ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4646/20 Номер провадження 22-ц/814/2188/20Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув у м.Полтаві в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 30 липня 2020 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата виготовлення повного токсту судового рішення - 30 липня 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Головного управління Державної казначейської служби у Полтавській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким стягнути з Держави України на його користь 6 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог позивач стверджував, що він був незаконно притягнутий до адміністративної відповідальності працівником Управління патрульної поліції у Полтавській області за ст.121 ч.1 КУпАП (за порушення п. 31.4.7 Правил дорожнього руху України).

Необхідність відстоювати свою правоту у судах, безпідставність висунутих йому обвинувачень як водію з двадцятирічним досвіду роботи, який завжди виконує вимоги ПДР України, приниження його ділової репутації перед роботодавцем, порушило його звичайний спосіб життя, завдало йому моральних страждань, які мають бути відшкодовані Державою.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 30 липня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення його позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що висновок суду першої інстанції про недоведеність протиправності дій працівника поліції у частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності спростовується висновками, які викладені судовому рішенні, що набрало законної сили.

Посилаючись на висновки суду касаційної інстанції у справі №640/16169/17 позивач стверджує, що шкода має бути відшкодована незалежно від вини заподіювача.

Що стосується розміру шкоди, заявленого у позові, в апеляційній скарзі підкреслюється, що сам факт незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, тривалість розгляду справи у суді та інші очевидні обставини, на які зроблене посилання у позові, є достатнім обґрунтуванням для задоволення вимог позивача.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористалися.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове по суті заявлених вимог.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працює водієм першого класу автотранспортного цеху АТ «Укргазвидобування».

Постановою серії ЕАК № 1658786 від 23 жовтня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн. за порушення п. 31.4.7 ПДР України (відсутність на транспортному засобі передбачених конструкцією задніх бризговиків).

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 10 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції Полтавської області Департаменту патрульної поліції Пупка С.А., Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕАК № 1658786 від 23 жовтня 2019 року.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2020 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 10 лютого 2020 року скасоване. Прийнята нова постанова, якою визнана протиправною та скасована постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 1658786 від 23 жовтня 2019 року. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрите.

У мотивувальній частині постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2020 року зроблений висновок про недоведеність факту вчинення позивачем правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності.

Відмовляючи у задоволення позовних вимог, суд першої інстанції посилаючись на те, що у деліктних правовідносинах саме на позивача (потерпілу особу) покладається обов`язок доказування, виходив з недоведеності факту завдання йому (позивачу) моральної шкоди, неправомірності дій працівника поліції.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2020 року (справа № 640/16169/17) наведене таке нормативно-правове обгрунтування і висновки по суті спору з аналогічними фактичними обставинами і відповідними правовідносинами.

«Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.»

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року (справа № 569/1799/16-ц).

У справі, що розглядається, належними і допустимими доказами підтверджено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача закрите у зв`язку з недоведеністю факту вчинення ним адміністративного правопорушення, постанова службової особи Управління патрульної поліції Полтавської області Департаменту патрульної поліції про притягнення позивача до адміністративної відповідальності визнана судом протиправною і скасована.

Наведені обставини відповідно до приписів ст.1173, ст.1174 ЦК України, ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (п.4 ч.1 ст.2) є підставою для відшкодування Державою потерпілому моральної шкоди незалежно від вини службових осіб, діями яких така шкода завдана.

Оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 12 липня 2007 року «STANKOV v. BULGARIA», § 62).

Очевидним та таким, що не потребує доказуванню, є те, що протиправне притягнення особи до адміністративної відповідальності, навіть якщо особа у межах провадження про притягнення її до адміністративної відповідальності не понесла певних матеріальних втрат, фізичних ушкоджень, провокує у неї негативні моральні переживання, занепокоєння, для відновлення порушеного права особа має витрачати час, у зв`язку з чим змінюється сталий спосіб та ритм життя.

Позивач як професійний водій зі стажем у зв`язку з незаконним притягненням до адміністративної відповідальності під час виконання професійних обов`язків, поза розумним сумнівом, переніс моральні страждання, був вимушений достатньо тривалий час (чотири місяці) доводити свою правоту у суді, що безперечно змінило його життя.

З огляду на встановлене слід визнати обґрунтованими доводи позивача про завдання йому моральної шкоди незаконним рішенням уповноваженою особою державного органу.

Керуючись приписами ст.23, ст.1174 ЦК України, враховуючи тривалість і характер порушень прав позивача, апеляційний суд визнає, що критеріям розумності і справедливості буде відповідати сума у розмірі 1 000 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.367, ст.374 ч.1 п.2, ст.376 ч.1 п.4, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 30 липня 2020 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1 000 грн. моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, шляхом покладення на Державну казначейську службу України обов`язку списання 1 000 грн. з єдиного казначейського рахунку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 28 вересня 2020 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов