Справа № 756/9820/18
Провадження № 2/487/107/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Притуляк І.О.,

за участю: - секретаря судового засідання Янковець Г.А.

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

02.08.2018 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (правонаступником якого являється Акціонерне товариство «Альба-Банк», далі АТ «Альфа-Банк») звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №500992724 від 10.06.2016 року у сумі 126160,45 грн., з яких 110600,53 грн. за тілом кредиту; 14359,92 грн. за відсотками, 1200,00 грн. штрафу. Окрім того, просили стягнути з відповідача на їх користь витрати по сплаті судового збору в сумі 1892,41 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що 10.06.2016 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено вищенаведений Договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 153155,65 грн., зі сплатою процентів за фіксованою ставкою - 23,00% річних. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, передавши ОСОБА_1 кредитні кошти, у свою чергу відповідач порушення графік спдати кредитних зобов`язань, що є підставою для дострокового повернення кредиту. За такого, просили заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

29 січня 2019 року відповідач подав до суду відзив, яким заперечував проти заявлених позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що відповідно до обумовленого сторонами графіку, він зобов`язаний здійснювати щомісячні платежі в сумі 4908.87 грн., однак, відповідно до поданого представником позивача розрахунку, за 13.07.2016 року щомісячна виплата має становити 5000,62 грн., що на 91,75 грн. більше обмовленої договором, що призводить до збільшення розміру його заборгованості. Окрім того, зазначив, що позивачем необґрунтовано нараховано 2400,00 грн. штрафу, сплачених відповідачем в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту та нарахованих процентів, та на погашення штрафних санкцій, а також необґрунтовано заявлено вимогу про стягнення штрафу в сумі 1200,00 грн., оскільки позивачем не надано правового обґрунтування даних сум.

Посилався на не надання представником позивача належних та допустимих доказів на підтвердження одержання ним від банку грошових коштів та порушення строків повернення кредиту.

Зазначив, що вимоги позивача про дострокове виконання зобов`язань щодо дострокового повернення кредиту є передчасною. Оскільки обов`язковою умовою для дострокового виконання зобов`язання є надіслання боржнику вимоги та надання 30 денного терміну для її виконання з моменту отримання. З врахуванням того, що дана вимога ним не була отримана, то і підстави для звернення до суду у позивача відсутні.

02 квітня 2019 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив, відповідно до якої заперечував проти доводів відповідача викладених у відзиві на позовну заяву. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що при укладенні кредитного договору №500992724 відповідач був повідомлений про всі істотні умови кредитування, що підтверджується його підписом у кредитному договорі, графіку погашення кредиту, анкеті-заяві. Окрім того, на підтвердження порушення строку та порядку погашення заборгованості ними надано розрахунок заборгованості за кредитом, в якому відображено фактичні оплати проведенні ОСОБА_1 . Зазначила, що посилання відповідача на неправомірне нарахування банком до сплати 5000,62 грн. є хибним оскільки відповідач 13.06.2016 року та 13.07.2016 року здійснив сплату вказаних сум. в рахунок погашення кредиту за липень 2016 року, що свідчить про його згоду зі збільшенням суми щомісячного платежу. Стосовно нарахування штрафних санкцій зазначила, що дана вимога передбачена кредитними договором, підписавши який відповідач надав свою згоду на нарахування штрафних санкцій уразі порушення умов кредитного договору.

03 червня 2019 року представником позивача було надано до суду додаткові пояснення, в яких вона зазначила, що ОСОБА_1 отримав грошові коштів в сумі 153155,65 грн. за кредитним договором №500992724, на підставі його клопотання від 10.06.2016 року, яким останній просив надати йому кредитні кошти в обумовленій сумі для погашення заборгованості за Офертою/Акцептом №500959049 від 09.09.2014 року. На виконання даного клопотання АТ «Альфа-Банк» було перераховано 153155,65 грн. на рахунок відповідача №2724 та №707618 від 13.06.2016 року, яким в наступному було здійснено перерахування наданих коштів на рахунок № НОМЕР_1 з метою погашення утвореної заборгованості за кредитним договором №500959049 від 09.09.2014 року.

17.09.2019 року представник відповідача надала до суду заперечення, якими просила відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог з огляду на їх передчасність та невірний розрахунок заборгованості наданий представником позивача, який не узгоджується з графіком погашення заборгованості.

