Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 948/1134/19
Номер провадження 4-с/948/2/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2020 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кравець С.В.,

за участю: секретаря Порохні І.І.,

скаржника ОСОБА_1 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка скаргу ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Тютюнник Ксенії Володимирівни, заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Кінаш Дарії Ігорівни,

відповідно до ч. 1 ст. 268 ЦПК України в судовому засіданні 24 березня 2020 року проголошено вступну та резолютивну частину Ухвали,

в с т а н о в и в :

у листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеною скаргою в рамках виконавчого провадження № 53623110, посилаючись на те, що 18.06.2018 державним виконаним ОСОБА_2 було винесено постанову та накладено арешт на його кошти в рахунок погашення заборгованості перед ОСОБА_3 , а також для відшкодування виконавчого збору, винагороди виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, усього на суму 84193,31 грн. Про існування такої постанови він довідався при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження 28.10.2019 у відділі примусового виконанні рішень управління ДВС ГТУЮ у Полтавській області. Вважає, що державним виконавцем безпідставно накладено арешт на кошти в сумі 821 879,26 грн, оскільки сума заборгованості ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 становила 19 314,05 грн.

У зв`язку з наведеним, заявник просить: визнати дії старшого державного виконавця Тютюнник К.В. по надлишковому арешту коштів ОСОБА_1 на суму 821 879,26 грн необґрунтованими і неправомірними; зобов`язати Подільський ВДВСС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області скасувати постанову старшого державного виконавця Тютюнник К.В. від 18.06.2018 року про арешт коштів ОСОБА_1 та повідомити банки, вказані у постанові, про скасування арешту коштів.

За ухвалою суду від 27.02.2020р. відповідно до ч.3 ст. 450 ЦПК України до участі у справі залучено заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Кінаш Дарію Ігорівну (а.с. 157).

У судовому засіданні заявник скаргу підтримав з підстав викладених у її змісті та просив задовольнити. Також зазначив, що хоча на даний час заборгованість зменшилась, натомість державні виконавці не повідомляють банки про розмір заборгованості, а тому на сьогодні за ним рахується заборгованість близько 2500000 грн і він позбавлений можливості здійснювати будь-яку діяльність.

Державний виконавець Кінаш Д.І. в судове засідання не з`явилася, направила заяву з проханням справу слухати без її участі, просила у задоволенні скарги відмовити з тих підстав, що на сьогоднішній день у відділі перебуває зведене виконавче провадження по трьох виконавчих документах про стягнення з ОСОБА_1 остаточної заборгованості на суму 669164, 01 грн, а тому арешт майна був накладений з метою забезпечення примусового виконання рішення. Водночас, зазначає, що представник боржника Заболотний В.А. знайомився з матеріалами провадження 02.07.2018р. та 04.02., 12.02. і 2810.2019р., а тому був ознайомлений з оспорюванню постановою, а відтак заявник пропустив строк її на оскарження (а.с. 7-8 т.2).

Державний виконавець Тютюнник К.В. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення заявника та, дослідивши докази у справі, дійшов такого висновку.

Судом установлено, що 30 жовтня 2015 року Машівським районним судом виданий виконавчий лист про стягнення з ФОП ОСОБА_1 невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення, всього 22732, 99 грн (а.с. 9, 10, 176) і з його примусового виконання 31.03.2017р. відкрите виконавче провадження, а 06.04.2017р. виправлено описку та змінено суму заборгованості з 22 732, 99 грн на 19 314, 05 грн (а.с. 178-181 т.1).

06.11.2017 ВП № 53623110 прийнято до провадження старшим державним виконавцем Подільського ВДВС м. Полтава ГТУЮ у Полтавській області Тютюнник К.В. (а.с. 196 т.1).

У подальшому, за постановою цього ж виконавця від 18.06.2018 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках ОСОБА_1 в т.ч., на розрахункові, поточні, вкладні/депозитні, карткові, особові рахунки, які відкриті в банку: Філія Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 331467; Полтавське ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк», м. Полтава, МФО 331401; ПОД АТ «Райффайзен Банк Аваль», м. Полтава, МФО 331605; Полтавська обласна філія АКБ «Укрсоцбанк», м. Полтава, МФО 331014; АТ «УкрСиббанк», МФО 351005; ПАТ «Креді Агріколь», МФО 399614, крім рахунків для соціальних виплат, заробітної плати та пенсії та всіх інших відкритих рахунках, що належать ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, всього на суму 841193,31 грн (а.с. 231-232 т.1).

Після цього, 18.07.2018 головним державним виконавцем Масич С.І. ВП № 53623110 приєднане до зведеного ВП (далі ЗВП) № 56798415, яке також веде Подільський ДВС м. Полтави (а.с. 236 т.1).

В наступному, за постановою ст. державного виконавця Тютюнник К.В. від 11.09.2018, ВП № 53623110 виведене зі ЗВП № 56798415 (а.с. 84, 238 т.1) та цього ж числа передане до Відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області (а.с. 85-86, 233-234 т.1) і 12.09.2018 прийняте до провадження заступником начальника Кінаш Д.І. (а.с. 87-88, 246-247 т.1).

20.09.2018 року за постановою заступника начальника Кінаш Д.І. ВП № 47908670, 47908826, 53617842, 53623110, 55508596 об`єднано у ЗВП № 57261014 (а.с. 65-66, 248 т.1).

В послідуючому 02 січня 2019 року заступником начальника Кінаш Д.І. винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (а.с. 89-90), а 07 березня 2019 року ВП № 53623110 закінчено, оскільки борг погашено 02.01. та 18.02.2019р. (а.с. 91-92, 263 т.1).

