Справа № 203/3148/20
Провадження № 2/0203/1091/2020
УХВАЛА

30 вересня 2020 року у місті Дніпрі суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Ханієва Ф.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договорів дарування, припинення права власності та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд:

- визнати недійсними: договір дарування частини нежитлового приміщення від 26 листопада 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., зареєстрований в реєстрі за № 761; договір дарування частини нежитлового приміщення від 26 листопада 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., зареєстрований в реєстрі за № 762; договір дарування нерухомого майна від 27 листопада 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мазуренко С.В., зареєстрований в реєстрі за № 764;

- припинити право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно, реєстраційний номер 01, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати повернути його ОСОБА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , та яке в цілому складається з: частини літ.В-1 приміщення І поз.1-25, загальною площею 560,6 кв.м; в9 - естакада; в10, в14, в 15 - ганки; в11, в12, в13 - прямки; літ.Г-1 - будівля складу загальною площею 2855,10 кв.м; г, г2, г11, г14, г16 - ганки; г1, г3, г4, г6, г7, г10, г15 - шахти; г5 - рампа; г8, г12, г13 - прямки. Примітка: в зв`язку з установкою перегородки вважати літ.В-1 приміщення І загальною площею 560,6 кв.м; у зв`язку з уточненням лінійних розмірів вважати літ.Г-1 загальною площею 2855,10 кв.м;

- припинити право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно, реєстраційний номер 01, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 і зобов`язати повернути його ОСОБА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на будівлі магазину, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та які в цілому складаються з: будівлі магазину, загальною площею 567,10 кв.м, що являють собою: під літ.А-1 загальною площею 328,90 кв.м, що складаються з: А-1-будівля магазину, площею 50,70 кв.м; А1-1-будівля магазину, площею 39,60 кв.м; А2-2-будівля магазину, площею 213,5 кв.м; а-1-будівля магазинну, площею 8,4 кв.м; а-ганок, площею 2,6 кв.м; а1-ганок, площею 14,10 кв.м; під літ.І-2, загальною площею 240 кв.м, що складаються з: І-2-будівля магазину, площею 238,2 кв.м; і-ганок, площею 1,8 кв.м.

07 вересня 2020 року на виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання осіб, у відповідь на який 23 вересня 2020 року надійшла інформація з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС щодо місця проживання відповідача ОСОБА_2 , який за вказаною адресою ( АДРЕСА_2 ) не значиться.

Суд зазначає, що у ст. ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначені вимоги до позовної заяви.

Суд, вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, в порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачем не зазначено своїх засобів зв`язку.

В порушення п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено інформації щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Слід звернути увагу, що відповідно до ч. 2, 8 ст. 83 ЦПК України, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Крім того, суд зазначає, що належність засвідчення копій передбачена Національним стандартом України Державної уніфікованої системи документації «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003» затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003р. №55, а саме, що цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи: постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти листи тощо, створювані в результаті діяльності: органів державної влади України, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності. Цей стандарт установлює: склад реквізитів документів; вимоги до змісту і розташування реквізитів документів; вимоги до бланків та оформлювання документів; вимоги до документів, що їх виготовляють за допомогою друкувальних засобів.

Згідно з п. 5.27 вказаної системи, передбачено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Крім того, суд звертає увагу на те, що не засвідчені належним чином документи не можуть вважатися допустимими доказами. Цей правовий висновок був зроблений Верховним Судом (ВС) в постанові від 11.07.2018 року, справа № 904/8549/17. При цьому, ВС підкреслив, що хоча ксерокопії документів і можна вважати належними доказами, проте вони не можуть бути допустимими, оскільки у випадках передбачених законодавством певні обставини справи повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Таким чином, позивачу слід надати суду належним чином засвідчені копії доданих до позовної заяви документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд, вирішуючи питання щодо залишення позовної зави без руху, також керується практикою Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У свою чергу, суд звертає увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух ( рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що позовна заява ОСОБА_1 подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням їй строку для усунення недоліків позовної заяви, відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договорів дарування, припинення права власності та визнання права власності залишити без руху.

Встановити позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Визначені недоліки позовної заяви позивачу усунути шляхом надання суду:

- виправленої редакції позовної заяви відповідно до кількості сторін з зазначенням: засобів зв`язку позивача; інформації щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви;

- надання належним чином засвідчених копій доданих до позовної заяви документів.

Копію ухвали направити позивачу.

Суд роз`яснює позивачу, що у випадку, якщо недоліки заяви не будуть усунені у зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.М. Ханієва