03.03.2020 року представник позивача надала суду додаткові пояснення, згідно яких зазначила, що невідповідність графіку платежів розрахунку заборгованості обумовлена тим, що в графіку платежів застосовано метод нарахування відсотків, за яким відсотки нараховуються на залишок заборгованості щомісячно протягом періоду від дня надання кредиту до календарної дати, яка визначена сторонами як дата припинення нарахування відсотків за користуванням кредитом та вказана в договорі виходячи з 30 днів у місяці та 360 днів у році, або фактичного повернення заборгованості за кредитом.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, в подальшому до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву, якою просила проводити розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача у судовому хзасіданні заявлені позовні вимоги не визнала, в подальшому у судове засідання не з`явилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків.

10.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №500992724.

Згідно п.10 Оферти/Акцепту про укладення угоди про надання особистого кредиту №500992724 від 10.06.2016 року, всі відносини між позичальником та банком врегульовуються Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», що затверджений розпорядженням банку із всіма змінами, доповненнями та усіма Додатками до нього, що укладений між Позичальником та Банком, діюча редакція якого розміщена на Інтернет сторінці банку за електронною адресою: www.alfabank.com.ua та невід`ємною частиною якого є Угода про надання кредиту.

Відповідно до умов вищезазначеного договору, позивач зобов`язується надати відповідачеві грошові кошти, а останній - прийняти кредит на таких умовах.

Так, у п. п. 1, 2, 4 Оферти/Акцепту сторони встановили, що сума кредиту, валюта кредиту 153155,65 грн.

Процентна ставка за користування кредитом 23,00 % річних. Тип процентної ставки - фіксована.

Дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій 13.06.2020 року.

Згідно з п. 5 Оферти/Акцепту кредит надається позичальнику для повернення заборгованості за кредитним договором №500959049 від 09.09.2014 року, шляхом безготівкового перерахування на рахунок Позичальника № НОМЕР_1 , що відкритий Позичальнику у АТ «Альфа-Банк», МФО 300346, суми грошових коштів у розмірі 153155.65 грн.

Загальна сума коштів, що вказані в цьому пункті дорівнює сумі кредиту.

Відповідно до п. 5.1. Оферти/Акцепту, днем надання кредиту є день списання грошових коштів з позичкового рахунку банку з метою їх подальшого зарахування на рахунки, що вказані в п.5.

Платежі з повернення Кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за Угодою про надання кредиту здійснюється щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених Угодою про надання кредиту та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком №1 до Оферти/Акцепту про укладення Угоди про надання кредиту, що є невід`ємною частиною Угоди про надання кредиту (п.п. 7 Оферти/Акцепту).

Згідно з п. 8 Оферти/Акцепту, сукупна вартість кредиту з урахуванням усіх супутніх послуг визначена в Додатку № 1 до цього Договору та є його невід`ємною частиною Угоди про надання кредиту.

Відповідно до п. 11 Оферти/Акцепту, позичальник зобов`язується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена Угодою про надання кредиту та/або інших платежів за Угодою про надання кредиту, сплата яких передбачена цим Договором сплатити банку штраф у розмірі 50 грн. 00 коп. за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів (включно) з моменту виникнення прострочення платежу.

В даному випадку, якщо прострочення платежу триває п`ять і більше календарних днів, додатково до штрафу, визначеному попереднім абзацом цього пункту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 150 грн. 00 коп. за кожний випадок допущеного прострочення платежу. Всі інші умови сплати штрафних санкцій за Угодою про надання кредиту, визначені Сторонами у Договорі про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до п. 15 Оферти на укладення угоди про надання особистого кредиту №500992724 від 10.06.2016 року, угода про надання кредиту вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання Банком Акцепту на укладення Угоди про надання кредиту та перерахування Банком кредитних коштів за реквізитами визначеними у п. 5 Оферти.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України України).

Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу, поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо.

При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до правових норм, добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

У статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом встановлено, що 10.06.2016 року між сторонами ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 500992724 в розмірі, за яким відповідачу було надано грошові кошти в сумі 153155,65 грн.

