Справа № 461/1553/20
Провадження № 4-с/461/15/20
11.03.2020 року м.Львів
Галицький районний суд міста Львова в складі головуючого судді Мисько Х.М., розглядаючи матеріали цивільної справи № 461/1553/20 за скаргою ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Грабової Тетяни Миколаївни, заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2020 року, у моє провадження надійшли матеріали справи №461/1553/20 за скаргою ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Грабової Тетяни Миколаївни, заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
При вивченні матеріалів скарги та долучених до неї документів встановлено, що мною було розглянуто матеріали скарги ОСОБА_5 , заінтересовані особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Квадрос», Товариство з обмеженою відповідальністю «Євген», Приватне підприємство «М-Студія», ТОВ СП Українсько-Кіпрське «Лео Порто», Галицький відділ Державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Галицький відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (Галицького ВДВС ЛМУЮ), Держаний виконавець Табінський О.В. на дії державного виконавця у виконавчому провадженні №44831119. За результатами розгляду даної справи, винесено ухвалу від 06.06.2019 року, якою в задоволені скарги ОСОБА_5 відмовлено.
Також, в моєму провадженні перебувала скарга ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця Левко Л.Р. та начальника Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Головного територіального управління юстиції у Львівській області незаконними та зобов`язання вчинити дії. Під час розгляду вказаної скарги, ОСОБА_1 вказував на те, що, 20.07.2016 року ОСОБА_5 було подано державному виконавцю заяву та ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 13.06.2014 року у справі №461/5969/14-ц, якою задоволено клопотання про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 04.06.2014 року, на підставі яких, 05.08.2016 року державним виконавцем Левко Л.Р. були прийняті постанови про відновлення виконавчого провадження та постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із зняттям арешту з майна боржника.За результатами розгляду скарги 05.12.2019 року постановлено ухвалу про часткове задоволення скарги. Визнано незаконними дії головного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо відновлення виконавчого провадження, зняття арешту та закінчення виконавчого провадження. Постанову про відновлення виконавчого провадження №43611837 від 05.08.2016 року та постанову про закінчення виконавчого провадження №43611837 від 05.08.2016 року скасовано.
Таким чином, суддею Мисько Х.М. вже досліджувались обставини, які прямо стосуються правовідносин, що є предметом дослідження у даній скарзі і таким була надана правова оцінка, що може вказувати сторонам на наявність сформованої позиції головуючого судді на предмет спору і характер цих правовідносин.
У зв`язку з наведеним, головуючим суддею заявлено самовідвід від участі у розгляді даної цивільної справи.
Статтею 36 ЦПК України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді, зокрема, є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Відповідно до ст.39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.
Статтею 40 ЦПК України визначено, порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу Так, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Частиною восьмою цієї ж статті визначено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.
Основним завданням судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судових спорів, на основі принципів, зокрема верховенства права та рівності всіх учасників перед законом і судом.
Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він повинен бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував, що судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений
Статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантовано кожному право на справедливий суд.
Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року, у справі «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.
У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією Економічною та Соціальною радою ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.
Таким чином, виходячи із норм п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо гарантій справедливого розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», з метою забезпечення об`єктивності розгляду справи, усунення будь-яких сумнівів щодо прямої чи побічної зацікавленості головуючого у результатах її розгляду, його упередженості чи необ`єктивності, запобігання виникнення у сторін сумніву в об`єктивності та неупередженості судді, збереження та підвищення авторитету судової системи України, розгляду справи саме на засадах довіри до суду, приходжу до висновку, що самовідвід підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 36, 40, 260 ЦПК України, -
Заяву про самовідвід - задоволити.
Відвести суддю Мисько Христину Мирославівну від участі у розгляді цивільної справи за за скаргою ОСОБА_1 на рішення старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Грабової Тетяни Миколаївни, заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Мисько Х.М.