Номер провадження: 22-ц/813/1168/20
Головуючий у першій інстанції Тарасов А.В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Дрішлюка А.І.,

за участю секретаря - Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів позики недійсними,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.03.2016 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір позики, згідно якого позивач надала в борг грошову суму в розмірі 5192000 гривень, для задоволення сімейних потреб відповідача ОСОБА_3 , який перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_3 , у строки встановлені договорами, грошові кошти не повернув, а враховуючи те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, запозичені грошові кошти витрачались в інтересах сім`ї, позивач посилаючись на положення ст. 65 СК України, просила стягнути суму боргу солідарно з обох відповідачів.

Збільшивши позовні вимоги, позивач остаточно просила стягнути з відповідачів безпідставно отримані гроші в розмірі 5192000 гривень, проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 424319 гривень, пеню в розмірі 288901 гривень.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просила задовольнити позовну заяву в уточненої редакції.

У березні 2017 року відповідач ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, згідно якої просила визнати договір позики від 02.03.2016 року недійсним, посилаючись на те, що дізналась про факт укладення вказаних договорів після звернення позивача до суду, зазначила, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 існує спір щодо поділу спільного подружнього майна, у зв`язку з чим, укладення вказаних договорів спрямовано на те, щоб в подальшому недобросовісно і непропорційно розділити спільне майно. Крім того, зазначила, що недобросовісні дії чоловіка та родичів щодо пред`явлення до неї позовів про стягнення значних грошових коштів слугують уникненню добросовісного, законного розподілу спільного майна подружжя. Оскільки вказаний договір позики виходить за межі дрібного побутового, а, відповідної згоди на укладення договору, відповідач ОСОБА_4 не надавала, укладений правочин не відповідає вимогам статті 65 СК України, а відтак підлягає визнанню недійсним за правилами ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів відмовлено. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів позики недійсними - задоволено. Визнано договір позики, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 02.03.2016 недійсним.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , який не приймав участі у справі, звернувся до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалите нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2017 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2017 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2017року вказану справу призначено до розгляду в апеляційному суді Одеської області.

Відповідно до п. 1.4 «Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді» у разі включення до складу відповідної судової палати нових (не менше двох) суддів, залишок нерозглянутих справ суддею, який змінив спеціалізацію, розподіляються між новими суддями за рішенням зборів суддів та на підставі службової записки судді-доповідача.

Рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду від 01 липня 2019 року змінено спеціалізацію судді Журавльова О.Г. та включено його до складу судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 15 жовтня 2019 року суддів Громіка Р.Д. та Князюка О.В. переведено на посади судів Одеського апеляційного суду, а 23 жовтня 2019 року зараховано відповідних суддів до штату Одеського апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року, визначено новий склад суду, а саме: головуючий суддя Громік Р.Д., судді учасники колегії: Кравець Ю.І., Комлева О.С.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року цивільну справу прийнято до провадження судді Громіка Р.Д.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції 16 вересня 2020 року сторони у справі не з`явилась, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 28 вересня 2020 року, про що зазначено у вступній частині ухвали Одеського апеляційного суду.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику, апеляційне провадження закриттю, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів відмовлено. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів позики недійсними - задоволено. Визнано договір позики, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 02.03.2016 недійсним.

Не погодившись з вказаним рішення суду, ОСОБА_2 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі, а у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі (т.1, а.с.133-138).

Рішення апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2017 року скасовано і ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним задоволено. Визнано договір позики, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 02.03.2016 року недійсним.

Відповідно до положень частини 1 статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (ч. 1 ст. 352 ЦПК України).

Згідно до ч. 5 ст. 370 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що апеляційна скарга ОСОБА_2 та апеляційна скарга ОСОБА_1 є тотожними за своїми доводами, однак викладеними у різній послідовності.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що фактично рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2017 року не існує, оскільки воно скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року.

Відповідно до принципів, викладених в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №7 «Про судову практику розгляду справ в апеляційному порядку» питання помилково відкритого апеляційного провадження вирішується шляхом постановлення ухвали про його закриття за такою скаргою.

Крім того, апеляційний суд зазачає, що відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема, рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третіх цієї статті.

Керуючись ст. ст. 362, 370, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 липня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договорів позики недійсними закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право оскарження рішення апеляційного суду Одеської області від 09 листопада 2017 року в касаційному порядку до Верховного Суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28 вересня 2020 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк