КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 753/14548/19

номер провадження: 22-ц/824/8613/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Йосипова Андрія Андрійовича на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 21 квітня 2020 року у складі судді Каліушка Ф.А., у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Дарницького районного суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити її відчуження, а також заборонити ОСОБА_1 й іншим особам, у володінні яких може перебувати майно, розпоряджатися ним будь-яким чином, в тому числі заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, в тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, передачі в управління, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно 000.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , а також накладено заборону на відчуження цієї квартири.

Заборонено вчинення будь-яких дій будь-якими особами, розпоряджатися будь-яким чином майном, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, в тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, передачі в управління, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 000.

02 квітня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Йосипов А.А. звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалоюДарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2019 року.

Клопотання мотивоване тим, що потреба у забезпеченні позову відпала та змінились обставини, що зумовили його застосування. Вказував, суд першої інстанції при постановленні ухвали про забезпечення позову до подання позовної заяви не надав належної оцінки доказам, поданих позивачем, не пересвідчився чи існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду. Зокрема, позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що відповідач вчиняє дії направленні на розпорядження спірним майном та інші дії, направлені на невиконання рішення суду. Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги відсутність у справі доказів про наміри та можливість відповідача уникнути від виконання рішення суду, а також суд не надав належної оцінки тим обставинам, що позивачем не підтверджено вимоги про задоволення позову.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 21 квітня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Йосипов А.А.подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким скасувати заходи забезпечення позову, вжитих ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2019 року,посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позов ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики, договору іпотеки та скасування запису про реєстрацію права власності, є позовом немайнового характеру, а рішення суду за наслідками розгляду даної справи не потребує примусового виконання. Вказує, що відповідач не може вплинути на факт визнання договору позики та договору іпотеки недійсними, а також не виконати рішення суду в частині скасування запису про реєстрацію права власності. Тому вважає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки у реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на нерухоме майно буде поновлено за ОСОБА_2 .

Вказує, що суд першої інстанції при постановленні ухвали про забезпечення позову до подання позовної заяви не надав належної оцінки доказам, поданих позивачем, та не пересвідчився чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Також зазначає, що дана справа не є малозначною, тому у цій справі виключно адвокат може подавати заяви та клопотання по суті справи, однак суд першої інстанції у судовому засіданні 21 квітня 2020 року допустив до участі у розгляді справи представника позивача - ОСОБА_3 , який не є адвокатом, що є порушенням норм процесуального права.

Позивач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що представником ОСОБА_1 не наведено підстав, у тому числі нових обставин, для скасування заходів забезпечення позову, тому вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, вжитих ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2019 року. Наголошує, що доводи апеляційної скарги адвоката Йосипова А.А. зводяться до незгоди з ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, врахувавши доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що обставини, які стали підставою для вжиття заходів забезпечення позову, продовжують існувати, представником заявника не надано доказів необґрунтованості забезпечення позову. З наданих позивачем доказів на підтвердження позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , а також накладено заборону на відчуження цієї квартири. Заборонено вчинення будь-яких дій будь-якими особами, розпоряджатися будь-яким чином майном, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, в тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, передачі в управління, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 000.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви суд першої інстанції виходив із того, що враховуючи підстави і предмет позову, з яким має намір звернутися заявник та надання нею достатніх для цієї стадії судового розгляду доказів, які свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчинення дій, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, суд дійшов висновку про забезпечення позову у вказаний вище спосіб.

З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Дарницького районного суду міста Києва із позовною заявою до ОСОБА_1 , державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мурська Н.В., про визнання недійсним договору позики, договору іпотеки та визнання незаконним і скасування рішення.

Тобто, предметом спору у даній справі, є визнання недійсними договору позики та договору іпотеки, а також скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 17 вересня 2019 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с.103).

Встановлено, що станом на час постановлення оскаржуваної ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 21 квітня 2020 року розгляд даної справи судом на завершено.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2019 року ОСОБА_1 вже звертався до суду першої інстанції про скасування заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, вжитих ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2019 року.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Згідно з ч.6 ст.158 ЦПК України відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Звертаючись повторно з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалоюДарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Йосипов А.А. послався на те, що потреба у забезпеченні позову відпала та змінились обставини, що зумовили його застосування.

Однак заявник не зазначив, які саме обставини у даній справі, що зумовили застосування судом заходів забезпечення позову змінились після постановлення судом ухвали про забезпечення позову до подання позовної заяви та не вказав чому потреба в забезпеченні позову відпала.

Твердження заявника у клопотанні про те, що суд першої інстанції при постановленні ухвали про забезпечення позову до подання позовної заяви не надав належної оцінки тим обставинами, що позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що відповідач вчиняє дії направленні на розпорядження спірним майном та інші дії, направлені на невиконання рішення суду та не пересвідчився чи існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду про задоволення позову, не заслуговують на увагу, оскільки свідчать про його незгоду з ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 24 липня 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, яка є чинною, а тому ці обставини не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Колегія суддів враховує, що виходячи із системного аналізу чинного цивільного процесуального законодавства України передбачена ч.1 ст.158 ЦПК України можливість скасування заходів забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи, не може підміняти собою апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову.

З наведених підстав апеляційний не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позов ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики, договору іпотеки та скасування запису про реєстрацію права власності, є позовом немайнового характеру, а рішення суду за наслідками розгляду даної справи не потребує примусового виконання.

Інші доводи клопотання про скасування заходів забезпечення позову зводяться до незгоди із заявленими ОСОБА_2 позовними вимогами, що не має правового значення під час вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову відповідно до ст.158 ЦПК України.

Таким чином суд першої інстанції виконав вимоги ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості судового рішення, правильно встановив обставини у справі та дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову з його необґрунтованістю.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки допустив до участі у розгляді справи представника позивача ОСОБА_3 , який не є адвокатом, не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки ці обставини не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування заходів забезпечення позову. При цьому колегія суддів враховує, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення з формальних міркувань.

Інші обставини, на які посилаються заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та нормах процесуального права, які судом першої інстанції правильно застосовані.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Йосипова Андрія Андрійовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 21 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: