Справа № 953/4083/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2020 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Лях М.Ю., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить вжити заходів для забезпеченню позову, а саме накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , та яка є приватною власністю ОСОБА_2 . В обґрунтування зазначає, що в провадженні суду перебуває цивільна справа №953/4083/20 за його позовом про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 80 000,00 грн., у якій відкрито провадження та призначено судове засідання. Заявник вважає, що дії відповідача можуть бути спрямовані на відчуження нерухомого майна і тому невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, перевіривши доводи, викладені в заяві про забезпечення позову, дослідивши надані матеріали, якими позивач обгрунтовує наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, приходжу до висновк у про відсутність підстав для її задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має право звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому, під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Слід відзначити, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі статтею 81 ЦПК, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Зі змісту інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна № 202620177 від 02.03.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ..

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зі спеціального розділу вбачається реєстрація запису про іпотеку на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки № 130 від 20.02.2007 року, приватним нотарусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. здійснено державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 49626035 від 12.11.2019 року, строокм виконання основного зобов`язання до 20.02.2027 року, розмір основного зобов`язання 97500 доларів США, іпотекодавець ОСОБА_2 , іпотекодержатель ТОВ "Фінансова Компанія "Есаймент".

Згідно відомстей з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно.

Звертаючись до суду за заявою про забезпечення позову, позивач просить вжити заходи шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка є у приватній власності ОСОБА_2 . Разом з тим, суд вважає, що арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби обмеженні права користування майном.

Разом з тим, враховуючи існування на теперішній час зареєстрованого обяження у вигляді заборони на вказане нерухоме майно, реєстрацію іпотеки, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 приходжу до висновку про відсутність правових підстав для задоволення цієї заяви у наведеній позивачем редакції, оскільки позивач звертаючись до суду не навів належних правових підстав заявляти вимоги про забезпечення позову саме шляхом накладення арешту, не надав допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідача спрямовані саме на відчуження нерухомого майна, а також інші докази, що підтверджують взагалі необхідність забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У зв`язку з вищевикладеним, дотримуючись вимог щодо розумності, обґрунтованості та співмірності виду забезпечення позову зазначеного у заяві з заявленими позовними вимогами, з урахуванням збалансованості інтересів учасників справи, з метою недопущення зловживання процесуальними правами та порушення прав третіх осіб, зокрема прав іпотекодержателя на вказане нерухоме майно, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову через наявність вищенаведених обставин. Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

На підставі наведеного, керуючись статтями 81, 149-153, 260,261, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду першої інстанції протягом п`ятнадцяті днів з дня складання ухвали.

Суддя