ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4009/20 Справа № 206/6416/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Румянцев О. П. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства Страхова компанія Українська страхова група на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 28 лютого 2019 року по справі за позовом приватного акціонерного товариства Страхова компанія Українська страхова група до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ПрАТ Страхова компанія Українська страхова група звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 28 лютого 2019 року позовну заяву ПрАТ Страхова компанія Українська страхова група залишено без розгляду на підставі п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Не погодившись з такою ухвалою, ПрАТ Страхова компанія Українська страхова група звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просили ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 28 лютого 2019 року скасувати та направити справу до Самарського районного суду м.Дніпропетровська для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи міститься рішення касаційної інстанції про скасування всіх попередніх рішень судів першої та апеляційної інстанції, яким встановлено та підтверджено обставини, на які посилається позивач у справі. Верховним Судом скасовані рішення судів попередніх інстанцій виходячи з того, що докази, які містилися в матеріалах справи, не були належно досліджені судами та їм надано неправильну правову оцінку; докази, які витребував суд, є в матеріалах справи; в матеріалах є заява про розгляд справи за відсутності позивача; представник позивача не був належним чином повідомлений про необхідність надати необхідні докази суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що запити про витребування доказів направлялися на адресу позивача двічі, але станом на 28 лютого 2019 року докази позивачем суду надані не були, суд не повідомлено про причини їх не подання, а отже позивачем без поважних причин не були надані витребувані судом докази, що необхідні для вирішення спору, що є підставою для застосування п.9 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, зважаючи на наступне.

Згідно зі статтею 129 Конституції України одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) право на суд повинно бути забезпечено судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Відповідно до ст.ст.7680 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються за допомогою, зокрема, письмових доказів. Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми тобто містити інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Частинами 6-8 ст.84 ЦПК України передбачено, що будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду ( ч.10 ст.84 ЦПК України).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Системне тлумачення пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України свідчить, що його слід застосовувати у взаємозв`язку із положеннями частин сьомої-десятої статті 84 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що всупереч ч.3 ст.84 ЦПК України місцевим судом не постановлялась ухвала про витребування доказів, натомість місцевим судом витребувано докази шляхом направлення на адресу позивача запитів про надання оригіналів документів (т.2 а.с.24,34).

Крім того,суд першої інстанції, направляючи позивачу запити для виконання, не звернув уваги на те, що представник позивача ОСОБА_2 , після повернення справи з Верховного Суду, звернувся до місцевого суду з заявою (т.2 а.с.10) про розгляд справи без участі представника позивача та зазначив адресу для листування: 03142, м.Київ, пр.Ак.Палладіна,46/2, корп.4, на яку суд першої інстанції запити про витребування доказів не направляв.

Колегія суддів звертає також увагу на те, що положення частини десятої статті 84 ЦПК України містять альтернативні варіанти дій суду першої інстанції в разі свідомого невиконання учасником справи його вимог. Залишення позову без розгляду є лише однією з них і тільки в разі неможливості здійснення судом розгляду справи за відсутності таких доказів, однак місцевим судом не надано обґрунтування неможливості розгляду справи за відсутності витребуваних доказів.

За встановлених обставин, суд першої інстанції був не позбавлений права розгляду справи по суті за наявними матеріалами справи.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Залишення позовної заяви без розгляду в даному випадку суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи, викладені в апеляційній скарзі, ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду перешкоджає подальшому провадженню у справі,у зв`язку з чим підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства Страхова компанія Українська страхова група задовольнити.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 18 березня 2020 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.