ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» вересня 2020 року

м. Харків

справа № 638/16217/19-ц

провадження № 22ц/818/4814/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

за участю секретаря Колосовської А.Р.

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 , представниця позивачки ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 липня 2020 року в складі судді Цвіра Д.М.

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 в розмірі 2118,00 грн щомісячно з дня звернення до суду та до досягнення нею повноліття.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення позову без розгляду через її повторну неявку, оскільки вона неодноразово направляла до суду заяви про розгляд справи без її участі. Судових повісток про виклик у судові засідання не отримувала, її явку обов`язковою не визнано. Крім того, у зв`язку з запровадженням карантинних заходів вона утримувалась від відвідування суду відповідно до рекомендацій, розміщених на сайті суду.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи.

22 вересня 2020 року від представниці позивачки надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутністю, яку задоволено.

Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, ухвалу суду скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачка належним чином повідомлена про розгляд справи та повторно не з`явилась у судове засідання, не повідомивши суду причини неявки.

Проте, судова колегія з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно частини 3 статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до частини 5 статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до частин 1-4 статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Згідно частини 5 статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Частиною 6 статті 128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

Пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Із змісту пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України вбачається, що суд залишає заяву без розгляду за наявності таких умов у сукупності: позивача належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи; він повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин; від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи. При цьому, слід зазначити, що належні повідомлення повинні бути два рази поспіль.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд повинен врахувати всі умови залишення заяви без розгляду у сукупності. Відсутність хоча б однієї із умов не дає права суду залишати позов без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні суду першої інстанції перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ; справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Справа призначалася до розгляду неодноразово, зокрема, на 16 червня 2020 року та 23 липня 2020 року.

Проте, матеріали справи не містять доказів того, що позивачка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи на вказані дати у відповідності до вимог статті 128 ЦПК України.

Зокрема, як вбачається з довідки секретаря, 29 квітня 2020 року судове засідання у справі відкладено на 16 червня 2020 року о 13-50 год. у зв`язку з неявкою учасників справи (а. с. 37).

Доказів повідомлення ОСОБА_1 про призначення судового засідання на 16 червня 2020 року матеріали справи не містять.

Відомості щодо проведення чи відкладення судового засідання, призначеного на 16 червня 2020 року, зокрема, протокол судового засідання чи довідка про нездійснення фіксування судового засідання, у матеріалах справи відсутні.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали суду, наступне судове засідання у справі призначено на 23 липня 2020 року, та позивачка повторно не з`явилась.

Однак, доказів того, що ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, що призначалось на 23 липня 2020 року, матеріали справи також не містять.

У матеріалах справи міститься лист керівника апарату Дзержинського районного суду м. Харкова до суддів, з якого вбачається, що станом на 03 червня 2020 року існує дефіцит знаків поштової оплати, який не дозволяє здійснювати направлення поштової кореспонденції в повній мірі (а. с. 39).

Разом з тим, дефіцит знаків поштової оплати не може бути визнаний поважною причиною неповідомлення судом позивачки про розгляд справи. Залишення позовної заяви без розгляду за таких умов є порушенням права позивачки на доступ до правосуддя.

При цьому, судом не вживалось будь-яких інших передбачених чинним цивільним процесуальним законодавством способів повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи, зокрема, направлення на її номер телефону, вказаний у позовній заяві, SMS-повідомлення, телефонограми тощо.

Посилання суду першої інстанції на те, що інформація про розгляд справи розміщувалась на офіційному сайті «Судова влада», є безпідставними, оскільки зазначене не свідчить про належне повідомлення ОСОБА_1 про дату та час конкретного судового засідання у справі.

Висновок суду першої інстанції, що позивачка не з`являлась у судові засідання протягом всього часу перебування справи у провадженні суду, що становить понад дев`ять місяців, судова колегія вважає необґрунтованим, оскільки для вирішення питання щодо залишення позову без розгляду до уваги приймається саме факт повторної неявки у останні призначені перед постановленням відповідної ухвали судові засідання, а не протягом усього часу розгляду справи. До того ж, судові засідання у справі неодноразово відкладались у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті по інших справах, на навчальному тренінгу, тобто з незалежних від позивачки причин.

