ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/6187/19 Головуючий суддя І інстанції Попов О. Г.
Провадження № 22-ц/818/2165/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: скарга ВДВС
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Яцини В.Б.,

суддів: - Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря :Семикрас О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ципченко Вікторії Вікторівни на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 січня 2020 року, постановлену у складі головуючого судді Попова О.Г., по цивільній справі за скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», заінтересовані особи: старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ципченко Вікторія Вікторівна, ОСОБА_1 про визнання бездіяльності державного виконавця протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

12 грудня 2019 року стягувач, Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк», звернувся до суду із скаргоюна дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ципченко В.В.

В обґрунтування скарги вказав, що рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26 липня 2011 рокуз ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» стягнуто суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 104370 доларів 76 центів США, шляхом звернення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 17/08-5 від 20.06.2008 року, а саме - житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною 80000 доларів США для його подальшої реалізації. Вирішено питання про відшкодування судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Додатковим рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 серпня 2011 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» була стягнута пеня по простроченим відсоткам в розмірі 113043 гривні 98 копійок.

Постановою старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова ГТУЮ Ципченко В.В. від 09.07.2019 року відкрито виконавче провадження ВП№ 59498205. 18.09.2019р. державним виконавцем при виїзді за адресою: АДРЕСА_1 складено постанову про опис та арешт майна боржника, якою описаний житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, що розташовані за цією адресою та належать на праві власності боржнику ОСОБА_1 25.11.2019 р. листом начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова ГТУЮ у Харківській області Бунякіна В.О., отриманого банком 02.12.2019р., повідомлено стягувача про неможливість звернення стягнення на вказаний житловий будинок в рахунок погашення боргу на користь АБ «Укргазбанк», оскільки на нього поширюються дія норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Як вбачається з акту старшого державного виконавця від 18.09.2019 р. Ципченко В.В. вказаний будинок знаходиться в занедбаному стані без комунікацій, не придатний для життя, віконні отвори відсутні, двері відсутні. Отже, оскільки, нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 на праві власності і на яке звернуто стягнення, не є постійним місцем проживання ОСОБА_1 , на нього не поширюються вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Вказав, що матеріали виконавчого провадження не містять відомостей щодо дій державного виконавця, направлених на отримання інформації про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 , встановлення фактичного місця реєстрації та фактичного місця проживання боржника ОСОБА_1 .

Зазначає, що старший державний виконавець безпідставно не вчиняє передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів, направлених на примусову реалізацію майна боржника в рахунок погашення заборгованості, а тому його бездіяльність є протиправною.

На підставі викладеного стягувач просив визнати бездіяльність старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова ГТУЮ у Харківській області Ципченко В.В. щодо невиконання виконавчого провадження 59498205 протиправною.

Зобов`язати старшого державного виконавця вжити заходів щодо примусової реалізації нерухомого майна - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на виконання виконавчого листа, виданого Лозівським міськрайонним судом м. Харкова по справі №2025/2-10/11.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 січня 2020 року скаргу задоволено.

Визнано бездіяльність старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова ГТУЮ у Харківській області Ципченко В.В. щодо невиконання виконавчого провадження № 59498205 протиправною.

Зобов`язано згаданого старшого державного виконавця вжити заходів щодо примусової реалізації нерухомого майна - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на виконання виконавчого листа, виданого Лозівським міськрайонним судом м. Харкова по справі №2025/2-10/11.

В апеляційній скарзі старший державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ципченко В.В. просить ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.

Вказала, що виконавчий документ на користь АБ «УКРГАЗБАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 104 370,76 дол. США та пені по простроченим відсоткам в розмірі 113 043,98 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договорам № 17/08-5 від 20.06.2008 р., а саме - житловий будинок з (відповідними надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.06.2008 р. шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України « Про іпотеку» за початковою ціною 80000,00 дол. США для подальшої реалізації - на примусовому виконанні у відділі не перебуває.

09.07.2019 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 59498205 з виконання виконавчого листа № 2025/2-10/11 виданого 11.08.2011 Лозівським міськрайонним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» пені по простроченим відсоткам в розмірі 113043,98 грн.

