ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7111/20 Справа № 208/2056/18 Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т. П. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів - Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

12 квітня 2018 АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просило, стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 13 липня 2009 року, 114398 грн. 56 коп., яка складається з наступного: 12942 грн. 98 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 2833 грн. 30 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 98622 грн. 28 коп. - заборгованість за пенею (а.с.4-7).

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.07.2009 р. в розмірі - 12942 грн. 98 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати у розмірі - 199 грн. 22 коп. В іншій частини позовних вимог відмовлено (а.с.133-145).

Не погоджуючись з вказаним рішенням АТ КБ "Приватбанк", подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні суми заборгованості за процентами та неустойкою та ухвалити в цій частині нове рішення яким заявлені позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права (а.с. 147-146).

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що відповідачем підписана довідка про умови кредитування, відповідно до якої процентна ставка становить 2,5% в місяць та нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині задоволених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за тілом кредиту, тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № б/н від 13 липня 2009 року.

13 липня 2009 року ОСОБА_1 підписала «анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку», внаслідок чого отримала кредит.

Позивач зазначає, що «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи банку» були доступні для ознайомлення відповідачу на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ та складають між ними договір приєднання.

Відповідач користувалась кредитними коштами, заборгованість погашала не у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом, процентами за користування кредитом, пенею, комісією та штрафами.

У заяві відповідача від 13 липня 2009 року зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із «Пам`яткою клієнта», «Умовами та Правилами надання банківських послуг» і «Тарифами» становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» і «Тарифами банку», які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно з наданим банком розрахунком, відповідач станом на 14.03.2018 року має заборгованість - 114398 гривень 56 копійок, яка складається з наступного:12942 гривні 98 копійок - заборгованість за тілом кредиту; 2833 гривні 30 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 98622 гривні 28 копійок - заборгованість за пенею. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками та неустойки, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано достатніх та допустимих доказів того, що між сторонами було погоджено розмір відсотків.

Проте колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом, в тому числі, їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 13.07.2009 року, банк посилався на довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка була підписана відповідачем.

Вказаною довідкою, з умовами якої погодився відповідач, передбачена базова процентна ставка в місяць - 2,5 % на місяць, розмір щомісячних платежів (включаючи плату за користування кредитних коштів у звітному періоді) - 7% від заборгованості, але не менш ніж 50,00 грн і не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір та порядок нарахування неустойки: пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів: пеня = (пеня1)+ (пеня2)= (базова відсоткова ставка за договором) / 30-нараховується за кожний день прострочки кредиту, (пеня2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму понад 50 грн.; штраф при порушенні строків по будь-якому із платежів більш ніж на 30 днів - 500 грн. + 5% суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії (а.с. 19).

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що сторонами не було погоджено умови договору щодо нарахування та сплати процентів, пені та штрафів.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» процентів за користування кредитом.

З наявної в матеріалах справи довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» убачається, що сторони погодили проценти в розмірі 2,5% в місяць, що становить 30,00% річних.

У наданому АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованість ОСОБА_1 , проценти за користування кредитом обраховані за різними ставками: 30,00 % річних, 34,80% річних, 43,20% річних, що не відповідає довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду».

У суду також відсутні підстави для стягнення із відповідача на користь банку пені, оскільки такі суми розраховані банком з урахуванням розміру процентів за ставками, що не були погоджені сторонами.

Щодо стягнення штрафів банк не ставив вимогу.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині постановлено з дотриманням норм матеріального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення процентів та пені має бути залишено без змін.

Керуючись ст. 367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 листопада 2019 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 30 вересня 2020 року.

Судді: