пр. № 4-с/759/34/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Марко Я.Р., за участю секретаря судового засідання Шапаренка О.С., розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного Артема Володимировича,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного А.В. та просила суд визнати незаконними дії приватного виконавця Пишного А.В. щодо арешту зарплатного рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 (картковий рахунок № НОМЕР_2 ) відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» та визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця Пишного А.В. від 05.09.2019 року про арешт коштів боржника ВП № 59968822, в частині накладення арешту на зарплатний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 (картковий рахунок № НОМЕР_2 ) відкритого в АТ КБ «ПриватБанк».

В обгрунтування скарги зазначила, що 29.03.2019 року Святошинським районним судом м. Києва було винесено рішення про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/3796/74/60501 від 11.09.2007 року у розмірі 59 169, 17 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 1 546 470, 04 грн. В подальшому, 05.09.2019 року приватним виконавцем Пишним А.В. було відкрито виконавче провадження за № 59968822. При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, заявнику стало відомо про те, що 05.09.2019 року приватним виконавцем також було винесено постанову про арешт коштів боржника, однак приватним виконавцем не було взято до уваги, що відкритий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 є зарплатним. Накладення арешту на заробітну плату заявника, у якого відсутні інші доходи, порушує право власності заявника на належній їй грошові кошти, а тому заявник звернулась до суду у зв`язку з порушенням її прав.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.09.2019 року розгляд скарги призначено на 07.10.2019 року.

25.10.2019 року від приватного виконавця Пишного А.В. надійшла копія постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.10.2019 року.

У судове засідання 10.03.2020 року сторони не з`явились. В матеріалах справи міститься клопотання від представника заявника ОСОБА_3 про проведення судового засідання без його участі, вимоги скарги підтримує та просить суд її задовольнити.

Згідно з частиною 2 статті 450 Цивільного процесуального кодексу України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши наявні докази, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що заочним рішенням Святошинським районним судом м. Києва від 29.03.2019 року солідарно стягнено заборгованість з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 014/3796/74/60501 від 11.09.2007 року у розмірі 59 169, 17 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 1 546 470, 04 грн.

18.06.2019 року Святошинським судом м. Києва на адресу АТ «Райффайзен Банк Аваль» надіслано два виконавчі листи.

Одночасно зі звернення до суду з даною скаргою, заявницею ОСОБА_1 подано до суду заяву про перегляд заочного рішення суду від 29.03.2019 року.

З долученої до матеріалів копії постанови про арешт коштів боржника від 05.09.2019 року у виконавчому провадженні № 59968822 вбачається, що приватним виконавцем Пишним А.В. накладено арешт в тому числі на відкритий рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ОСОБА_1.

Судом встановлено, що картковий рахунок № НОМЕР_1 (картковий рахунок № НОМЕР_2 ) відкритий на ім`я ОСОБА_1 у АТ КБ «ПриватБанк» є зарплатним.

Згідно зі статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

В силу положень статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» метою накладення арешту є забезпечення реального виконання рішення суду.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається, в першу чергу, на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі, на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Пунктом 8 розділу VIII "Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5,визначено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Частиною 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Тобто, АТ «КБ «ПриватБанк» після отримання постанови приватного виконавця про арешт коштів, які знаходяться на рахунках, що належать боржнику ОСОБА_1 , повинні були повідомити, що рахунки, на які накладено арешт, є рахунками зі спеціальним режимом призначення, на які законом заборонено накладення арешту і повернути зазначену постанову без виконання.

Однак, таких повідомлень від АТ КБ «ПриватБанк» на адресу приватного виконавця не надходило.

Згідно з абзацу 2, частини 2, пункту 1 частини 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Враховуючи вищезазначене, суду не надано доказів, що виконавцю направлено повідомлення банку про неможливість накладення арешту на рахунки, тому приватний виконавець в межах наданих йому повноважень правомірно наклав арешт на кошти боржника.

При цьому, банк в якому арештовано кошти боржника, відповідно до статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», не повідомив приватного виконавця про цільове призначення рахунку та не повернув постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відтак, вимоги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій приватного виконавця Пишного А.В. задоволенню не підлягають.

При вирішенні вимоги щодо скасування постанови приватного виконавця Пишного А.В. про арешт коштів боржника суд виходить з наступного.

Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 статті 115, частиною 5 статті 97 Кодексу законів про працю України, статтею 22, частиною 1, 6 статті 24, частиною 3 статті 15 Закону України «Про оплату праці» визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Водночас, як вбачається з виписки АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 має відкритий рахунок № НОМЕР_3 для виплати заробітної плати.

Отже, приватним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови накладено арешт на рахунок призначений для нарахування заробітна плата ОСОБА_1 .

Відповідно до частин 1, 2 статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Крім того, частиною 2 статі 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

За змістом статті 451 Цивільного процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду.

З огляду на те, що на рахунок заявника, з якого вона просить зняти арешт, дійсно зараховується заробітна плата, суд вважає вимоги заявника обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що накладений на рахунок в банку арешт унеможливлює отримання будь-яких коштів заробітної плати ОСОБА_1 , суд вважає за доцільне зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного Артема Володимировича зняти арешт з грошових коштів, які містяться на банківському рахунку ОСОБА_1 в АТ КБ "ПриватБанк» № НОМЕР_3 .

Керуючись ст.ст.7,12,13,76, 80, 89,447-451 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного Артема Володимировича - задовольнити частково.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного Артема Володимировича зняти арешт з грошових коштів, які містяться на банківському рахунку ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) в АТ КБ "ПриватБанк» () № НОМЕР_3 .

У задоволені іншої частини скарги - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Я.Р. Марко