17.09.2020 Справа № 363/2705/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі головуючого судді Баличевої М.Б., за участю секретаря Рибки І.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вишгороді цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування працівником матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування працівником матеріальної шкоди, в якій просив стягнути з відповідача на його користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 166 311, 77 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 768, 40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є фізичною особою - підприємцем та має приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , яке використовується ним для здійснення роздрібної торгівлі продуктами та предметами першої необхідності. 08.08.2018 року між позивачем та ОСОБА_2 продавцам продовольчих та непродовольчих товарів магазину було укладено безстроковий трудовий договір. Зазначений договір 08.08.2018 року було зареєстровано у Вишгородському районному центрі зайнятості. 08.08.2018 року між ними також було укладено договір про повну матеріальну відповідальність продавця продовольчих та непродовольчих товарів магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , яким передбачена повна індивідуальна матеріальна відповідальність продавця. Відповідач прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за прийом та реалізацію довірених матеріальних цінностей. Актом документальної перевірки від 04.02.2019 року встановлена нестача касової виручки в магазині за період з 16.01.2019 року по 02.02.2019 року в сумі 166 311, 77 грн. Відповідач до магазину «Крамниця» по АДРЕСА_1 не являється, пояснень з приводу нестачі грошових коштів не надає. Трудовий договір між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 05.02.2019 року на підставі п. 7 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. На підставі викладеного, позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, в якій позовні вимоги підтримали повністю з викладених у позовній заяві обставин та просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Раніше надавала до суду письмовий відзив на позовну заяву в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю та відсутністю доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем та використовує приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , для здійснення роздрібної торгівлі продуктами та предметами першої необхідності.

08.08.2018 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено безстроковий трудовий договір.

Зазначений договір 08.08.2018 року було зареєстровано у Вишгородському районному центрі зайнятості.

08.08.2018 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також було укладено договір про повну матеріальну відповідальність продавця продовольчих та непродовольчих товарів магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , яким передбачена повна індивідуальна матеріальна відповідальність продавця.

ОСОБА_2 прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за прийом та реалізацію довірених матеріальних цінностей, що підтверджується клопіями відомостей, які містяться в матеріалах справи.

Актом документальної перевірки (ревізії) по магазину «Крамниця» який розташований по проспекту І. Мазепи, 12А в м. Вишгород Київської області від 04.02.2019 року встановлена нестача касової виручки в магазині за період 16.01.2019 року по 02.02.2019 року в сумі 166 311, 77 грн.

Трудовий договір з ОСОБА_2 розірвано 05.02.2019 року.

З письмових пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 04.02.2019 року вбачається, що через свого сина відповідач ОСОБА_2 02.02.2019 року передала ОСОБА_4 , яка є найманим працівником ФОП ОСОБА_1 та працює на посаді продавця у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований по АДРЕСА_1 , ключі від магазину «Крамниця», який розташований по проспекту І. Мазепи, 12А в м. Вишгород Київської області. Також зазначили, що ОСОБА_2 не з`явилась на переоблік з 02.02.2019 року по 04.02.2019 року. Також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили, що інвентаризацію магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » робили вони разом із ФОП ОСОБА_1 з 02.02.2019 року по 04.02.2019 року.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

За наявності зазначених підстав та умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КЗпП України умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправним і винним діянням працівника і шкодою, яка настала.

Таким чином, обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності, зокрема, і повної матеріальної відповідальності згідно зі ст. 134 КЗпП України, є встановлення вини особи, у взаємозв`язку із іншими умовами такої відповідальності, що передбачені ст. 130 КЗпП України.

Статтею 134 Кодексу Законів про працю України передбачено відповідальність працівника який несе повну матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Згідно ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» судам роз`яснено, що виходячи з вимог статті 15 ЦПК України суд, у кожному випадку, зобов`язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3,137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з`ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Згідно ст. 130 КЗпП України неодержані підприємством, установою, організацією прибуткине можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню працівником.

Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (ст. 138 КЗпП України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, позивач зазначав, що 02.02.2019 року комісією була проведена інфентаризація павільйону. Згідно Акту інвентаризації товару, перевірки накладних, відомостей, звірки даних бухгалтерського обліку остатків, у павільйоні " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за період від 16.01.2019 року по 02.02.2019 року рахується товар на суму 580370,58 грн. Фактична залишкова вартість у павільойоні "Крамниця" склала 414058,82 грн. Сума нестачі товару станосить 166311,77 грн.

Разом з тим, які саме винні, протиправні дії вчинила відповідач, що призвели до заподіяння шкоди, як обов`язкові умови покладення на працівника матеріальної відповідальності, позивачем не доведено.

Не доведено також і того, що позивачем після отримання акту інвентаризації, вживалися заходи щодо встановлення причин виявленої недостачі, причини з яких сталася нестача не встановлювалися. Будь - яка документація щодо фіксування кількості товарів, що передавалися по зміні магазину «Крамниця» в м. Вишгород Київської області від одного продавця іншому у торговій точці не велася, а відтак і неможливо стверджувати, що нестача сталася саме з вини ОСОБА_2 .

Посилання позивача на акт документальної перевірки (ревізії) по магазину «Крамниця» який розташований по проспекту І. Мазепи, 12А в м. Вишгород Київської області від 04.02.2019 року, яким встановлена нестача касової виручки в магазині за період 16.01.2019 року по 02.02.2019 року в сумі 166 311, 77 грн., не доводить обгрунтованість позовних вимог, оскільки документальна перевірка (ревізія) по магазину "Крамниця" була проведена без участі відповідача ОСОБА_2 .

Таким чином, з наявних у справі доказів, не можна дійти висновку, що винними протиправними діями відповідача позивачу заподіяно матеріальної шкоди і вона має нести цивільну відповідальність.

Доказів наявності протиправної поведінки відповідача, або її винних дій чи бездіяльності, що призвели до нестачі каси, а також причинного зв`язку між її винними діями чи бездіяльністю і шкодою, яка заподіяна, позивачем суду не надано.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити через необгрунтованість.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір не відшкодовується, у зв`язку з повною відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст.134, 130, 135-1, 138 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 4, 10-13, 258-268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування працівником матеріальної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення через Вишгородський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Фізична особа-підприємць ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт громадянки України серія НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Головуючий М.Б. Баличева