В матеріалах справи містяться належними чином завірені копії та в судовому засіданні були досліджені оригінали Анкети-заяви про акцепт пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» від 10.06.2016 року, підписана відповідачем, Оферта на укладення угоди про надання особистого кредиту №500992724 від 10.06.52016 року підписана ОСОБА_1 , Акцепт пропозиції про укладення угоди про надання особистого кредиту №500992724 від 10.06.2016 року підписаний ПАТ «Альфа-Банк» у особі ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності №160419ВО від 19.04.2016 року, додаток №1 до угоди про надання кредиту №500992724 від 10.06.2016 року підписаний відповідачем та ПАТ «Альфа-Банк» у особі ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності №160419ВО від 19.04.2016 року.

АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, надавши відповідачу кредит у сумі 153155,65 грн., що відображено у виписці по особовим рахункам ОСОБА_1 з 10.06.2016 року по 10.07.2018 року, де у строчці призначення платежу зазначено: перерахування коштів в сумі 153155,65 грн. за кредитним договором №500992724 від 10.06.2016 року.

Судом також встановлено, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, договір укладено у письмовій формі, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Крім того, на момент укладення оспорюваного кредитного договору позичальник ОСОБА_1 не заявляв додаткових умов, щодо яких повинно бути досягнуто згоди. Таким чином, істотними умовами даного договору відповідно до чинного законодавства являються лише ті, які сторони визначили за взаємною згодою укладаючи договір. Крім того, банком було видано кредит у повному обсязі у строки, зазначені в договорі, тобто свої обов`язки він виконав належним чином. Факт підписання ОСОБА_1 анкети заяви, оферти на укладення особистого кредиту на графіку платежів та подальше його часткове виконання також свідчать про згоду останнього з його умовами.

А відтак, суд не погоджується з доводами представника відповідача щодо невідповідності умов кредитного договору загальним засадам цивільного законодавства, як і не може погодитися з посиланнями, як на підставу для відмови в позові, відсутність доказів про отримання позичальником коштів, оскільки дане твердження представника відповідача спростовується наявною в матеріалах справи випискою по особовим рахункам ОСОБА_1 за період з 10.06.2016 року по 10.07.2018 року.

Однак, суд погоджується з твердженнями представника відповідача щодо неправомірного нарахування штрафних санкцій відповідно до п. 11 Оферти/Акцепту, з огляду на наступне.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частинами першою, другою статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 11, ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважаються таким з моменту укладення договору.

У судовій практиці Верховного суду України від 01.02.2013 року з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.) Верховний Суд України зазначає, що споживач не має ані достатньої інформації про фінансові послуги, які їм надають, ані необхідних знань, щоб їх зрозуміти. Вони не завжди можуть оцінити рівень ризиків і можливі наслідки набуття додаткових фінансових зобов`язань та порівняти умови надання послуг, що пропонуються різними фінансовими установами. Таким чином Верховний Суд України зазначає, що споживач не має змоги ні економічно, ні юридично оцінити умови кредитного договору і обов`язок надання достовірної інформації, відповідно до постанови НБУ №168 від 10.05.2007 року лежить на кредитній установі.

З матеріалів справи вбачається, що нарахування штрафу обґрунтовується п. 11 Оферти/Акцепту, яким передбачено обов`язок позичальника сплачувати штраф за порушення зобов`язань у сталому розмірі - 50,00 грн. за кожне порушення та 150 грн. за порушення, яке триває понад 5 днів.

Даний пункт договору не відповідає положенням ст. 549 ЦК України, оскільки чинним законодавством не передбачено штрафу у сталому розмірі, а лише у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а відтак пункт договору, який передбачає такий обов`язок позичальника є нікчемним, в силу того, що суперечить Закону, в зв`язку з чим нарахування та стягнення такого штрафу є незаконним.

Відповідачем за весь час користування кредитом було сплачено 2400,00 грн., які банком зараховано в рахунок сплати штрафу та визначено 1200,00 грн. заборгованості зі сплати штрафу.

Суд приходить до обґрунтованого висновку, що позивна вимога щодо стягнення заборгованості по штрафу в сумі 1200,00 грн. є незаконною та не підлягає задоволенню, а зараховані 2400,00 грн. на погашення штрафних санкцій підлягають перерахунку.

Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконав, порушив строки здійснення щомісячних платежів, припинив здійснення платежів, в зв`язку з чим кредитором нарахована заборгованість за кредитним договором з урахування дострокового погашення всієї суми кредиту.

Можливість звернення банку до боржника з вимогою дострокового повернення кредиту та сплати нарахованих процентів передбачена 2.1.11 Анкети-заяви ОСОБА_1 про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб АТ «Альфа-Банк» від 10.06.2016 року, п. 4.3.15, 4.2.18 Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Суд вважає хибним посилання представника відповідача на передчасність подання позовної заяви зв`язку з неотриманням ОСОБА_1 вимоги про дострокове повернення кредиту, оскільки п. 4.2.18 року публічної пропозиції передбачено: дострокове виконання всіх боргових зобов`язань перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації.

Отже, не отримання ОСОБА_1 вимоги про дострокове повернення кредиту від 12.07.2018 року, за вих. №2160-102 б/б направленої йому на адресу АДРЕСА_1 , не є підставою для відмови в задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки станом на день винесення рішення відповідачу відомий зміст вимоги банку про дострокове повернення кредиту понад 30 календарних днів, попри що грошові кошти відповідачем не повернуто.

У матеріалах справи містяться документи, надані представником АТ «АЛЬФА-БАНК», які передували укладанню Кредитного договору між сторонами. Зокрема, клопотання ОСОБА_1 від 10.06.2016, з якого вбачається, що останній, у зв`язку із фінансовими проблемами, що призвели до виникнення заборгованості за кредитним договором № 500959049 від 09.09.2014 року, просить ПАТ "АЛЬФА-БАНК" розглянути можливість оформлення нового кредиту в сумі 153155,65 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором № 500959049 строком на 48 місяців. У випадку наявності переплати за кредитом, наданим згідно з Договором № 500959049 від 09.09.2014, після повного погашення, просить банк перерахувати залишок коштів з рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ "АЛЬФА-БАНК" на рахунок № НОМЕР_2 відкритий згідно з Договором № 500992724 від 10.06.2016 року, укладений з банком, а також Анкета - Заява на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», яка ним підписана і з якої вбачається, що ОСОБА_3 своїм підписом в Анкеті-заяві підтверджує, що при поданні цієї Анкети-заяви він письмово ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту ПАТ "АЛЬФА-БАНК", про всі його переваги та недоліки, а саме про те, що: 1. Цільове використання (мета кредиту) - на споживчі потреби. 2. Спосіб видачі кредиту - шляхом перерахування коштів у сумі кредиту на рахунок позичальника, реквізити якого зазначені в кредитному договорі. 3. Забезпечення за кредитом відсутнє. 4 Погашення кредиту здійснюється щомісяця рівними частинами.

Таким чином АТ «Альфа-Банк» надав ОСОБА_1 документи, які передували укладенню кредитного договору.

Отже, ОСОБА_1 отримав кредит, при цьому свої зобов`язання за Кредитним договором в частині погашення основної заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та комісії належним чином не виконує.

Неналежним виконанням зобов`язань за Кредитним договором ОСОБА_1 порушує умови договору, права позивача, та вимоги ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Також, згідно з положеннями ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту розрахунку заборгованості та виписки по особовим рахунком з 10.06.2016 року по 10.07.2018 року з врахуванням п. 4.2.9-4.2.9.3 публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування, якими визначено першочергове погашення заборгованості по відсоткам, сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 10.07.2018 року складає: 119640.38 грн., з яких 109801.82 грн. заборгованості за тілом кредиту; 9838.56 грн. заборгованості по відсоткам.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 1797.79 грн. (119640.38 грн. - сума задоволених вимог х 100% : 126160,45 грн. сума заявлених вимог = 95%; 95% х сума заявлених вимог х 1892,41 грн.: 100% = 1797.79 грн.).

Керуючись ст.10,18,23,76,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №500992724 від 10.06.2016 року в сумі 119640.38 грн. з яких: 109801.82 грн. тіло кредиту; 9838.56 грн. відсотків за користування кредитом.

В задоволенні вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення штрафу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1797.79 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.03.2020 року.

Позивач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Десятинна, 4/6, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

СУДДЯ: І.О. ПРИТУЛЯК