сільськогосподарському підприємству ім. Енгельса, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 14 від 23.03.1995 р.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що право на одержання земельної частки (паю) у членів KСП виникає з моменту передачі членам КСП державного акту на право колективної власності на землю.

Згідно з архівним витягом № 1 -209 від 22.07.2020 року з протоколу № 7 засідання правління КСП ім. Енгельса від 02.10.1997 р., ОСОБА_2 ще деякий час працював у КСП ім. Енгельса: 02.10.1997 року він був прийнятий на роботу терміном на 2 місяці у якості механізатора (па підставі заяви ОСОБА_3 з проханням знову прийняти його у члени КСП І). Але, відповідно до архівного витягу № Г-210 від 22.07.2020 року з протоколу № 7 засідання правління КСП ім. Енгельса від 13.10.1998 р., ОСОБА_2 був звільнений з роботи 13.10.1998 року за відсутність на роботі без поважних причин (за прогули). Цей факт також підтверджується витягом з Книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника (додається). Таким чином, на момент видачі 23.03.1995 Державного акту на право колективної власності на землю ОСОБА_4 не міг бути членом K СП ім. Енгельса, а відтак право на пай за рахунок земель КСП не набув.

Позивач сертифікат на право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку не отримав (це підтверджується також довідкою відділу у Синельниківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 28.07.2020 № 18-4-0.26-406/1 14-20, поважних причин неотримання сертифікату не навів.

Відповідно до п. 6 «Прикінцевих і перехідних положень ЦК України правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом. На пред`явлення позову про витребування належного громадянину майна, інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений ст. 50 Закону України «Про власність» і ст. 71 ЦК УРСР (діючих на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом. Оскільки право на позов у позивача виникло ще у 1995 році, то трирічний строк позовної давності минув ще до набрання чинності ЦПК України 2004 року. Доказів звернення ОСОБА_1 до Синельниківської районної державної адміністрації щодо видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) позивачем до суду не надано, натомість з позовом до суду позивач звернувся лише 02.07.2020 року. Будь-яких належних доказів наявності у ОСОБА_1 перешкод для звернення з позовом до суду з 1995 по 2020 рік позивач не надав та не навів причин поважності пропуску строку позовної давності. Тому в позові повинно бути відмовлено, серед іншого, за закінченням строку позовної давності. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Просила позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, однак до його початку надав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, та оцінивши їх в сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , працював і був членом КСП ім. Енгельса Зайцівської сільської ради Синельниківського району з 1991 року по 1998 року.

З державного акта на право колективної власності на землю серія ДП СВ №000014 від 23.03.1995 року вбачається, що колективному сільськогосподарському підприємству ім. Енгельса для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Зайцівської сільської ради народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю №14 від 23.03.1995 року, передається у колективну власність 6185, 1 гектарів землі в межах згідно з планом.

В списку додатку до державного акту на право колективної власності на землю (серія ДП СВ №0000014) виданого КСП ім. Енгельса для сільськогосподарського використання відповідно до рішення Зайцівської сільської ради народних депутатів та зареєстрованого в книзі записів державних актів за №14, громадянин ОСОБА_1 значиться під №29.

З довідки №31-4-0.26-438/114-20 від 11.09.2020 року виданої Відділом у Синельниківському районі Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області вбачається, що середній розмір паю по КСП ім.. Енгельса на території Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області складає 6,53 ум.кад.га.

Згідно довідки № 18-4-0.26-406/114-20 від 28.07.2020 року виданої Відділом у Синельниківському районі Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, за ОСОБА_1 в книзі реєстрації сертифікатів на земельних пай членів КСП ім. Енгельса Синельниківського району відомості відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Згідно п. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Згідно п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Відповідно до п. 5 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям передбачена видача сертифікатів на право на земельну частку.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно до ст. 3 ЦК України, із змісту якої випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України "Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у разі виявлення після розробки проекту факту не включення одного чи кількох громадян, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська рада чи рай держадміністрація приймає одне з рішень (розпоряджень) або про коригування проекту землеустрою організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); або про надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю).

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений Постановою КМУ від 06.05.2009 року №439.

Згідно роз`яснень викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Аналізуючи досліджені докази, суд вважає є підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай), оскільки він був включений до списків членів КСП ім. Енгельса Синельниківського району, як особа у якої є право на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай).

Заперечення відповідача на позовні вимоги на тих підставах, що позивачем пропущений строк на звернення з позовом до суду- суд не приймає до уваги оскільки в матеріалах справи наявний лист відділу у Синельниківському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 31-4-0.26-327/114-20 від 05.06.2020 року, яким позивача було повідомлено про включення до списку-додатку до державного акту на право колективної власності на землю. Інших відомостей про те, що позивач раніше був обізнаний про своє порушене право суду не надано.

Також суд враховує, що позивачем не подано заяву про застосування строку позовної давності і за змістом заперечень про це , також, не заявлено.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що позивач не може реалізувати своє право на вищевказану земельну ділянку, тому у відповідності до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право позивача шляхом винесення рішення про визнання за позивачем права на земельну частку (пай).

На підставі викладеного та ст. 373 ЦК, ст. 123, 152 ЗК України, керуючись статтями 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай), розміром 6,53 умовних кадастрових гектарах із земель колективного сільськогосподарського підприємства ім.. Енгельса с. Зайцеве Синельниківського району Дніпропетровської області, відповідно до державного акту на право колективної власності Серія ДП СВ №000014 від 23 березня 1995 року.

На рішення суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області може бути подана апеляційна скарга . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г. В. Бондаренко