Справа № 298/700/15-ц
Номер провадження 2/298/1/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Лютянської М.С.,

при секретарі Келешовчак І.І.

за участю позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у праві спільної сумісної власності та поділу спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 17 липня 2015 року звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що між нею ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстрований в органі Іршавського РАГС за актовим записом № 52. Від вказаного шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач не звертає належної уваги до дитини не цікавиться інтересами сім`ї,не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Позивачка також зазначає в позові, що під час шлюбу ними придбано майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності , а саме: земельна ділянка загальною площею 0,0700 га, яка розташована в АДРЕСА_1 загальною вартістю 45262,14 грн.; житловий будинок загальною площею 224 кв.м., вартістю 438511 грн.; мікроавтобус марки Фольксваген Т-5 пасажирський, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_1 , загальна вартість 300000 грн. Згоди на добровільний поділ спільного набутого майна між ними не досягнуто. Крім цього просить взяти до уваги інтереси неповнолітньої дитини, яка залишається із нею та вважає за необхідне відступу від принципу рівності часток подружжя і виділити їй більшу частину із спільного майна будинок із земельною ділянкою загальною сумою 483773,14 грн. А тому просить суд виділити їй земельну ділянку загальною площею 0,0700га, яка розташована в АДРЕСА_1 та житловий будинок загальною площею 224 кв.м.. Виділити ОСОБА_1 мікроавтобус марки Фольксваген Т-5 пасажирський, реєстраційний номер НОМЕР_1 та стягнути з ОСОБА_1 на її користь судові витрати.

13 серпня 2015 року ОСОБА_1 подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що він одружився з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . У цьому шлюбі відповідачка народила сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає разом з нею. За час шлюбу з відповідачкою ними придбано: житловий будинок по АДРЕСА_1 , площею 224 м.кв АДРЕСА_2 ; земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,07 га., кадастровий номер :01:010:0005, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; житлову квартиру по АДРЕСА_3 ; - ТЗ Фольксваген Т-5 2005 р.в.,д.н.з. НОМЕР_2 ; - меблі, побутову техніку, текстиль, посуд, інші речі домашнього вжитку, які поділені між ними у безспірному порядку. Впродовж усього часу існування їхнього шлюбу і сім`ї він дбав про інтереси сім`ї та її членів, приймав посильну участь в її утриманні, а також у вихованні сина. Місячний дохід сім`ї майже на 70% складався із заробленого ним доходу. З часу придбання спірної нерухомості він особисто вкладав у неї як кошти, так і сили. За цей рік ним власноручно здійснено автономне водопостачання будинку (свердловину), опалення у будинку, придбано та встановлено піч на тверде паливо (камін), здійснено укріплення та армування фундаменту, гідроізоляційні та електромонтажні роботи підвального поверху, залито подвійні цементні стяжки,змонтовано ринви та інше. Тим самим, будинок як об`єкт нерухомості, значно збільшився у вартості. Тому, запропонований ОСОБА_2 варіант розподілу спільного майна подружжя та його оцінка є для нього неприйнятним, а відтак, вимоги за первісним позовом безпідставними, а їх обгрунтування та мотиви надуманими та такими, що не відповідають дійсності. А тому позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 просить суд прийняти вказаний зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом та визначити частку у праві спільної сумісної власності на набуте подружжям майно, яка належить йому, ОСОБА_1 , у розмірі 1/2 частина, а саме : 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 , площею 224 м.кв.; - 1/2 частина земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,07 га.,кадастровий номер :01:010:0005, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; 1/2 частина житлової квартири по АДРЕСА_3 ; - 1/2 частина мікроавтобусу марки Фольксваген Т-5 2005 р.в.,д.н.з. НОМЕР_2 .

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Також в судове засідання не з`явився представник позивачки ОСОБА_6 , який подав до суду заяву про відкладення розгляду справи на інший термін, так як зайнятий в іншому судовому процесі.

