Справа № 428/5362/20
Провадження №2/428/1893/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020р. Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи вимоги тим, що квартира АДРЕСА_1 належить їй на праві приватної власності. У вищевказаній квартирі на даний час, окрім неї залишається зареєстрованою також її дочка - відповідач ОСОБА_3 . Фактично відповідач ніколи не мешкала у зазначеній квартирі з моменту її реєстрації з жовтня 2012р., оскільки вона проживає в іншій державі. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушує її права та інтереси, як власника квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм майном. Позивач змушена нести додаткові витрати по сплаті за комунальні послуги. Добровільно знятись з реєстраційного обліку відповідач ОСОБА_3 не бажає. У зв`язку з цим представник позивача ОСОБА_1 звернувся в інтересах ОСОБА_2 з позовною заявою до суду і просить визнати відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надала письмову заяву, в якій визнала позовні вимоги. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася.

У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з правовою позицією Постанови Верховного суду України від 16.01.2012 року по справі №6-57цс11 за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням.

З матеріалів справи вбачається, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 31.05.1992р., посвідченого державним нотаріусом Сєвєродонецької нотаріальної контори Перепелицею Ю.М., в реєстрі №1-1340. Згідно з копією домової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою також зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 14.07.2020р. №7130, виданої відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, за адресою: АДРЕСА_1 з 21.09.2012р. по теперішній час зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Актами про встановлення факту проживання/не проживання від 07.12.2015р., 21.05.2018р. було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 з 2012 року по теперішній час крім ОСОБА_4 та ОСОБА_2 фактично ніхто не проживає.

Таким чином, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , являючись дочкою позивача ОСОБА_2 не проживає за місцем її реєстрації понад один рік, то, відповідно, вона втратила право користування спірною квартирою. Таким чином, реєстрація відповідача у квартирі АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_2 , створює перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, оскільки вона змушена сплачувати комунальні послуги за зареєстрованого відповідача. Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушення права власності та враховуючи, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад один рік і не приймає участі в витратах по утриманню і оплаті комунальних послуг житлового приміщення, а отже втратила інтерес до вказаного житлового приміщення. При цьому суд враховує визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 18, 43-44, 47-49, 141-142, 206, 247, 258-259, 263-265, 268, 272 - 273, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 (і.н. НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) в інтересах ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І.О. Юзефович