Номер провадження: 22-ц/813/4078/20
Номер справи місцевого суду: 520/878/17
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

01.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про направлення справи до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання спадщини відумерлою, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2018 року

В С Т А Н О В И В:

У січні 2017 року, Одеська міська рада (далі ОМР) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просила суд визнати спадщину після смерті ОСОБА_5 , що складається з квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 , що належали спадкодавцю на праві власності відумерлою.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2018 року позов задоволено.

Визнано спадщину після смерті ОСОБА_5 , що складається з квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 відумерлою.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 травня 2018 року та ухвалити нове, яким в позовних вимогах Одеської міської ради відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.04.2019 року було прийнято до провадження зазначену цивільну справу та призначено справу до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду.

07.09.2020 року через канцелярію апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання, у якому заявник просить суд скерувати справу №520/878/17 до суду першої інстанції для вирішення розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, копію якої долучено до вказаного клопотання.

Дослідивши матеріали справи та подане клопотання щодо ухвалення додаткового рішення у справі, апеляційний суд вважає, що вказане клопотання слід повернути заявнику, виходячи з наступного.

Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

За приписами статі 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Феномен зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Вказане відповідає правовому висновку висловленому в постанові Верховного Суду від 06 вересня 2018 року у справі N 552/2378/17.

Згідно із ч. 2 ст. 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Аналізуючи положення наведеної статті можна зробити висновок, що перелік підстав для визнання дій учасника справи зловживанням процесуальними правами не є вичерпним.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненням головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Цивільний процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в цивільному судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

З матеріалів справи вбачається, що за період знаходження матеріалів справи на апеляційному розгляді, ОСОБА_1 неодноразово, а саме 26.10.2018 року, 03.12.2018 року, 09.04.2018 року, 15.04.2018 року, 15.08.2019 року подавав заяви про повернення справи до суду першої інстанції у зв`язку із нерозглянутими зауваженнями на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами, які ухвалами апеляційного суду Одеської області від 30.10.2018 року, 18.12.2018 року та ухвалами Одеського апеляційного суду від 10.04.2019 року, 22.08.2019 року були задоволені (Том І: а.с. 171, 180-181, 203, 208-209, 237-238, 241, 248; Том ІІ: а.с. 7, 20-21).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивачем по справі, а саме Одеською міською радою був сплачений судовий збір у розмірі 689,00 грн.

Однак апеляційний суд зауважує, що відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Також, відповідно до п.п. б, в п.4 ч.1 ст. 382 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що подання 07.09.2020 року до апеляційного суду саме ОСОБА_1 чергового клопотання про повернення справи до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення, є зловживанням ним своїми процесуальними правами, яке суд розцінює як намагання штучно затягнути апеляційний розгляд справи.

Зі змісту ч.3 ст.44 ЦПК України випливає, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

З огляду на встановлене апеляційним судом зловживання з боку ОСОБА_1 своїми процесуальними правами, що виразилося в поданні клопотання про ухвалення додаткового рішення, судова колегія приходить до висновку про можливість застосування таких процесуальних наслідків зловживання - як повернення клопотання заявнику.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 44, 374, ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про направлення справи до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення у справі - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда