Справа № 523/3638/20
Провадження №2-о/523/188/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2020 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Кругліков О. О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті Одесі цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), про видачу обмежувального припису,-

Установив

06 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 . Зазначену заяву передано судді 10 березня 2020 року.

Заяву обґрунтувала тим, що заявниця, ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . то підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 від 14.06.2017 року.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним братом заявниці та проживає разом із нею у вищевказаній квартирі.

Як зазначила ОСОБА_1 , протягом довгого проміжку часу вона є потерпілою від насильства з сторони брата - ОСОБА_2 .

24.01.2020 року, працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України ОСОБА_3 , був складений терміновий заборонний припис серії НОМЕР_5 стосовно ОСОБА_2 у зв`язку з скоєнням ним по відношенню до ОСОБА_1 акту домашнього психологічного насильства, а саме вчиненні фізичного насилля, нанесення ударів рукою по голові, тощо.

Факт нанесення фізичних ушкоджень ОСОБА_1 також підтверджується консультативним висновком спеціаліста Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня Одеської обласної ради» від 26.01.2020 року, відповідно до якого, після попереднього медичного огляду, ОСОБА_1 , нанесено забій голови на фоні дисциркуляторної енцефалопатії.

Як зазначила заявниця, ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство щодо неї вже протягом довгого часу, не зважає на заходи, вжиті поліцією і після кожного виклику поліції, його поведінка стає ще агресивнішою та жорстокішою, він постійно переслідує її та погрожує фізичною розправою, стверджуючи, що за такі діяння йому вдасться уникнути покарання.

Зважаючи на це, заявниця переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства ОСОБА_2 щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її життя та здоров`я є дуже високою, і тому звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису, оскільки попередні заходи вжиті поліцією до кривдника ОСОБА_2 виявились неефективними та не захистили її від домашнього насильства.

З огляду на викладене, заявниця просить суд видати обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно ОСОБА_4 , із заходами тимчасового обмеження його прав, а саме:

1. Заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 строком на 6 мтсяців.

2. Обмежити спілкування ОСОБА_2 з постраждалою особою ОСОБА_1 строком на 6 місяців.

3. Заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 300 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 строком на 6 місяців.

4. Заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців.

5. Заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців.

Сторони в судове засідання не прибули, про розгляд справи сповіщались у встановленому порядку, причин неявки суду не сповістили та з заявами про відкладення розгляду справи не звертались.

Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить до виновку про обгрунтованість заяви та її часткового задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . то підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 від 14.06.2017 року.

24.01.2020 року, працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України ОСОБА_3 , був складений терміновий заборонний припис серії НОМЕР_5 стосовно ОСОБА_2 у зв`язку з скоєнням ним по відношенню до ОСОБА_1 акту домашнього психологічного насильства, а саме вчиненні фізичного насилля, нанесення ударів рукою по голові, тощо.

Факт нанесення фізичних ушкоджень ОСОБА_1 також підтверджується консультативним висновком спеціаліста Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня Одеської обласної ради» від 26.01.2020 року, відповідно до якого, після попереднього медичного огляду, ОСОБА_1 , нанесено забій голови на фоні дисциркуляторної енцефалопатії.

07 січня 2018 року набрав чинності Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», за допомогою якого, держава, декларуючи нульову толерантність до домашнього насильства і визнаючи його суспільну небезпечність, впровадила нові підходи до протидії цьому соціальному явищу; був запроваджений такий новий юридичний інструмент, як обмежувальний припис.

Відповідно до пояснювальної записки суб`єкта законодавчої ініціативи до проекту Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», прийняття акту зумовлена підготовкою до ратифікації Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (Стамбульська конвенція).

Незважаючи на те, що ОСОБА_5 конвенція ще не ратифікована Україною, новели ЦПК України, внесені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», щодо видачі обмежувальних приписів, необхідно розглядати в контексті норм Конвенції, яким вони відповідають за своєю суттю, для гармонізації з якими були прийняті.

Так, ст.53 Конвенції передбачено, що:

1.Сторони вживають необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення того, щоб належні обмежувальні або захисні приписи були доступними для жертв усіх форм насильства, які підпадають під сферу застосування цієї Конвенції.

2.Сторони вживають необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення того, щоб обмежувальні або захисні приписи, зазначені в пункті 1, були:

доступними для невідкладного захисту та без покладення неналежного фінансового або адміністративного тягаря на жертву;

виданими на певний період або до їхньої зміни чи зняття;

у разі необхідності виданими на основі ex parte, що має негайну дію;

доступними незалежно від іншого правового провадження або на додаток до нього;

дозволеними бути представленими в подальшому правовому провадженні.

