Справа № 635/1462/14-ц
Провадження № 4-с/635/29/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Березовської І.В.,

секретар судового засідання Калягіна М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича, заінтересована особа Акціонерне товариство «ВТБ БАНК»,

В с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду із позовом, яким просить поновити строк на оскарження дій приватного виконавця щодо визначення вартості (оцінки) нерухомого майна боржника в межах виконавчого провадження № 61652944; визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. щодо визначення вартості (оцінки) нерухомого майна боржника ОСОБА_1 : земельної ділянки площею 0,1496 га, кадастровий № :00:029:0089, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в межах виконавчого провадження № 61652944; визнати протиправними дії приватного виконавця щодо передачі на реалізацію, шляхом проведення електронних торгів, нерухомого майна боржника ОСОБА_1 : вищевказаної земельної ділянки за початковою ціною продажу, визначеною на підставі Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 10.06.2020 року, виконаного СОД ФО-П ОСОБА_2 .

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що визначена за результатами оцінки вартість нерухомого майна боржника є істотно заниженою, звіт суб`єкту оцінювальної діяльності є таким, що не відповідає дійсності, а дії приватного виконавця щодо проведення зазначеної оцінки є незаконними, посилається при цьому на норми Закону України «Про виконавче провадження», Порядок реалізації заарештованого майна, затверджений Наказом Міністерства Юстиції від 29.09.2016 року № 2831/5. Крім того, заявник посилався на те, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 28.09.2017 року встановлено, що початкова ціна продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації становить 2092280,00 грн., проте державний виконавець, не надавши можливості сторонам виконавчого провадження досягти згоди щодо вартості майна боржника, самостійно визначив вартість майна, залучивши для цього суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_2 . Заявник зазначив, що Звіт про експертну грошову оцінку очевидно не відповідає вимогам законодавства, вартість предмета іпотеки була визначена не за ринковими цінами, звіт не містить жодних відомостей щодо огляду оцінювачем відповідної земельної ділянки. Заявник вважає, що продаж майна за ціною, що є значно нижчою від звичайних цін на подібні об`єкти нерухомого майна, істотно порушує майнові права ОСОБА_1 .

В обґрунтування поважності причин пропущеного десятиденного строку на звернення зі скаргою на дії приватного виконавця заявник послався на те, що 03 липня 2020 року ним було отримано повідомлення про результати оцінки майна № 3342 від 17.06.2020 року, але з приватним виконавцем не було надано Звіт у повному обсязі, у зв`язку з чим виникла потреба в ознайомленні зі Звітом про експертну грошову оцінку. Лише 13 липня 2020 року представник ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та Звітом, тобто заявник лише 13 липня 2020 року фактично дізнався про порушення його прав.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 липня 2020 року скаргу ОСОБА_1 призначено до розгляду у судовому засіданні.

Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. було надано відзив на скаргу, яким він заперечує проти її задоволення. В обґрунтування своїх заперечень державний виконавець зазначив, що 25.03.2020 року ним було відкрито виконавче провадження № 61652944 з примусового виконання виконавчого листа № 635/1462/14-ц, виданого 28.11.2017 року Харківським районним судом Харківської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «БМ БАНК» заборгованості за кредитним договором № 7/32/220408 від 22.04.2008 року у розмірі 139080, 34 доларів США. До заяви стягувач додав ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28.01.2019 року про заміну сторони у вказаному виконавчому листі: стягувача змінено на АТ «ВТБ БАНК». Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена на адресу боржника, яка вказана у виконавчому документі, а також на адресу, зазначену в Реєстрі територіальної громади. 26.05.2020 року винесено постанову про опис та арешт належного боржнику майна: земельної ділянки площею 0,1496 га, кадастровий № :00:029:0089, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки. 09.06.2020 року призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання СОД-ФОП ОСОБА_2 , з останньою 10.06.2020 року укладено договір № 10062020 про виконання послуг з експертної грошової оцінки земельної ділянки. Результати оцінки майна повідомлені боржнику шляхом направлення відповідного листа. Чинним законодавством не передбачено обов`язку приватного виконавця направляти сторонам виконавчого провадження звіт про незалежну оцінку майна. Також, приватний виконавець не зобов`язаний перевіряти дотримання оцінювачем при проведення оціночних процедур вимог законів і Національних стандартів, оскільки виконавець не наділений професійними знаннями для таких дій. Також, приватний виконавець зазначив, що у виконавчому листі, що виконується у ВП № 61652944 не зазначено розмір початкової вартості предмету іпотеки, сторони виконавчого провадження не зверталися до приватного виконавця із заявами про залучення до матеріалів справи копії рішення Апеляційного суду Харківської області від 28.09.2017 року. Приватний виконавець також посилається на неефективний спосіб захисту порушеного права, обраний заявником, оскільки земельна ділянка, що є предметом іпотеки вже реалізована з електронних торгів і оскарження дій виконавця не призведе до відновлення становища, яке існувало до прилюдних торгів. Крім того, приватний виконавець вважає пропущеним без поважних причин строк звернення до суду зі скаргою на дії приватного виконавця.