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Натомість з оспорюваної постанови видно, що державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти боржника в розмірі 841 193, 31, що значно перевищує розмір заборгованості за судовим рішенням, який становив 19314, 05 грн, тобто сума накладеного арешту майже у 44 рази перевищує суму боргу за судовим рішенням, і не є розумною навіть за умови стягнення додаткових супутніх витрат на користь виконавчої служби.

За таких обставин, суд вважає, що при винесенні оспорюваної постанови державним виконавцем Тютюнник К.В. не було дотримано вимог закону та накладено арешт на майно боржника у розмірі, що значно перевищує суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця, а відтак її рішення в цій частині є незаконним.

Відповідно до ч.5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Так, у скарзі заявником зазначено, що з оспорюваною постановою він ознайомився 28.10.2019р. при ознайомленні з матеріалами ВП, і цього ж числа отримав її копію. В судовому засіданні він зазначив, що кожного разу при ознайомленні з документами державний виконавець надавав різні матеріали на свій розсуд, вони не були прошиті, а оспорювану постанову їм надали лише 28.10.2019р.

У свою чергу, державний виконавець Кінаш Д.І. зазначила, що представник боржника Заболотний В.А. знайомився з матеріалами провадження 02.07.2018р. та 04.02., 25.04. і 28.10.2019р., а тому був ознайомлений з оспорюванню постановою, а відтак заявник пропустив строк на оскарження.

Так, дійсно з наданих матеріалів вбачається, що представник боржника ОСОБА_4 неодноразово писав заяви про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадженням з можливістю зняття фотокопій та знайомився з ними: 02.07.2018р. та 04.02., 12.02. і 28.10.2019р. (а.с. 267-269 т.1), натомість з них не видно з яким обсягом матеріалів знайомився представник боржника та які саме матеріали йому надавалися, натомість документально підтверджується, що лише 28.10.2019р. (а.с. 267 т.1) він отримав оспорювану постанову.

З огляду на викладені обставини, суд вважає, що державним виконавцем не спростовані доводи заявника про отримання оспорюваної постанови та ознайомлення з її змістом 28.10.2019р., а відтак доходить висновку, що заявник не пропустив 10 строк звернення до суду, оскільки звернувся до суду 07.11.2019р. (а.с. 1).

Водночас, оскільки на сьогодні виконавче провадження закрито, але останнім часом перебувало на виконанні Відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області, де нині перебуває ЗВП, а відтак суд доходить висновку, що саме на вказаний відділ слід покласти обов`язок по відновленню прав скаржника.

Підстави скасування виконавцем арешту майна або його частини визначені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», однією з яких єнадходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника (п.2). Згідно ч.5 цієї норми, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

В судовому засіданні заявник не оспорював розмір виконавчих витрат, але вказав, що ОСОБА_2 при винесенні оспорюваної постанови таких витрат не вказувала, в той час як ОСОБА_5 , в провадженні якої знаходиться ВП на даний час, всі витрати описує у відповідних документах.

З матеріалів виконавчого провадження видно, що заступником начальника Кінаш Д.І. в постанові від 02.01.2019р. наведене відповідне обґрунтування витрат виконавчого провадження № 53623110, які становлять 5121 грн. Ці суми вже стягнуті зі скаржника, рішення ним не оспорювалось (а.с. 263 т.1)

Отже, даючи оцінку доказам у справі суд вважає, що оскільки державний виконавець Тютюнник К.В. при винесенні рішення 18.06.2018р. про накладення арешту на грошові кошти боржника за яким сума боргу у даному ВП становила 19314, 05 грн безпідставно наклала арешт на кошти в сумі 841193, 31 грн, оскільки це провадження на той час не перебувало у зведеному, а відтак суд визнає обґрунтованими доводи заявника, та доходить висновку, що постанову в частині накладення арешту на кошти в сумі 816758, 26 грн (841193, 31 грн - 19314, 05 грн (основного боргу) 5121 грн (виконавчих витрат)) слід визнати незаконною та скасувати.

Відповідно до ч.4 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Згідно ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оскільки з 20.09.2018р. ВП 53623110 перебуло у зведеному, виконавцем у якому була ОСОБА_5 у провадженні якої ЗВП знаходиться і нині, а тому з огляду на ч.3 ст. 450 ЦПК України саме на неї слід покласти обов`язок по відновленню прав скаржника, а саме: скасувати оспорювану постанову по надлишковій сумі 816758, 26 грн та направити її копію банкам чи іншим фінансовим установам, в день її винесення.

Водночас, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 450, 451 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

скаргу ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Тютюнник Ксенії Володимирівни, заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Кінаш Дарії Ігорівни задовольнити частково.

Визнати рішення старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Тютюнник Ксенії Володимирівни від 18.06.2018р. по надлишковому арешту коштів на суму 816758, 26 грн у межах виконавчого провадження № 53623110 неправомірним.

Зобов`язати заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Кінаш Дарію Ігорівну скасувати постанову старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Тютюнник К.В. від 18.06.2018р. про арешт коштів ОСОБА_1 у межах виконавчого провадження № 53623110 на суму 816758, 26 грн.

Зобов`язати заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Кінаш Дарію Ігорівну копію постанови про скасування арешту коштів боржника ОСОБА_1 направити банкам чи іншим фінансовим установам, в день її винесення.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст Ухвали складено 25.03.2020 року.

Суддя С.В. Кравець