3.Сторони вживають необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення того, щоб порушення обмежувальних або захисних приписів, виданих відповідно до пункту 1, підлягало ефективним, пропорційним та переконливим кримінальним або іншим юридичним санкціям.

Згідно довідника Парламентської асамблеї Ради Європи щодо положень Конвенції (витяг додається), мета положення останньої про цивільні позови та засоби правового захисту запровадження засобів цивільно-правового захисту, що дозволяють судам зупиняти певну поведінку та дають змогу постраждалим просити про ухвалення певних судових дій, таких як судові заборони, тимчасові приписи, заборонні судові накази чи судові накази про заборону домагання. Ці судові заборони важливі захисні заходи, адже вони перешкоджають правопорушникові, наприклад, наближатися до постраждалих у їхніх будинках і навколо них. У разі домашнього насильства ці судові заборони можуть дати жертві довготриваліший захист, якого не забезпечують надзвичайні захисні судові приписи. Вилучення правопорушника, навіть якщо він власник місця проживання, запобігає подальшим травмам у жертви, яка б інакше була змушена залишити дім, часто разом з дітьми, задля власної безпеки. Сторони мають вирішити, яка владна структура матиме право на видачу заборонних постанов, проте безпека жертви чи особи, що наражається на ризик, має залишатися пріоритетом. Сторони мають забезпечити, щоб жертви всіх зазначених у конвенції видів насильства мали змогу отримати постанови для обмеження дій кривдника та захистити жертву від контактів з ним на певний час.

Відповідно до п.п. 5, 7 ч.1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

З огляду на викладене, враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Таким чином обмежувальний припис, з урахуванням положень ст.350-4 ЦПК України та ст.16 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", не потребує наявність судового рішення чи вироку суду у відношенні кривдника, у якості преюдиції, і може бути виданий і у випадках, коли кривдника ще не притягнуто до адміністративної відповідальності та не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, на підставі інших доказів у їх сукупності, не заміняє провадження у справах про адміністративне правопорушення та/або кримінальне провадження та не потребує застосування презумпції невинуватості при розгляді справи в порядку ЦПК України. По-перше, законом встановлені максимально стислі строки розгляду заяв такої категорії, які є, у більшості випадків, недостатніми до притягнення кривдника навіть до адміністративної відповідальності. По-друге, Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (ч.3, 5 ст.26) пов`язує видачу та продовження обмежувального припису з оцінкою ризиків - оцінюванням вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п.9 ч.1 ст.1).

При цьому Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", як і Глава 13 розділу IV ЦПК України, безпека постраждалої особи є пріоритетною навіть над майновими правами кривдника на житло.

Відповідно до положень ст.ст.1, 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Оцінюючи надані заявником докази на підтвердження фактів вчинення щодо неї домашнього насильства заінтересованою особою, суд зазначає наступне.

На підтвердження вчинення ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 домашнього насильства заявницею надано терміновий заборонний припис серії НОМЕР_4 стосовно ОСОБА_2 та консультативний висновок спеціаліста Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня Одеської обласної ради» від 26.01.2020 року.

До матеріалів справи не додано постанов про притягнення заінтересованої особи, ОСОБА_2 до адміністративної чи кримінальної відповідальності, де було б встановлено факт домашнього насилля щодо ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд вважає частково доведеним ризик продовження застосування ОСОБА_2 домашнього насильства до ОСОБА_1 та з метою захисту прав і свобод заявниці, суд вважає за необхідне задовольнити заяву частково та видати обмежувальний припис та покласти на ОСОБА_2 наступні обмеження та обов`язки:

1. Обмежити спілкування ОСОБА_2 з постраждалою особою ОСОБА_1 строком на 6 місяців.

2. Заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців.

Керуючись ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 258, 259, 263-265, 268, 273, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , та покласти на нього терміном на 6 (шість) місяців наступні обов`язки:

1. Обмежити спілкування ОСОБА_2 з постраждалою особою ОСОБА_1 строком на 6 місяців.

2. Заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців.

Встановити строк дії обмежувального припису шість місяців, який рахувати з дня ухвалення рішення.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копію рішення суду надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Суворовський відділ поліції в м. Одесі Головного управління національної поліції в Одеській області для ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , а також Суворовську району адміністрацію Одеської міської ради та виконавчий комітет Одеської міської ради.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 березня 2020 року.

Суддя