В судове засідання з`явився відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 , який просив залишити без розгляду позов ОСОБА_2 , оскільки вже неодноразово позивачка в судове засідання не з`являється. Від представника ОСОБА_6 надходить заява про відкладення розгляду справи без належного підтвердження про його зайнятість в інших судових засідань. ОСОБА_1 просить суд зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Ухвалою суду від 11 березня 2020 року поданий позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна залишено без розгляду, на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки у праві спільної сумісної власності на набуте подружжям майно підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за рішенням Великоберезнянського районного суду від 10.09.2015 року, розірвано.(копія рішення суду № 298/542/15-ц). За час перебування у шлюбі сторони придбали наступне майно: - житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,070 га, що підтверджується копіями договору купівлі-продажу від 16.07.2014 року,зареєстровано на ОСОБА_2 (а.с.4-7,а.с.8-11 т.1); транспортний засіб марки VOLKSWAGEN модель TRANSPORTER ПГА7 пасажирський -В АО7389АР дата реєстрації 31.05.2011 року,що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, зареєстровано на ОСОБА_1 (а.с. 33 т.1). Копією договору дарування квартири від 23.04.2010 року встановлено, що ОСОБА_7 як дарувальник ,подарувала дочці - ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_4 (а.с. 61-63 т.1). В матеріалах справи є копія паспорта ОСОБА_8 що стверджує про зміну прізвища ОСОБА_2 (а.с.203 т.1).

За клопотанням сторін, судом було призначено експертну оцінку майна, що підтверджується ухвалою суду від 22 грудня 2016 року (а.с.174-175 т.1) та призначено будівельно-технічну експертизу,земельно- технічну експертизу та автомобільно-технічну експертизу, що підтверджується ухвалою суду від 15 лютого 2018 року (а.с. 214-216 т.1).

З висновку №9756 від 02 вересня 2019 року судової інженерно-технічної експертизи вбачається, що немає технічної можливості поділу будинку загальною площею 218,6 кв.м. в рівних частинах. Ринкова вартість спірного будинку на дату проведення дослідження 01.08.2019- становить 803672 грн. та надано схематичне зображення запропонованого розподілу житлового будинку,що розташований в АДРЕСА_1 . (а.с. 223-240 т.1). Також з звіту про оцінку житлового будинку загальною площею 224 м.кв. , що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , станом на 15 травня 2017 року виконаний ПП консалтингова фірма Кіпрідавбачається, що ринкова вартість житлового будинку розташований на земельній ділянці складає 1589350,00,00грн. Звіту про оцінку автомобіля VOLKSWAGEN модель TRANSPORTER ПГА7 пасажирський -В НОМЕР_2 , станом на 15 травня 2017 року ринкова вартість становить 229200,00 грн.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у справі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ст. 163 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У відповідності до абзацу 1 п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обгрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Зі змісту п.п.23,24 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно- встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Також п.30 цієї ж Постанови, передбачено рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності ( якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК України.

Судом встановлено, що між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір щодо поділу спільного сумісного майна, а саме: житлового будинку та земельної ділянки, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , що були придбані за договором купівлі-продажу від 16.07.2014 року та зареєстровані на ОСОБА_2 . Транспортний засіб марки VOLKSWAGEN модель TRANSPORTER ПГА7 пасажирський -В АО7389АР дата реєстрації 31.05.2011 року,що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, зареєстрований на ОСОБА_1 та квартира АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування. Також, судом встановлено, що сторони не дійшли домовленості між собою, щодо вартості оспорюваного майна( що підтверджується запереченням на оцінку вартості майна та призначення нової експертизи.(а.с.197,207 Т.1), отже висновки експертів про ринкову вартість майна суд не приймає до уваги.

Крім цього, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч.ч.4,5 ст. 71 СК України.

Під час розгляду справи сторони не дійшли згоди щодо присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно. Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

В частині позову про визначення частки на 1/2 частину житлової квартири по АДРЕСА_3 , суд вважає, що в цій частині слід відмовити, оскільки дану квартиру було придбано ОСОБА_2 на підставі договору- дарування (а.с.61-63 т.1).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею,ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позову по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.76,77,81,89,110, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, та ст.ст.16,368,370 ЦК України, ст.ст. 57,60,69,70,71 Сімейного кодексу України,суд, -

В И Р І Ш И В:

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визначення частки у праві спільної сумісної власності та поділу спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визначити частку у праві спільної сумісної власності на набуте подружжям майно, у розмірі 1/2 частини за ОСОБА_1 :

- на 1/2 частини житлового будинку площею 224 кв.м., по АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частини земельної ділянки по АДРЕСА_1 , площею 0,07 га., кадастровий номер :01:010:0005, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;

- 1/2 частини мікроавтобусу марки Фольксваген Т-5 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 487(чотириста вісімдесят сім) грн.20 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 18 березня 2020 року.

Головуюча: М.С.Лютянська