Крім того, ОСОБА_1 зверталась до суду першої інстанції із заявами від 23 грудня 2019 року, 21 лютого 2020 року та 20 березня 2020 року, у яких просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, що підтверджується наданими разом з апеляційною скаргою відповідними заявами та реєстрами поштових відправлень з відбитками оператора поштового зв`язку (а. с. 47-52).

Однак, у матеріалах справи такі заяви відсутні.

Крім того, судова колегія виходить з того, що залишення позову без розгляду на підставі вищевказаної норми можливо за умови, якщо суд позбавлений можливості вирішити спір по суті з вини позивача, який не подав без поважних причин витребувані згідно з ухвалами суду докази, необхідні для вирішення спору, або його представник не з`явився на виклик у засідання суду чи не повідомив про причини неявки і його нез`явлення перешкоджає вирішенню спору.

Тобто, застосування цієї норми можливе у разі, коли йдеться про ігнорування позивачем своїх процесуальних обов`язків і вимог суду, що унеможливлює розгляд судом і вирішення спору по суті заявлених позовних вимог.

Суд має з`ясувати не тільки відсутність поважних причин, а також і те, яким чином неявка позивача перешкоджає вирішенню спору, та у чому полягають перешкоди для розгляду та вирішення спору по суті заявлених позовних вимог за відсутності позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, явка позивачки до суду обов`язковою не визнана, усі наявні у неї докази подані разом з позовною заявою.

Зі змісту оскаржуваної ухвали не вбачається обґрунтування неможливості розгляду спору по суті за наявними матеріалами справи, не зазначено, яким чином неявка позивачки в судове засідання у цьому випадку, з урахуванням категорії справи та предмету позову, яким є стягнення аліментів, перешкоджала вирішенню спору по суті за наявними у матеріалах справи доказами, не вказано, які саме вимоги суду не було виконано позивачкою.

Судова колегія також бере до уваги, що з 12 березня 2020 року на території України запроваджено карантин з метою запобігання поширенню захворювання COVID-19.

Рішенням Ради суддів України № 19 від 17 березня 2020 року та рішенням Вищої ради правосуддя від 26 березня 2020 року № 880/0/15-20 «Про доступ до правосуддя в умовах пандемії гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою попередження та запобігання поширенню інфекційних хвороб, захисту життя та здоров`я громадян, суддів і працівників апарату суду, враховуючи винятковість та особливу небезпеку вказаної ситуації, розроблено рекомендації щодо встановлення особливого режиму роботи судів України задля убезпечення населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу СОVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Зокрема, рекомендовано учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справ у їх відсутності за наявними в справі матеріалами; утриматися від відвідування приміщення суду, особливо за наявності захворювання.

За таких умов, неявка позивачки у судові засідання викликана об`єктивними причинами та не може вважатися неявкою без поважних причин.

Отже, оскільки відсутня одна з складових, які враховуються при вирішенні питання про залишення позову без розгляду, а саме позивачка не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, а також враховуючи, що явка ОСОБА_1 не була визнана обов`язковою, та зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи без участі сторін, ураховуючи рекомендації щодо утримання від явки у судові засідання під час карантину, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції не мав права залишати позов ОСОБА_1 без розгляду.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи.

За змістом пункту 10 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Згідно статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні суду справа знаходиться з 26 листопада 2019 року і до теперішнього часу не розглянута.

При цьому, судова колегія звертає увагу також й на предмет позову, яким є стягнення аліментів, тобто спрямованість позову на захист прав та інтересів дитини.

Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає розгляду справи, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Оскільки наразі вирішується лише процесуальне питання, а не розглядається справа по суті спору, підстав для розподілу судового збору за розгляд справи апеляційним судом не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 липня 2020 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 25 вересня 2020 року.