сСправа № 333/971/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді: Ярошенко А.Г.,

за участю секретаря: Бабенко Я.С.

представника позивача Шевченко О.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному провадженні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» (м. Запоріжжя, вул. Барикадна, буд.39) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за договором найму житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

В позовній заяві зазначено, що позивач у період з 01.04.2018 року по 01.01.2020 року надав відповідачу житлово-комунальні послуги у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Сума заборгованості відповідача за отримані послуги станом на 03.03.2020 року складає 26688, 45 грн. Окрім цього, між Сторонами укладено договір найму житлового приміщення № 930/90 від 20.07.2018 р. строком дії па 11 місяців, на підставі якого Відповідачу було надано у строкове користування житлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 .

Після закінчення строку дії Договору. Боржник кімнату № НОМЕР_1 у гуртожитку по АДРЕСА_3 не звільнив, а ТОВ «Соцсфера» не заперечувало щодо проживання Боржника разом з сім`єю у гуртожитку.

За правилами статті 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то. за відсутності заперечень паймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

При цьому за правилами пункту 3 частини першої статті 3, частини третьої статті 6 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини па власний розсуд.

Пунктом 7.2. договору найму передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати платежі за наймане приміщення.

Сума заборгованості складається із суми боргу за житлово-комунальні послуги та плати за наймане приміщення на підставі договору найму житлового приміщення.

У пункті 5.2. Договору найму зазначено, що наймач разом з оплатою за наймане приміщення додатково сплачує виграти за комунальні послуги: електроенергію, холодну та гарячу воду, опалення, газопостачання.

Із закінченням дії договору найму № 930/90 під 20.07.2018р. Відповідачам було запропоновано підписати новий договір. Однак Відповідач не реагував на звернення Позивача щодо укладання договору, але продовжував самовільно проживати у кімнаті № НОМЕР_1 без належних на те підстав, користуючись при цьому комунальними послугами.

Згідно ст. 764 Цивільного Кодексу України. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то. за відсутності заперечені, паймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який раніше встановлений договором.

Враховуючи, то Відповідачі після закінчення строку дії договору найму № 930 від 20.07.2018р. продовжили проживати у кімнаті № НОМЕР_1 , а ТОВ «Соцсфера» не заявило заперечень, зазначений договір вважався поновлений на той самий строк - на 11 місяців на тих самих умовах. Оскільки відповідач не виконує умови договору та не сплачує за комунальні послуги позивач просить стягнути суму заборгованості та виселити відповідачів з кімнати без надання іншого житлового приміщення.

Представник позивача наполягав на задоволенні позовної заяви з підстав та доказів які містяться в матеріалах цивільної справи.

Відповідач заперечувала на задоволені позовної заяви посилаючись на відсутність коштів та іншого місця для проживання. Також пояснила, що періодично сплачує борг.

Представник третьої особи до суду не з`явилась надала письмові пояснення відповідно до яких, прийняття рішення про виселення без надання іншого приміщення неповнолітніх - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , призведе до порушення їх права користування житлом, що визначено та охороняється чинними нормативно-правовими актами України та міжнародними угодами, тобто призведе до порушення житлових прав неповнолітніх осіб (у тому числі права на проживання). Тому просить при винесенні рішення врахувати пояснення надані представником третьої особи.

Вислухавши сторін та вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов є частково обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню.

Позивач у період з 01.12.2012 року по 31.01.2019 року надав відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 . Сума заборгованості відповідача за отримані послуги станом на 31.09.2019 року складає 25729, 78 грн.

З матеріалів справи випливає, що відповідач отримав надані послуги позивачем.

Доказів, підтверджуючих, що відповідач не отримували та не користувалися спірними послугами суду не було надано.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання боржник повинен відшкодувати збитки, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом є обґрунтованими.

У зв`язку з чим борг за надані житлово-комунальні послуги підлягають задоволенню.

Між Сторонами укладено договір найму житлового приміщення № 930/90 від 20.07.2018 р. строком дії па 11 місяців, на підставі якого Відповідачу було надано у строкове користування житлове приміщення за адресою АДРЕСА_2 .

Після закінчення строку дії Договору. Боржник кімнату № НОМЕР_1 у гуртожитку по АДРЕСА_3 не звільнив, а ТОВ «Соцсфера» не заперечувало щодо проживання Боржника разом з сім`єю у гуртожитку.

При цьому за правилами пункту 3 частини першої статті 3, частини третьої статті 6 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини па власний розсуд.

Пунктом 7.2. договору найму передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати платежі за наймане приміщення.