13 серпня 2020 року до суду надійшов відзив уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ БАНК» Стрюкової І.О., яка заперечувала проти задоволення скарги ОСОБА_1 , зазначала, що вчинені приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Дмитром Анатолійовичем дії, направлені на примусове виконання рішення Харківського районного суду Харківської області у справі № 635/1462/14-ц є належними, вчинені відповідно до закону, в межах повноважень приватного виконавця і будь-яких прав боржника не порушено, посилаючись на норми Закону України «Про виконавче провадження». Також, у відзиві уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «ВТБ БАНК» Стрюкової І.О. зазначено, що експертна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,1496 га, кадастровий № :00:029:0089, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 проведена виключно з урахуванням передбаченої нормами чинного законодавства процедури, посилаючись на норми Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та оціночну діяльність в Україні». Також, представник заінтересованої особи вважала пропущеним строк звернення зі скаргою на дії приватного виконавця без поважних причин.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, встанови наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 13 вересня 2016 року по справі № 635/1462/14-ц солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариство «БМ БАНК» заборгованість за кредитним договором № 7/32/220408 від 22.04.2008 року у розмірі 139 080, 34 доларів США, що на день розрахунку 29.05.2015 року за курсом НБУ становить 2 927 394,56 грн., також стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на користь Публічного акціонерного товариство «БМ БАНК» судові витрати по 1218 гривень з кожного.

Вищевказаним рішення було звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № 7/32/220408/-3 від 22 квітня 2008 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «БМ БАНК» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Анохіною В.М., реєстровий № 1554: земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), площею 0,1496 га, за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Анохіною В.М., реєстровий № 1552, на користь ПАТ «БМ БАНК» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 7/32/220408 від 22.04.2008 року , укладеним між ТОВ «БМ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «БМ Банк» та ОСОБА_1 станом на 29.05.20156 року у розмірі 139080,34 доларів США, що на день розрахунку за курсом НБУ становить 2927394,56 грн, що складається зі строкової заборгованості по кредиту в сумі 54532,33 долари США еквівалент 1147808,86 грн., простроченої заборгованості по кредиту в сумі 13811,07 доларів США еквівалент 290698,54 гривень, сума заборгованості по процентах 23941,02 долари США еквівалент 503916,02 гривень, донарахована сума заборгованості по процентах 22301,51 долари США еквівалент 469407,24 грн., пеня за період з 22.04.2008 року по 28.05.2015 рік в сумі 24494,41 долари США еквівалент 515 563, 89 гривень та встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів за ціною на час реалізації, визначено згідно експертної оцінки предмета іпотеки у виконавчому провадженні.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 28.09.2017 року рішення Харківського районного суду Харківської області змінено в частині визначення початкової ціни реалізації предмету іпотеки. Вказаним рішенням встановлено, що початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації становить 2 092 280,00 гривень без урахування податку на додану вартість. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На виконання рішення Харківського районного суду Харківської області від 13.09.2016 року по справі № 635/1462/14-ц, були видані виконавчі листи.

13.09.2015 року між ПАТ «БМ БАНК» та Акціонерним товариством «ВТБ БАНК» був укладений договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за кредитними договорами № 13092018, відповідно до якого ПАТ «БМ БАНК» відступив на користь АТ «ВТБ БАНК» право вимоги за Кредитним договором № 7/32/220408 від 22.04.2008 року, що укладений між ПАТ «БМ БАНК» та ОСОБА_1 , Договором поруки № 7/32/220408/-1 від 22.04.2008 року, що укладений між ПАТ «БМ БАНК», ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , та Договором поруки № 7/32/220408/-1 від 22.04.2008 року, що укладений між ПАТ «БМ БАНК», ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28.01.2019 року по справі № 635/1462/14-ц, провадження № 6/635/51/2019, було замінено стягувача у виконавчому провадженні, замість стягувача ПАТ «БМ БАНК» вказано стягувача АТ «ВТБ БАНК», як правонаступника з правом грошової вимоги до ОСОБА_1

25.03.2020 року приватним виконавцем Виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. було відкрито виконавче провадження № 61652944 з виконання виконавчого листа № 635/1462/14-ц, виданого 28.11.2017 року Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості у розмірі 139080,34 доларів США, що на день розрахунку за курсом НБУ становить еквівалент 2927394, 56 грн.

