Справа № 390/127/20
Провадження № 2/390/223/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"08" вересня 2020 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої - судді Бойко І.А.,

при секретарі - Петрук Г.Ю.,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Кропивницький цивільну, в заочному порядку, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності за набувальною давністю та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом, у якому просить визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим будинком. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в серпні 2009 року вона узгодила з ОСОБА_2 всі істотні умови договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку. З указаного часу позивач, як майбутній власник стала проживати в зазначеному будинку, та сплачувати ОСОБА_2 кошти за будинок. У 2011 році після повного розрахунку, ОСОБА_2 передав їй правовстановлюючі документи на спірний будинок та повідомив про реєстрацію в ньому ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Вказаних осіб ОСОБА_2 пообіцяв зняти з реєстрації та нотаріально оформити договір купівлі-продажу. В подальшому ОСОБА_2 не дотримався домовленості щодо нотаріального оформлення укладеного між ними договору та продовжує ухилятись від вчинення необхідних для цього дій. За час проживання позивачки в будинку ніхто не пред`являв до неї жодних претензій щодо її виселення. Таким чином, вона більш ніж 10 років безперервно, добросовісно і відкрито володіє та користується будинком та господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач порушує права позивачки, оскільки вона протягом десяти років проживає у спірному будинку, а через бездіяльність ОСОБА_2 щодо ухилення від нотаріального оформлення договору та зняття з реєстрації третіх осіб, вона позбавлена можливості розпоряджатись вказаним будинком, як власник на власний розсуд. Вважає наявними достатні підстави для визнання за нею права власності за набувальною давністю, а також наявні підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим будинком.

Позивач в судове засідання не з`явилась, від неї та від її представника - адвоката Бойко З.С. до суду надійшли заяви, в яких вони позовні вимоги підтримали, проти заочного рішення не заперечують.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, про дату, місце і час розгляду справи неодноразово повідомлялись у встановленому законом порядку згідно повідомлень про отримання поштових відправлень, а також шляхом розміщення повідомлень, розміщених на офіційному веб-сайті судової влади України. Правом надання відзиву на позов відповідачі не скористались, клопотань про відкладення розгляду справи ними не подано, тому розгляд справи проведено без їх участі.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Судом встановлено, що та підтверджується реєстраційним написом ОКП «Кіровоградське ООБТІ» від 27.02.1995 року, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 24.02.1995 року, про що внесено запис в реєстрову книгу № 124/1 (а.с.10зв.). Зазначений факт також підтверджується договором купівлі-продажу від 24.02.1995 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , за умовами якого ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 . Договір посвідчений державним нотаріусом Кіровоградської районної державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі № 596 (а.с.9-10).

В розписці від 16.08.2011 року зазначено, що ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 будинок по АДРЕСА_1 . За будинок отримав гроші, ніяких претензій не має. Розписка скріплена підписом діловода та гербовою печаткою Обознівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (а.с. 8).

Згідно інформаційної довідки № 203245503 від 06.03.2020 року відомості щодо власника зазначеного будинку з господарсько-побутовими будівлями у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна - відсутні (а.с.40).

З довідки Катеринівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 1226 від 03.12.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 разом з двома доньками: ОСОБА_9 , 2007 року народження та ОСОБА_10 , 2011 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_1 з серпня 2009 року. За вказаною адресою зареєстровані, але не проживають з 2009 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с.7).

Реєстрація відповідачів за вищевказаною адресою також підтверджується відповідними органами реєстрації місця проживання осіб, наданими на запити суду (а.с.26-33).

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім цього, ст.16 цього ж Кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить на праві власності іншій особі.

Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 14.05.2019 року у справі № 910/17274/17, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності у сукупності наступних умов: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Судом встановлені перша і друга обов`язкова умова з наведеного вище переліку, оскільки позивач згідно ст.2 ЦК України, здатна набути у власність спірний житловий будинок. Спірний будинок не вилучений з цивільного обороту та зареєстрований в бюро технічної інвентаризації, що підтверджує його законність.

Позивач стверджує, що володіє зазначеним будинком зі згоди колишнього власника ОСОБА_2 , який передав їй правовстановлюючі документи на вказаний будинок, в присутності посадової особи Обознівської сільської ради написав розписку, що продав будинок саме позивачці і не має до неї претензій, що підтверджує добросовісність ОСОБА_1 на час заволодіння вказаним будинком, оскільки підстав вважати ОСОБА_1 недобросовісним володільцем на час заволодіння майном судом не встановлено. Презумпція добросовісності не спростована і відповідачами.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи позивач разом із сім`єю проживає у вказаному житловому будинку з серпня 2009 року, що підтверджує відкритість та безперервність володіння будинком, в якому вона проживає.

З даним позовом ОСОБА_1 звернулась до суду в січні 2020 року, з урахуванням того, що початковим моментом добросовісного заволодіння спірним житловим будинком є серпень 2009 року, тому тривалість та безперервність такого володіння становить понад десять років.

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини, які підтверджують, що позивач з 2009 року відкрито, добросовісно та безперервно користується нерухомим майном, будь-які претензії з боку інших осіб щодо такого володіння позивачки відсутні, визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання за позивачкою права власності на спірний будинок за набувальною давністю є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно вимог ст.ст. 4, 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року право власності на нерухоме майно підлягає Державній реєстрації шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п.9 ч.1 ст.27 Закону № 1952-IV державна реєстрація права власності щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили.

На даний час право власності ОСОБА_1 на спірний житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.ст.319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз вищезазначених норм закону дають підстави суду дійти висновку, що правом на пред`явлення негаторного позову наділений або власник або особа, яка відповідно до закону або договору має право володіння та користування майном, у тому числі у випадку, коли зазначені перешкоди чиняться власником такого майна.

Захист права власності, у спосіб, визначений ст.291 ЦК України, здійснюється після підтвердження існування права власності та його державної реєстрації.

Оскільки право власності ОСОБА_1 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на даний час не внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням з надвірними будівлями за вищевказаною адресою.

Одночасно суд зазначає, що позивач не позбавлена можливості звернутися до суду, обравши вірний спосіб захисту порушеного права, а саме, пред`явивши позов про усунення перешкод у користуванні власністю.

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі ст.ст.15, 16, 328, 344 ЦК України та, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 18, 81, 89, 95, 258, 259, 265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності за набувальною давністю та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через суд першої інстанції.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідачі:

ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_11 , АДРЕСА_2 .

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області І.А. Бойко