Сума заборгованості складається із суми боргу за житлово-комунальні послуги та плати за наймане приміщення на підставі договору найму житлового приміщення.

У пункті 5.2. Договору найму зазначено, що наймач разом з оплатою за наймане приміщення додатково сплачує виграти за комунальні послуги: електроенергію, холодну та гарячу воду, опалення, газопостачання.

Із закінченням дії договору найму № 930/90 під 20.07.2018р. Відповідачам було запропоновано підписати новий договір. Однак Відповідач не реагував на звернення Позивача щодо укладання договору, але продовжував самовільно проживати у кімнаті № НОМЕР_1 без належних на те підстав, користуючись при цьому комунальними послугами.

Згідно ст. 764 Цивільного Кодексу України. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то. за відсутності заперечені, паймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який раніше встановлений договором.

Враховуючи, то Відповідачі після закінчення строку дії договору найму № 930 від 20.07.2018р. продовжили проживати у кімнаті № НОМЕР_1 , а ТОВ «Соцсфера» не заявило заперечень, зазначений договір вважався поновлений на той самий строк - на 11 місяців на тих самих умовах. Оскільки відповідач не виконує умови договору та не сплачує за комунальні послуги позивач просить стягнути суму заборгованості та виселити відповідачів з кімнати без надання іншого житлового приміщення.

Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього прана чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна мас право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 109 ЖК УРСР передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно и. 10.1. Договору підставою для дострокового розірвання договору:

- систематичне порушення умов Договору та своїх зобов`язань передбачених цим договором.

- у разі не сплати наймачем платежів за наймане приміщення протягом трьох чергових строків.

Відповідно до ст. 116 ЖК Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання іншого жилого приміщення.

У відповідності зі ст. 127 ЖК Української РСР гуртожитки використовуються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.

Згідно зі ст. 128. 129 ЖК Української РСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації лідприємства. установи, організації чи органу кооперативної абоіншоїгромадської оргаиізаціїта відповідного профспілкового комітету і комітету комсомол). На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення па надану жилу площу.

Однак, посилання позивача на самовільність зайнятого майне не є достовірним оскільки позивач в позовній заяві вказав, що згідно ст. 764 Цивільного Кодексу України. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то. за відсутності заперечені, паймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який раніше встановлений договором.

Враховуючи, то Відповідачі після закінчення строку дії договору найму № 930 від 20.07.2018р. продовжили проживати у кімнаті № НОМЕР_1 , а ТОВ «Соцсфера» не заявило заперечень, зазначений договір вважався поновлений на той самий строк - на 11 місяців на тих самих умовах. Отже, позивач розуміючи, що відповідач порушує умови договору не сплачуючи відповідні кошти за житлово комунальні послуги із власної волі продовжив дію договору не розриваючи його.

Окрім цього, Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону.

Згідно зі ст. 1 Конвенції «Про права дитини», дитиною є кожна людська істота до досягнення нею 18-річного віку, якщо за законом, що застосовується до даної особи, вона не досягає повноліття раніше.

Статтею 6 Сімейного кодексу України, встановлено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років, неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Враховуючи вимоги ст. 3 Конвенції "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Прийняття рішення про виселення без надання іншого приміщення неповнолітніх - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , призведе до порушення їх права користування житлом, що визначено та охороняється чинними нормативно-правовими актами України та міжнародними угодами, тобто призведе до порушення житлових прав неповнолітніх осіб (у тому числі права на проживання).

Отже, оскільки договір про найм житла між сторонами пролонговано на добровільних підстава, у суду відсутні відомості про наявне додаткове житло у відповідача та враховуючи принципи конвенції «Про права дитини» у задоволенні позовних вимог про виселення слід відмовити.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у зв`язку з тим, що судом задоволено 50 % позовних вимог то сума стягнення судового збору підлягає задоволенню пропорційно сумі задоволених позовних вимог у сумі 2102, 00 грн.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 526, 610, 611, 629, ЦК України, ст.ст. 76, 78, 79, 80, 141, 265, 275,279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» (м. Запоріжжя, вул. Барикадна, буд.39) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за договором найму житлового приміщення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» (м. Запоріжжя, вул. Барикадна, буд.39) заборгованість за період з 01.04.2018 року по 01.01.2020 року в сумі 26688, 45 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІПН: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» (м. Запоріжжя, вул. Барикадна, буд.39) суму судового збору у розмірі 2102, 00 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 30.09.2020 року

Заява про перегляд заочного рішення може бути поданою до суду який його ухвалив протягом 30 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя А.Г. Ярошенко