Постанова

Іменем України

25 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 128/2591/16-ц

провадження № 61-4373 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

учасники справи:

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_4 ,

відповідач - ОСОБА_5 ,

відповідач - ОСОБА_6 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 18 червня 2019 року у складі судді Саєнко О.Б. та постанову Вінницького апеляційного суду від 17 вересня 2019 року у складі суддів Шемети Т. М., Панасюка О. С., Сала Т. Б.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права на спадщину в порядку спадкування за законом, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на наступне.

ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - його рідні сестри.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня мати ОСОБА_7 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер їх батько ОСОБА_8 .

Зазначив, що за життя батько вчинив заповіт, яким все своє майно заповідав йому.

Після смерті батька відкрилась спадщина на: житловий будинок АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 3,22 га, розташовану на території Степанівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:004:0014, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:004:0015, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства та на майновий пай в розмірі 6177,00 грн. в пайовому фонді майна Сільськогосподарського орендного підприємства «Мир» с. Степанівка, Вінницького району Вінницької області.

Зазначив, що у визначений законом шестимісячний строк він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки відповідно до свідоцтва про право власності спадковий будинок належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_8 і встановити з наданого документа розмір частки, що належить померлому, неможливо. Крім того, в державних актах містяться рукописні написи.

ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 станом на 15 квітня 1991 року були членами колгоспного двору відповідно до записів у по господарській книзі.

Також зазначає, що станом на 1988 рік, тобто на час прийняття рішення Вінницькою районною радою про власність на вищевказаний будинок як колгоспний двір, членами колгоспного двору були лише батьки: батько ОСОБА_8 та мати ОСОБА_7 , розмір часток яких в даному дворі встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не створювали своєю працею та коштами колгоспний двір, не вели спільне господарство.

Вони в 1991 році приїхали з Росії з Карелії на постійне місце проживання у Україну, тому на час придбання свого житла в 1991-1994 роках всі вони зареєструвались в будинку батьків. Все майно колгоспного двору: житловий будинок з господарськими будівлями станом на 1991 рік вже були побудовані.

Також зазначає, що ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є такими, що втратили свою частку в колгоспному дворі, оскільки з 1986 року по 15 квітня 1991 рік, більше трьох років підряд не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

У зв`язку із викладеним, просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на зазначене спадкове майно.

11 березня 2019 ОСОБА_5 подала заяву про перегляд рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 серпня 2017 року за нововиявленими обставинами, у якій просила його скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заява про перегляд за нововиявленими обставинами обґрунтована тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28 серпня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом від 23 жовтня 2012 року після смерті батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на: 5/12 частки (1/2 та 1/8 частки) житлового будинку «А», веранди «а», загальною площею 76,3 кв.м, житловою площею 53,8 кв.м, сараю-літньої кухні «Б», погріба з шиєю «П», огорожі №1, воріт №2, хвіртки №3, жомової ями №4, Ѕ криниці №5, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку, площею 3,22 га, розташовану на території Степанівської сільської ради Вінницького району та області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_8 на підставі державного акту від 27 червня 2003 року серії ІІ-ВН №050470, земельну ділянку, площею 0,2500 га, розташовану в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:004:0014, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала ОСОБА_8 на підставі державного акту від 30 листопада 2012 року серії ЯМ №239198, виданого на підставі рішення Степанівської сільської ради, Вінницького району та області від 15 серпня 2012 року, земельну ділянку, площею 0,2500 га, розташовану в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:004:0015, для ведення особистого селянського господарства, яка належала ОСОБА_8 на підставі державного акту від 30 листопада 2012 року серії ЯМ №239199, виданого на підставі рішення Степанівської сільської ради, Вінницького району та області від 15 серпня 2012 року Майновий пай в розмірі 6177 грн. в пайовому фонді майна Сільськогосподарського орендного підприємства «Мир» с. Степанівка, Вінницького району та області, який належав ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ВІ ІІІ №01361.

Вказує, що підставою для ухвалення цього рішення було те, що право позивача було порушено.

Вважає, що це не відповідає дійсності, оскільки позивач перш ніж звернутися до суду, звертався до Вінницької районної державної нотаріальної контори з проханням видати йому свідоцтво права на спадщину за заповітом, і йому постановою Вінницької районної державної нотаріальної контори від 17 серпня 2017 року було відмовлено із зазначенням, що спірний будинок відноситься до колгоспного двору.