Зазначила, що під час здійснення згаданого виконавчого провадження № 59498205 державним виконавцем було вжито заходів щодо розшуку майна боржника, шляхом направлення запитів до установ та організацій, уповноважених здійснювати реєстрацію права власності на окремі види майна.

Вказала, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта - за боржником зареєстрований будинок, житловий за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно відомостей з державного реєстру іпотек - вищезазначений будинок є іпотекою ВАТ АБ «Укргазбанк», яка зареєстрована 20.06.2008 приватним нотаріусом Даниленко Н.В. Підстава обтяження: іпотечний договір № 1382, 20.06.2008. Розмір основного зобов`язання 80000 доларів США. За результатом виходу державного виконавця за адресою, яка зазначена виконавчому документі: АДРЕСА_2 встановлено неможливість перевірки майнового стану, у зв`язку з тим, що двері до квартири зачинені (акт державного виконавця від 18.09.2019). 18.09.2019 року - державним виконавцем було складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме : будинок, житловий за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .

Зазначила, що 20 листопада 2019 року до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби надійшла заява боржника ОСОБА_1 , у якій зазначено, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 є його єдиним житлом, в якому він проживає. Листом начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Бунякіна В.О. від 25.11.2019 року, отриманого банком 02.12.2019р., повідомлено стягувача про неможливість звернення стягнення на вказаний житловий будинок в рахунок погашення боргу на користь АБ «Укргазбанк», оскільки на нього поширюються дія норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У відзиві на апеляційну скаргу представник стягувача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду - без змін, оскільки вона відповідає нормам матеріального і процесуального права, що доводами скарги, які належним чином не доведені, не спростовується.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи та у режимі відеоконференції.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, яка взяла участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, за відсутності інших учасників справи, які належним чином були повідомлені про розгляд справи і чия неявка відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Боржник ОСОБА_1 ніяких заяв з цього приводу до суду не надав, тому за змістом ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що в судове засідання він не з`явився без поважних причин. Представником АБ «Укргазбанк» було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на неможливість відвідування приміщень суду в умовах карантинних заходів, яке суд апеляційної інстанції не вважає обґрунтованим, з огляду на реальну можливість взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Отже, зазначені у клопотанні представника стягувача причини не перешкоджали участі у судовому засіданні на відстані від суду апеляційної інстанції, з урахуванням карантинної ситуації навколо діяльності суду він у цьому питанні не виявив розумної наполегливості, тому колегія суддів не вважає їх поважними.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду у повній мірі відповідає.

Задовольняючи скаргу суд першої інстанції виходив з того, на примусовому виконанні у даному випадку перебуває рішення суду, яке набрало законної сили, судовий виконавець виявив нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 на праві власності, на яке можливо звернути стягнення, оскільки воно не є постійним місцем його проживання, і тому на боржника не поширюється дія норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Судом встановлено, що рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.07.2011 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» стягнуто суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 104370 доларів 76 центів США, яка складається з наступного: 69646 доларів США - заборгованість за кредитом; 9018 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 24537,37 доларів США - заборгованість по простроченим відсоткам; 1169,37 доларів США - заборгованість по несплаченим відсоткам, шляхом звернення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 17/08-5 від 20.06.2008 року, а саме: - житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.06.2008 року, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів за № 2972370, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною 80000 доларів США для його подальшої реалізації. Крім цього з відповідача було стягнуто судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

02.08.2011 року додатковим рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» була стягнута пеня по простроченим відсоткам в розмірі 113043 гривні 98 копійок.

На підставі даних рішень ПАТ АБ «Укргазбанк» був виданий виконавчий лист.

09.07.2019 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 59498205 з виконання виконавчого листа № 2025/2-10/11, виданого 11.08.2011 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» залишку заборгованості по пені по простроченим відсоткам в розмірі 112782,73 грн.

18.09.2019 року старшим державним виконавцем Ципченко В.В. складено постанову про опис та арешт майна, якою описано майно боржника, а саме житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .

Згідно акту від 18.09.2019р., старшим державним виконавцем Ципченко В.В. встановлено, що 18.09.2019 року державним виконавцем була винесена постанова про опис та арешт майна. В ході проведення виконавчих дій був описаний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який знаходиться в занедбаному стані без комунікацій, не придатний для життя, віконні отвори та двері відсутні.

