Справа №461/4913/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2020 року м.Львів.

Галицький районний суд м. Львова

в складі :

головуючого судді Юрківа О.Р.,

секретаря судового засідання Цибулько О.І.,

з участю:

прокурора Машталяра Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом Першого заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №3 Голоюха Віктора Івановича (адреса: 79057, м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 85) в інтересах держави в особі Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: 79006, м. Львів, пл. Ринок, 1) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), за участю третіх осіб: Комунального некомерційного підприємства «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова» (адреса місцезнаходження: 79034, м. Львів, вул. Навроцького, 23), Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» (адреса місцезнаходження: 79059, м. Львів, вул. Миколайчука, 9) про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з відповідним позовом в інтересах Львівської міської ради. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.06.2019 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження закрито. Дана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області суду від 12.06.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 , 02.12.2018 близько 19 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки «Ауді-А7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку до м. Києва, на 529 км. + 900 м. автодороги Київ-Чоп, поблизу с. Гамаліївка, Пустомитівського району Львівської області, порушила чинні вимоги "Правил дорожнього руху України", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, а саме: п.п. 1.2; 1.5; 2.3 (б,д); 12.1; тобто була не уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не реагувала на її зміну, своїми діями створила загрозу безпеці дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості не урахувала дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого нею транспортного засобу та безпечно керувати ним, що призвело до втрати контролю над його рухом, і, як наслідок, виїзду автомобіля на смугу зустрічного руху та зіткнення із автомобілем марки "Ауді-А4", реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в напрямку до м. Львова.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки "Ауді-А4", реєстраційний номер НОМЕР_2 , потерпілий ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому тіла 4-го поперекового хребця, що відносяться до середньої тяжкості тілесного ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я, пасажир вказаного автомобіля, потерпіла ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла 3-го поперекового хребця, синців на правій руці та лівій нозі, забою лівої половини грудної клітки, що відносяться до середньої тяжкості тілесного ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я, пасажир автомобіля марки "Ауді-А7", реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідок ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді компресійно-фрагментарного перелому тіла та переломи поперечних відростків 2-го поперекового хребця, перелом лівого поперечного відростка 3-го поперекового хребця, переломи 1-го та 7-го ребер справа, що відносяться до середньої тяжкості тілесного ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я.

У зв`язку із отриманими травмами ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно довідки КНП «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова» від 13.05.2020 № 653, перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні з 02.12.2018 по 17.12.2018 (15 ліжко-днів), а вартість його лікування становить 6 725 грн. 71 коп.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку із отриманими травмами, згідно довідки КНП «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова» від 13.05.2020 № 652, також перебувала на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні з 02.12.2018 по 20.12.2018 (18 ліжко-днів), а вартість її лікування становить 7 997 грн. 85 коп.

ОСОБА_4 , у зв`язку із отриманими травмами, згідно довідки КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» від 17.04.2020 № 37, також перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 05.12.2018 по 12.12.2018 (7 ліжко-днів), а вартість її лікування становить 2 783 грн. 35 коп.

Фінансування лікування проводилося за рахунок коштів міського бюджету та його вартість склала разом за трьох осіб 17506, 91 грн. Прокурор просить суд стягнути з відповідача на користь Львівської міської ради витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.06 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В судовому засіданні прокурор позов підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним у фабулі позову та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив.

Представник Львівської міської ради та представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомили. Клопотань про відкладення судового засідання не надходило.

Відповідач до суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому, за згодою прокурора, у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

Судом встановлено, що ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.06.2019 у справі № 450/392/19, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження - закрито /а.с. 9-10/.

З ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області суду від 12.06.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 , 02.12.2018 близько 19 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки «Ауді-А7», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку до м. Києва, на 529 км. + 900 м. автодороги Київ-Чоп, поблизу с. Гамаліївка, Пустомитівського району Львівської області, порушила чинні вимоги "Правил дорожнього руху України", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, а саме: п.п. 1.2; 1.5; 2.3 (б,д); 12.1; тобто була не уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, відповідно не реагувала на її зміну, своїми діями створила загрозу безпеці дорожнього руху, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості не урахувала дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого нею транспортного засобу та безпечно керувати ним, що призвело до втрати контролю над його рухом, і, як наслідок, виїзду автомобіля на смугу зустрічного руху та зіткнення із автомобілем марки "Ауді-А4", реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в напрямку до м. Львова.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки "Ауді-А4", реєстраційний номер НОМЕР_2 , потерпілий ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому тіла 4-го поперекового хребця, що відносяться до середньої тяжкості тілесного ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я, пасажир вказаного автомобіля, потерпіла ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла 3-го поперекового хребця, синців на правій руці та лівій нозі, забою лівої половини грудної клітки, що відносяться до середньої тяжкості тілесного ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я, пасажир автомобіля марки "Ауді-А7", реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідок ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді компресійно-фрагментарного перелому тіла та переломи поперечних відростків 2-го поперекового хребця, перелом лівого поперечного відростка 3-го поперекового хребця, переломи 1-го та 7-го ребер справа, що відносяться до середньої тяжкості тілесного ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Отже, ОСОБА_1 , будучи особою, яка керує транспортних засобом, порушила правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження відповідно, тобто скоїла злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Згідно з положеннями ст. 18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Вказані положення закону надають Львівській міській раді право на захист інтересів громади щодо забезпечення належного матеріально-технічного та фінансового забезпечення галузі охорони здоров`я, у тому числі право на звернення до суду в спосіб, передбачений ст. 16 Цивільного кодексу України.

Згідно довідки КНП «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова» від 13.05.2020 № 653 ОСОБА_2 , у зв`язку із отриманими травмами, перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні з 02.12.2018 по 17.12.2018 (15 ліжко-днів), а вартість його лікування становить 6 725 грн. 71 коп. /а.с.20/.

Відповідно до довідки КНП «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова» від 13.05.2020 № 652 ОСОБА_3 , у зв`язку із отриманими травмами, перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні з 02.12.2018 по 20.12.2018 (18 ліжко-днів), а вартість її лікування становить 7 997 грн. 85 коп. /а.с.21/.

Згідно довідки КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» від 17.04.2020 року № 37 ОСОБА_4 , у зв`язку із отриманими травмами, перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні з 05.12.2018 по 12.12.2018 (7 ліжко-днів), а вартість його лікування становить 2783 грн. 35 коп. /а.с.22/.

Загальна вартість лікування трьох потерпілих складає 17 506,91 грн.

Частиною 1 ст. 1206 ЦК України визначено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Частиною 3 статті 1206 ЦК України визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до частини 2 статті 1191 Цивільного кодексу України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.

Постановою Пленуму ВСУ № 11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року.

Відповідно до п. 3, 4 Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (Республіки Крим, місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні.

До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

Відповідно до ст.89 Бюджетного кодексу України видатки на фінансування Комунального комерційного підприємства «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова» та КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», здійснюються за рахунок коштів місцевого бюджету.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити, з відповідача необхідно стягнути вартість за лікування потерпілих від кримінального правопорушення, оскільки ухвала відносно ОСОБА_1 , якою її звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження закрито набрала законної сили, відповідач доказів на спростування позовних вимог не подав, розмір витрат на лікування підтверджений відповідними доказами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст.5, 12, 19, 81,82, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 1191,1206 ЦК України, ст. 89 Бюджетного Кодексу України, Законом України «Про місцеве самоврядування», суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (адреса: АДРЕСА_1 )на користь Львівської міської ради (пл. Ринок, 1, м. Львів, 79008, ) до місцевого бюджету, понесені КНП «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова» та КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» витрати на стаціонарне лікування потерпілих від злочину в розмірі 17 506 грн. 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (ДСА України) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його оголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 18.09.2020 року.

Суддя О.Р.Юрків.