Заявник посилаючись на Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закон України «Про державний земельний кадастр» та постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку ведення державного земельного кадастру» від 17 жовтня 2012 року вказувала на те, що документом, що підтверджує право власності громадянина на земельну ділянку є державний акт. Втрата державного акту про право власності на земельну ділянку не припиняє права власності померлої на спірне нерухоме майно. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру.

Враховуючи те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, вважає, що позивач передчасно звернувся до суду із позовною вимогою про визнання права власності на дві земельні ділянки та на будинок та це є нововиявленою обставинами.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18 червня 2019 року, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 17 вересня 2019 року, у задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 серпня 2017 року за нововиявленими обставинами відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що викладені у заяві обставини не можуть бути віднесені до нововиявлених, оскільки Вінницьким районним судом Вінницької області при винесені рішення від 28 серпня 2017 року, яке залишене без змін постановою Апеляційного суду Вінницької області від 14 червня 2018 року, які залишені без змін постановою Верховного суду від 14 лютого 2019 року встановлено наявність спору про право та винесено відповідне рішення, відсутність спору між учасниками справи в даних правовідносинах не знайшло свого підтвердження при розгляді даної заяви. По суті приведені представником відповідача доводи у даній заяві є незгода із мотивами судового рішення від 28 серпня 2017 року, а не нововиявленими обставинами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

24 жовтня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 18 червня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 17 вересня 2019 року у якій остання просить судові рішення скасувати, провадження у справі закрити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та витребувано з районного суду справу № 128/2591/16-ц.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

16 березня 2020 року справу передано судді.

Аргументи учасників справи

Доводи касаційної скарги

Касаційна скарга мотивована тим, що за наявності умов для отримання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Зазначила, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження та оскаржити бездіяльність нотаріуса.

Також зазначила, що позивач, звертаючись до суду мав за мету оформити більшу частку спільного майна.

Короткий зміст відзивів на касаційну скаргу

Відзив до Верховного Суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

08 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права на спадщину за заповітом.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28 серпня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом від 23 жовтня 2012 року після смерті батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на: 5/12 частки (1/2 та 1/8 частки) житлового будинку «А», веранди «а», загальною площею 76,3 кв.м, житловою площею 53,8 кв.м, сараю-літньої кухні «Б», погріба з шиєю «П», огорожі №1, воріт №2, хвіртки №3, жомової ями №4, Ѕ криниці №5, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Земельну ділянку, площею 3,22 га, розташовану на території Степанівської сільської ради Вінницького району та області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_8 на підставі державного акту від 27 червня 2003 року серії ІІ-ВН №050470, земельну ділянку, площею 0,2500 га, розташовану в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:004:0014, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належала ОСОБА_8 на підставі державного акту від 30 листопада 2012 року серії ЯМ №239198, виданого на підставі рішення Степанівської сільської ради, Вінницького району та області від 15 серпня 2012 року, земельну ділянку, площею 0,2500 га, розташовану в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:004:0015, для ведення особистого селянського господарства, яка належала ОСОБА_8 на підставі державного акту від 30 листопада 2012 року серії ЯМ №239199, виданого на підставі рішення Степанівської сільської ради, Вінницького району та області від 15 серпня 2012 року, майновий пай в розмірі 6177 грн. в пайовому фонді майна Сільськогосподарського орендного підприємства «Мир» с. Степанівка, Вінницького району та області, який належав ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ВІ ІІІ №01361.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 05 вересня 2017 року виправлено описку в резолютивній частині рішення Вінницького районного суду від 28 серпня 2017 року : в 1-му абзаці резолютивної частину рішення суду в частині зазначення спадкової частки позивача замість 5/8 частки - 5/12 частки.

Постановою апеляційного суду Вінницької області від 14 червня 2018 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 серпня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 14 лютого 2019 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 28 серпня 2017 року та постанову апеляційного суду Вінницької області від 14 червня 2018 року залишено без змін.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскаржувані судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 423 Цивільного процесуального Кодексу України (Далі - ЦПК України) ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставою для такого перегляду, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини 2 статті 423 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Перелік підстав, визначених статтею 423 ЦПК України для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки обставина, на яку посилається заявник, не є нововиявленою в розумінні закону.

Колегія суддів зазначає, що одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, можливий у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження лише у разі необхідності виправлення суттєвих помилок правосуддя, коли така процедура застосовується у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Принцип юридичної визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру. (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України»).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зводяться до переоцінки доказів та не спростовують висновків суду, викладених у мотивувальній частині оскаржуваних судових рішень.

Оскаржувані судові рішення містять вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи,

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 18 червня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 17 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров