Дата документу 17.03.2020 Справа № 320/4678/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 320/4678/19 Головуючий у 1 інстанції Колодіна Л.В.
Провадження №22ц/807/124/20 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 вересня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Позовна заява мотивована тим, що 21 жовтня 2006 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого сторони мають неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зазначала, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та втрати поваги один до одного. Починаючи з осені 2017 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї ОСОБА_2 вважає неможливим.

З огляду на наведене просила суд розірвати шлюб та залишити їй прізвище « ОСОБА_7 ».

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 вересня 2019 року позов задоволено.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, а/з №026590. Прізвище сторін після реєстрації розірвання шлюбу залишені без змін.

На вказане рішення, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його передчасність, та неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, просить скасувати рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 вересня 2019 року, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Доводами апеляційної скарги є посилання ОСОБА_1 на те, що він звертався до суду із заявою про відкладення розгляду справи та надання можливості для примирення між сторонами, проти чого не заперечувала позивач. Скаржник зазначає, від шлюбу сторони мають чотирьох дітей, на яких може негативно відобразитись розірвання шлюбу.

Учасники справи, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 96, 97), у судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення судового засідання, призначеного на 17 березня 2020 року до суду апеляційної інстанції не надходило, про причини неявки не повідомлено, у зв`язку з чим, колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутністю сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Вбачається, що рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо, що було встановлено судом, а отже, позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі ч. 2 ст. 112 СК України.

З зазначеним висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджується, та встановлено судом першої інстанції, що 21 жовтня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом РАЦС по м. Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 1247 (а.с. 8).

Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9-12).

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

За змістом ч.3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року надано роз`яснення, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Так, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 , в якій він просив суд першої інстанції задовольнити позов ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, та розглядати справи без його участі (а.с. 48). Отже, доводи апеляційної скарги щодо заявлення відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи та надання строку на примирення не підтверджуються матеріалами справи.

Разом з тим, апеляційним судом тричі було задоволено клопотання учасників справи про відкладення судового засідання, з метою надати їм строк для можливості примирення.

Так, справа знаходилася у провадженні апеляційного суду більше 4 місяців, проте, ніяких доказів на підтвердження здійснення заходів щодо збереження шлюбу, примирення з дружиною, ОСОБА_1 не надано.

Отже, висновок суду першої інстанції, про припинення між сторонами шлюбних відносин між сторонами скаржником не спростовано.

Враховуючи, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, колегія суддів дійшла висновку що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 вересня 2019 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384,389 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 вересня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 24 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді: