Справа № 462/8035/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Колобич О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, -

в с т а н о в и в :

Позивач 24.12.2019 року звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 , визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що йому на підставі реєстраційного посвідчення №10230, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.04.2019 р. №163618048, належить квартира АДРЕСА_1 . К квартирі також зареєстровані його сини: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відповідачі у вказаній квартирі понад рік не проживають, комунальних платежів не сплачують, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають і квартирою не цікавляться, оскільки перебувають на постійному місці проживання закордоном. У зв`язку з наведеним просить позов задовольнити.

В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином. 10.03.2020 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що просить справу розглядати без його участі, проти задовлення позову не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи належним чином. 10.03.2020 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що просить справу розглядати без його участі, проти задовлення позову не заперечує.

Оглянувши матеріали справи, дослідивши усі наявні докази у справі, суд виходив з наступного.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Зміст права власності, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд ч.1 ст. 319 ЦК України.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Відповідно до положень статей 391, 396 Цивільного кодексу України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та реєстраційним посвідченням Львівського бюро технічної інвентаризації від 28.09.1992 року /а.с. 6, 7/.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, виданої ЖБК №65 від 09.12.2019 р. у даній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 8/.

Також встановлено, що відповідачі на даний час не проживають у вищевказаній квартирі, наведене підтверджується актами ЛКП «Граніт» від 09.12.2019 р., 08.02.2019 р. та посвідками на постійне проживання відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 /а.с. 9-10, 12-14/.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідачі відсутні за місцем своєї реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 і не проживають у ній, судом не встановлено домовленості між ними і власником житла щодо порядку користування житловим приміщенням, добровільно виписатись із квартири позивача відповідачі не бажають, тим самим створюють перешкоди позивачу у здійсненні свого конституційного права власності на житло, яким вона вправі володіти, користуватися і розпоряджатися на власний розсуд, а тому, враховуючи заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання позову, відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В порядку ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачів в користь позивача 768,40 грн. судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 89, 263-265, ст.ст. 16, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), такими, що втратили право на користування приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) 768,40 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Постигач О.Б.