Справа№ 141/643/18
Провадження№2/141/35/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року смт. Оратів

Оратівський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Климчука С.В.

за участю секретаря судового засідання Солоненко І.Д.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

До Оратівського районного суду Вінницької області 18.06.2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначила про те, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 . У вказаному будинку за згодою попереднього власника було зареєстровано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які з березня 2007 року в будинку не проживають, не оплачують комунальні послуги та не беруть участі в його утриманні. В зв`язку з тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані в зазначеному будинку, позивач позбавлена права розпоряджатись житловим будинком на власний розсуд, тому ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 05.08.2020 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просить задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи без їх участі. Проти задоволення позову не заперечують.

Враховуючи положення ст. 12 ЦПК України, якими в цивільному судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для здійснення сторонами всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

У ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як вбачається з договору дарування будинку від 26.09.2013 року житловий будинок АДРЕСА_2 . Оратів ОСОБА_4 передав безоплатно у власність (подарував), а ОСОБА_1 прийняла подарунок - будинок житловий з господарськими будівлями за номером АДРЕСА_2 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 10038850 від 26.09.2013 р. ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_2 .

З довідки № 713 від 15.06.2018 року, виданої виконкомом Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані по АДРЕСА_1 , але за вказаною адресою не проживають з березня 2007 року.

Згідно з довідкою № 712 від 15.06.2018 року, виданою виконкомом Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області, до складу сім`ї ОСОБА_1 входять: чоловік ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 , дочка ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до рішення Оратівської селищної ради Оратівського району Вінницької області 26 сесії 6 скликання від 25.02.2014 року центральну вулицю селища Оратів перейменовано з вулиці Леніна на вулицю Героїв Майдану.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції.

Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживания фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом положень ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Виходячи з наведеного, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням (квартирою) у будинках державного і громадського житлового фонду, у разі їх відсутності у жилому приміщенні без поважних причин понад шість місяців.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до п. 26 Постанови Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 «Про затвердження Правил реестрації місця проживання та Порядку передачі органами реестрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сини, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошеня її померлою.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання i проживання членів їx сімей та інших ociб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їx вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один piк, якщо iнше не встановлено домовленістю між ним i власником житла або законом.

Biдпoвiднo до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та мicцeзнaxoджeння майна.

Відповідно до ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Hixто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких oci6 будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Враховуючи, що факт не проживання відповідачів протягом 13 років, без поважних причин у житловому будинку по АДРЕСА_1 , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню.

З урахуванням положень статті 141 ЦПК України з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 128, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнанання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням - житловим будинком по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду через Оратівський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Відповідачі: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 );

ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Суддя С.В. Климчук