До заяви стягувачем додано ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28.01.2019 року про заміну сторони у вказаному виконавчому листі: стягувача змінено на АТ «ВТБ БАНК».

Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена на адресу боржника, яка вказана у виконавчому документі: АДРЕСА_2 , а також на адресу, зазначену в Реєстрі територіальної громади: АДРЕСА_3 .

26.05.2020 року винесено постанову про опис та арешт належного боржнику майна: земельної ділянки площею 0,1496 га, кадастровий № :00:029:0089, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки.

25.03.2020 року накладено арешт на все майно боржника у межах суми боргу з урахуванням основної винагороди приватного виконавця.

Постановою приватного виконавця від 09.06.2020 року призначено суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 , з останньою 10.06.2020 року укладено договір № 10062020 про виконання послуг з експертної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 10.06.2020 року, вартість земельної ділянки площею 0,1496 га, кадастровий № :00:029:0089, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без врахування ПДВ становить 231600 грн.

Результати оцінки майна повідомлені боржнику шляхом направлення відповідного листа № 3342 від 17.06.2020 року.

03.07.2020 року заявником отримано поштове відправлення про результати оцінки майна № 3342 від 17.06.2020 року.

Початок проведення електронних торгів щодо реалізації предмета іпотеки (номер лоту: 427762) призначено на 09 год. 00 хв. 20.07.2020 року.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,1496 га, кадастровий № :00:029:0089, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на час розгляду справи реалізована з електронних торгів.

Суд вважає скаргу ОСОБА_1 такою, що не підлягає задоволенню, при цьому виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із частинами першою, другою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 57 Закону № 1404-VIII обумовлено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку.

У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Приписами частини першої статті 20 Закону № 1404-VIII передбачено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності.

Відповідно до Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228, Міністерство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міністерство є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб).

До основних завдань Міністерства Положенням визначено забезпечення своєчасного, повного і неупередженого виконання рішень у порядку, встановленому законодавством.

У той же час, нормами Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що органом державної виконавчої служби є Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (частина перша статті 10 та частина перша статті 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні").

Частиною першою статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

За змістом статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

В силу пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Усталена позиція вказує, що звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 826/6706/18.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 (провадження 18-18гс18) та Верховним Судом у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 711/650/13-ц, від 30 липня 2018 року № 23/100-12.

В той же час, висновок про оцінку майна не може бути оскаржений окремо від оскарження дій державного виконавця, що відповідає правовій позиції, викладені Великою Палатою у постанові від 20 березня 2019 року № 821/197/18/4440/16.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 400/1977/19, адміністративне провадження № К/9901/32675/19 (ЄДРСРУ № 88886015) зазначає, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 викладена правова позиція про те, що суди під час вирішення тотожних за своїм змістом спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Відтак, правова позиція, викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року № 821/197/18/4440/16 у даному випадку є пріоритетною для застосування порівняно з позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18 та від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц дійшла висновку, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

При проведенні в рамках виконавчого провадження визначення вартості майна боржника Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» підлягає застосуванню в частині регулювання діяльності залученого державним виконавцем суб`єкта оціночної діяльності, та не стосується порядку призначення такого суб`єкта державним виконавцем.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі № 61-6546св18.

Частиною п`ятою статті 57 Закону № 1404-VIII визначено право сторін у виконавчому провадженні на оскарження оцінки майна до суду в 10-ти денний строк з дня отримання повідомлення державного виконавця про таку оцінку.

Відповідно, приписи вищенаведеної норми надають учаснику виконавчого провадження право на оскарження оцінки майна, як процесуальної дії державного виконавця.

Між тим, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 23 квітня 2020 року у справі № 717/325/14-ц, провадження № 61-38871св18 (ЄДРСРУ № 88979395) вказано, що аналіз статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що учасники виконавчого провадження мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України № 2658-ІІІ (Постанова)

Законом також передбачено, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Отже, рецензування звіту з оцінки є єдиним законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки.

В свою чергу, Закон № 1404-VIII не містить обов`язку державного виконавця, або відповідного відділу Державної виконавчої служби здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності.

Слід зазначити, що в статті 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачені вимоги щодо рецензування звіту про оцінку майна.

Зокрема, рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, Законом № 1404-VIII не передбачено обов`язку Міністерства юстиції України на здійснення рецензування звіту про оцінку майна боржника.