20.11.2019 року до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшла заява боржника ОСОБА_1 , у якій зазначено, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 є його єдиним житлом, в якому він проживає.

Листом начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Бунякіна В.О. від 25.11.2019 року, отриманого банком 02.12.2019р., повідомлено стягувача про неможливість звернення стягнення на вказаний житловий будинок в рахунок погашення боргу на користь АБ «Укргазбанк», оскільки на нього поширюються дія норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

Згідно довідки відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області від 13.01.2020р., ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 20.11.2019р., квартира за адресою: АДРЕСА_2 перебуває у приватній власності та належить ОСОБА_3 .

Таким чином, враховуючи, що нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 на праві власності і на яке стягнуто звернення, не є постійним місцем його проживання, суд прийшов до правильного висновку, що на боржника не поширюється дія норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Доводи скарги про те, що на примусовому виконанні не перебуває рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки колегія суддів відхиляє, оскільки судом безспірно встановлено, що 09.07.2019 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 59498205 з виконання виконавчого листа № 2025/2-10/11, виданого 11.08.2011 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» залишку заборгованості по пені по простроченим відсоткам в розмірі 112782,73 грн.

Що стосується заяви боржника про те, що він мешкає не за місцем реєстрації, а у згаданому будинку та наведені з цього приводу доводи скарги, то колегія суддів їх не бере до уваги, оскільки вони нічим об`єктивно належними і допустимими доказами не підтверджені.

Судом відповідно до матеріалів справи обгрунтовано було встановлено і ці обставини апелянт не перечує, що в ході проведення виконавчих дій був описаний згаданий житловий будинок, який знаходиться в занедбаному стані без комунікацій, не придатний для життя, віконні отвори та двері відсутні. При таких обставинах однієї заяви боржника про те, що він мешкає у певному місці, що належним чином не підтверджено доказами, за відсутності іншого майна та з урахуванням тривалого не виконання рішення суду з боку боржника, свідчить про те, що у державного виконавця були підстави розпочати звернення стягнення на нерухоме майно боржника в порядку примусового виконання.

У статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений такий порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника:

1. Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

2. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

<…>

5. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

6. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

7. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

У даному випадку у державного виконавця не було доказів про існування зазначених у згаданих нормах Закону «Про виконавче провадження» та «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» перешкод для звернення стягнення на належне боржнику нерухоме майно, доводи скарги з цього приводу належним чином не доведені і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом відповідно до наявної у справі довідки відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області № 319 від 13.01.2020 р. встановлено, що зареєстроване боржником своє місце постійного проживання з 21.12.2013 року по теперішній час знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а не за адресою зазначеного будинку, який йому належить на праві власності. Як вбачається зі зворотної розписки, саме за вказаної адресою боржник 11.03.2020 отримав поштову кореспонденцію (а.с. 136). Той факт, що у заяві на адресу Начальника міжрайонного суддівну державної виконавчої служби від 20.11.2019 ОСОБА_1 зазначив, що він на той час використовує в якості житла будинок за іншою адресою: у АДРЕСА_1 , не свідчить про те, що таке використання житла є постійним у розумінні згаданої норми Законів України «Про виконавче провадження» та «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» і тому ця обставина не перешкоджає зверненню стягнення на згаданий будинок.

Доводи скарги виконавця про те, що це майно поширюється Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», спростовується матеріалами справи.

Судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 на праві власності і на яке стягнуто звернення, не є постійним місцем його проживання, а тому на боржника не поширюється дія норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Наведене свідчить, що судом першої інстанції відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України правильно досліджені наявні у справі докази, їм надано належна оцінка, суд правильно застосував норми матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з тим, що бездіяльність старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівсьннякому районах та місту Лозова ГТУЮ у Харківській області Ципченко В.В. щодо невиконання виконавчого провадження № 59498205 є протиправною, суд першої інстанції законно та обґрунтовано задовольнив скаргу стягувача.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції з передбачених ст. 375 ЦПК України підстав залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

В контексті правил ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст.367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргустаршого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Ципченко Вікторії Вікторівни - залишити без задоволення.

Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 січня 2020 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 23 березня 2020 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді І.В.Бурлака.

О.М.Хорошевський.