Справа № 544/119/20
№ 2/544/171/2020
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 березня 2020 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Сайко О.О.,

за участі секретаря - Костенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Соборній, 41 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 у січні 2020 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог указує про те, що з 20 січня 2001 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Рішенням Пирятинського районного суду від 08.02.2018 шлюб між ними розірваний. В період шлюбу сторони збудували житловий будинок загальною площею 88,1 кв. м., житловою площею 45,8 кв. м. та прибудинковими спорудами (вбиральня, погріб, сарай, погріб, зливна яма, водогін) у АДРЕСА_1 , на землі Великокручанської сільської ради. Житловий будинок був збудований за спільні сімейні кошти та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Після розлучення позивач з дітьми проживає у вказаному будинку. Її пропозиції про добровільний поділ майна відповідач ігнорує. Враховуючи вищевикладене, позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок з господарськими спорудами у АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на Ѕ частини указаного будинковолодіння.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, просила розгляд справи провести без її участі, позов підтримує та наполягає на його задоволенні, судові витрати з відповідача просила не стягувати.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, не заперечував проти задоволення позову.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

20 січня 2001 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Великокручанською сільською радою Пирятинського району Полтавської області за актовим записом №2, який рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 08.02.2018 був розірваний (а.с. 16).

В період шлюбу сторони збудували житловий будинок А-1 загальною площею 88,1 кв. м., житловою площею 45,8 кв. м. та прибудинковими спорудами: вбиральня Б, погріб В, сарай Г, погріб Д, зливна яма №1, водогін АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 на землі Великокручанської сільської ради (а.с.10-12).

Свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно на підставі рішення Великокручанської сільської ради Пирятинського району Полтавської області від 07.11.2006 видано 29.12.2006 на ім`я відповідача ОСОБА_2 (а.с.13).

Відповідно право власності на вказане нерухоме майно на підставі виданого свідоцтва зареєстроване КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» в книзі №13 під номером запису 4099, за відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 14).

Згідно звіту про незалежну оцінку об`єкту нерухомості ринкова вартість зазначеного будинковолодіння у АДРЕСА_1 , становить 124 799 грн (а.с.17-39).

Відповідно до статей 60, 61, 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно положень ст. 369 Цивільного кодексу (далі- ЦК) України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

За змістом ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними.

Право власності на спірне майно зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 , що позбавляє позивача реальної можливості реалізовувати своє право власності на частку у майні, зміст якого полягає у володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном на власний розсуд. Крім того позивач вправі визначити частку у праві спільної сумісної власності, розмір якої становить 1/2 частини майна.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання об`єктом спільної сумісної власності житлового будинку з господарськими спорудами у АДРЕСА_1 та визнання за нею права власності на Ѕ частини будинковолодіння є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6-13, 81, 259, 263-265, 352 ЦПК України, с у д,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими спорудами у АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину будинковолодіння, яке складається із житлового будинку А-1 загальною площею 88,1 кв. м., житловою площею 45,8 кв. м. та прибудинкових споруд: вбиральні Б, погреба В, сараю Г, погреба Д, зливної ями №1, водогону №2, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Залишити у власності ОСОБА_2 , народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , 1/2 частину будинковолодіння, яке складається із житлового будинку А-1 загальною площею 88,1 кв. м., житловою площею 45,8 кв. м. та прибудинкових споруд: вбиральні Б, погреба В, сараю Г, погреба Д, зливної ями №1, водогону №2, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий -