УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2020 р. Київський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Шаренко С.Л.,

за участю секретаря Мельник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду міста Харкова заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про забезпечення позову та зустрічне забезпечення до пред`явлення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачем до пред`явлення позовної заяви до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти заборону на відчуження домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 та заборонити вчинення реєстраційних дій щодо зміни власника в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 . В якості зустрічного забезпечення позову просить накласти заборону відчуження на належний йому автомобіль MERCEDES-BENZ GLS 350, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що між ним та ОСОБА_2 06.01.2020 укладено договір позики у вигляді розписки. Згідно з цією розпискою ОСОБА_2 отримала від нього в борг грошові кошти в розмірі 250 000 грн. Строк повернення якого 05.05.2020. Однак, після спливу строку, ОСОБА_2 вказані грошові кошти не повернула та на його вимоги повернути борг не реагує, від зустрічей та розмов ухиляється, влаштовує скандали, при яких заявляє, що не має наміру повертати грошові кошти.

01.10.2020 він отримав від адвоката Свідло Н.Ю. листа від 15.09.2020, в якому повідомляється про те, що ОСОБА_2 має намір розпорядитися своїм домоволодінням за адресою: АДРЕСА_3 , в зв`язку з чим вимагає заявника забрати свої речі з вказаного домоволодіння та повернути документи на нього, які він отримав від неї в момент надання боргової суми.

Таким чином, заявник звертається до суду з дійсною заявою, оскільки має намір звертатись до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача боргових коштів в розмірі 250 000 грн.

Заяву про забезпечення позову подано з дотриманням порядку, встановленого п. 3 ч.1 ст.152 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.1) високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї конвенції.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів заяви вбачається, що заявником ОСОБА_1 надано ОСОБА_2 в борг грошові кошти в розмірі 250 000 грн. термін повернення яких 05.05.2020.Станом на день позовної заяви грошове зобов`язання не виконано, в зв`язку з чим позивач має намір в подальшому звернутись до суду з позовом про стягнення боргу.

Як вбачається договору дарування від 30.02.2002 року, ОСОБА_2 належить житловий будинок АДРЕСА_3 , яким відповідно до листа адвоката від 15.09.2020 вона має намір розпорядитись, в зв`язку з чим, просить заявника забрати свої речі та повернути документи на будинок, які вона передала йому до моменту повернення грошових коштів.

Однак, не виконавши зобов`язання, просить повернути правовстановлюючі документи на домоволодіння .

Отже, заявником доведено, що на теперішній час існує загроза відчуження будинку, що на думку позивача, може призвести до невиконання в майбутнього судового рішення про стягнення заборгованості.

Керуючись нормами процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України які наведенні у Постанові Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» за № 9 від 22 грудня 2006 року, суд при вирішенні питання про забезпечення позову здійснив оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, суд вважає, що у разі не вжиття заходів забезпечення позову унеможливить здійснити виконання можливого рішення суду.

Відповідно до ч. ч. 5-7 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Приймаючи до уваги, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду, а також те, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до незворотних наслідків, а також те, що вжитий вид забезпечення позову має тимчасовий характер та діє до виконання рішення суду, суд приходить до висновку про необхідність забезпечення позову шляхом заборони відчуження домоволодіння, а також вирішити питання про зустрічне забезпечення та накласти заборону відчуження на автомобіль заявника.

Керуючись ст. ст. 2, 150-153, 157, 260-261, 353, 354, ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про забезпечення позову та зустрічне забезпечення до пред`явлення позову задовольнити.

Заборонити відчуження нерухомого майна та вчиняти дії щодо зміни власника домоволодіння АДРЕСА_3 .

В якості зустрічного забезпечення, заборонити відчуження належного ОСОБА_1 автомобілю, а саме: MERCEDES-BENZ GLS 350, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Копію ухвали направити, для негайного виконання, заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову та відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень, з негайним повідомленням суду про наслідки виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу про забезпечення позову може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя: С.Л. Шаренко