Отже, судом встановлено, заявник ОСОБА_1 , будучи ознайомленим з результатами визначення вартості майна, не звернувся до приватного виконавця із запереченням проти звіту про оцінку та вимогою у призначення рецензування звіту,а звернувся до суду із скаргою на дії виконавця щодо оцінки заарештованого майна без попередньої відмови приватного виконавця у направленні Звіту про експертну оцінку майно на рецензування.

За вказаних обставин, підстав для визнання протиправними дій приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. щодо визначення вартості (оцінки) нерухомого майна боржника ОСОБА_1 та щодо передачі на реалізацію шляхом проведення електронних торгів, нерухомого майна боржника ОСОБА_1 за початковою ціною продажу, визначеною на підставі Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 10.06.2020 року, виконаного СОД ФО-П ОСОБА_2 , немає.

Крім того, однією із вимог заявника,що міститься у скарзі, є зупинення стягнення на підставі виконавчого листа № 635/1462/14-ц, виданого 28.11.2017 року Харківським районним судом Харківської області, до розгляду скарги на дії приватного виконавця.

З приводу цієї вимоги суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Процесуальні питання розгляду скарг на дії державних та приватних виконавців регламентовані розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Вказаним розділом не передбачено можливості забезпечення вимог скарги шляхом зупинення реалізації арештованого нерухомого майна боржника аналогічно до забезпечення позову. Вжиття таких заходів забезпечення вимог скарги не передбачено також і Законом України «Про виконавче провадження» у разі оскарження дій виконавця щодо визначення вартості й оцінки майна боржника.

Відповідно положення ст.ст. 149, 150 ЦПК України регламентують питання щодо вжиття заходів забезпечення в рамках позовного провадження та не підлягають застосуванню в рамках судового контролю за виконанням судових рішень.

Разом із тим, згідно із статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

У ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження у порядку, передбаченому статтями 149, 150 ЦПК України, вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна.

Зважаючи на наведене застосування аналогії забезпечення скарги до забезпечення позову у даних процесуальних правовідносинах, тобто на завершальній стадії судового розгляду слід вважати безпідставним, оскільки дана стадія кардинально відмінна від стадії судового розгляду та інститут забезпечення позову покликаний захищати інтереси позивача чи особи, що має намір звернутися з позовом від втрати інтересу звернення до суду (загрози його втрати), контроль же за стадією виконання судового рішення покликаний зберегти права та інтереси учасників судового розгляду на цій завершальній стадії судового процесу, насамперед в інтересах швидкого та повного виконання рішення, яке набрало законної сили та повинно бути виконане.

Відповідно забезпечення скарги аналогічно до забезпечення позову може не лише призводити до утруднення виконання рішення суду, але і призвести до його невиконання, що є неприпустимим.

Також, згідно роз`яснення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у п. 15 постанови від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дій або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби» подібних правовідносин, при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (пункт 4 частини першої статті 37 Закону про виконавче провадження).

Статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Норма ж пункту 4 частини першої статті 37 Закону «Про виконавче провадження» про яку йдеться у загаданій постанові на даний час не є чинною.

Наведене свідчить, що суд, розглядаючи скаргу на дії державного виконавця у порядку ст. 447 ЦПК України, не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів «забезпечення скарги» шляхом зупинення реалізації арештованого майна, адже за приписами вищевказаних норм матеріального та процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції виконавчої служби.

Вказане, також, відповідає правовій позиції, викладеній в ухвалі Верховного Суду від 29.10.2018 року у справі №766/10773/18-ц.

Отже процесуальні питання виконання судових рішень врегульовані розділом VІ ЦПК України, який взагалі не передбачає ухвалення судом такого рішення як зупинення стягнення за виконавчим листом.

Згідно п.2 ч.1 ст.34 вказаного Закон виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України зупинення стягнення на підставі виконавчого документа може бути вжите судом у якості заходу забезпечення позову при оскарженні боржником цього виконавчого документа в судовому порядку.

Суд враховує, що зупинення стягнення на підставі виконавчого листа можливе, проте виключно при оскарженні виконавчого документа боржником у судовому порядку, чого судом не встановлено.

Враховуючи викладене, а також з огляду на те, що заявником окремої заяви, яка відповідає вимогам ЦПК України, суду не подано, суд розглядає питання щодо зупинення стягнення на підставі виконавчого документу як одну із вимог скарги, та вважає, що ця вимога не підлягає задоволенню.

Суд також вважає за можливе поновити заявнику строк на оскарження дій приватного виконавця з огляду на нетривалість пропуску такого строку.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 353 ЦПК України, ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», суд

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження дій приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Бабенка Дмитра Анатолійовича, заінтересована особа Акціонерне товариство «ВТБ БАНК» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Повний текст ухвали складено 02 жовтня 2020 року.

Суддя І.В. Березовська