Справа № 161/9358/20
Провадження № 2/161/2593/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 вересня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі :

головуючого судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Самолюк І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свій позов обгрунтовує тим, що 18.09.2019 року близько 08.50 хв., в с. Боголюби Луцького району Волинської області, вона, рухаючись на велосипеді по вул. Лісовій у напрямку м. Луцька по краю проїзної частини відчула наїзд маршрутного автобуса марки «БАЗ А079.14», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ФОП ОСОБА_2 , що здійснював перевезення пасажирів за маршрутом «Боголюбська лікарня с. Тарасове м. Луцьк» №31 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта №700 від 07.10.2019 року за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

За фактом ДТП, 23.09.2019 року відомості внесено до ЄРДР за №0001080, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за результатами якого 17.12.2019 року слідчим СВ Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.03.2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні ДТП, яка мала місце 18.09.2019 року, за наслідками якої вона отримала тілесні ушкодження. Дана постанова набрала законної сили.

Таким чином, неправомірними діями ОСОБА_3 , який на час вчинення ДТП виконував покладені на нього трудові обов`язки ФОП ОСОБА_4 , завдано їй матеріальних та значних моральних збитків, які підлягають стягненню із роботодавця ФОП ОСОБА_2 .

Вказує, що пережиті нею події нагадують про себе постійно. Фізичні страждання, як наслідок отриманих у ДТП 18.09.2019 року травми вона переживає і досі. ЇЇ вік і комплекс супутніх захворювань затягнули в часі процес видужання та загоєння отриманих травм, вона погано спить, постійно болить голова та досі має проблему з лівим колінним суглобом. Вона стала схвильованою, нервовою. Усе це супроводжується зривами, змінами в повсякденному житті, постійними напруженнями та стресом, позначилося на її роботі, близьких та рідних. Постійні переживання впливають на її настрій, їй важко спілкуватися із сім`єю та приділяти їм належну увагу та любов, болісно реагує на погіршення погодних умов та часто звертається до лікарів. Моральну шкоду, заподіяну їй, оцінює в сумі 40 000 грн.

Покликаючись на викладені обставини, просить суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 40 000 грн.

Позивач та її представник подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Просять суд позов задовольнити із вказаних підстав. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Про причини неявки суд не повідомили.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності осіб, які беруть участь у справі не здійснюється.

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 18 вересня 2019 року о 08 год. 50 хв., в с. Боголюби Луцького району Волинської області, ОСОБА_3 , керуючи маршрутним автобусом марки «БАЗ А078.14», НОМЕР_1 та рухаючись по вулиці Лісовій у напрямку м. Луцька за маршрутом №31 сполученням «Боголюбська лікарня с. Тарасове Луцьк», під час здійснення повороту ліворуч проявив безпечність та неуважність, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив наїзд на велосипедистку ОСОБА_1 , яка керуючи велосипедом рухалася у зустрічному напряму по краю проїзної частини.

Внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою лівого передпліччя, лівого колінного суглобу, садна цих ділянок, синців на зовнішній поверхні лівого плеча, на передній поверхні лівого колінного суглобу, лівої гомілки в нижній третині та лівого гомілково-ступневого суглобу, які згідно висновку експерта за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

За фактом ДТП, 23.09.2019 року відомості внесено до ЄРДР за №0001080, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за результатами якого 17.12.2019 року слідчим СВ Луцького РВП Луцького ВП ГУНП у Волинській області винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 16).

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.03.2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні ДТП. Дана постанова набрала законної сили (а.с. 17-18).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином факт заподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 є встановленим та доказуванню не потребує.

На день вчинення ДТП, ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 , а тому відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, коли шкоду завдано працівниками під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків, зобов`язання щодо її відшкодування покладається на роботодавця. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої ст. 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21.09.2016 року у справі №6-933цс16.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На особу, яка перебуває в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно.

Згідно інформації наданої Управлінням транспорту та зв`язку Луцької міської ради від 10.03.2020 року, автобус марки «БАЗ А079,14», д.н.з. НОМЕР_1 зареєстрований на ФОП ОСОБА_2 (а.с. 13).

Особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку із виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного суду у постанові від 05.12.2018 року у справі №426/16825/16-ц (провадження №14-497цс18).

Таким чином, неправомірними діями ОСОБА_3 , який на час вчинення ДТП виконував покладенні на нього ФОП ОСОБА_2 трудові обов`язки, завдано ОСОБА_5 моральну шкоду, яка підлягає стягненню з ФОП ОСОБА_2 .

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1162 ОСОБА_1 , внаслідок отриманих травм у ДТП, встановлено заключний діагноз: «Забій м`яких тканин лівого передпліччя та лівої гомілки. Забій грудної клітки зліва. Забій шийного відділу хребта. Вертеброгенна цервікобрахіалгія» (а.с. 19).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з положень ст. ст. 23, 1167, 1172, 1187 ЦК України, в повному обсязі враховує характер і обсяг страждань, яких зазнала позивач внаслідок отримання нею тілесних ушкоджень, перенесення фізичного болю, погіршення стану її здоров`я, тяжкість таких душевних страждань та їх тривалість. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 40000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ФОП ОСОБА_2 в дохід держави слід стягнути 840,80 грн. судового збору.

На підставі ст.ст. 23, 1167, 1168, 1172, 1187 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст.ст. 7, 8, 10, 11, 12, 13, 83, 247,258, 259, 263- 265, 280-282 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 40 000 грн. (сорок тисяч) грн. моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в дохід держави 840,80 грн. (вісімсот сорок грн.. 80 коп.) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідачем у справі є: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2

Третьою особою у справі є: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН невідомо, адреса проживання АДРЕСА_3

Повне рішення складено та підписано 30 вересня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк