ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3159/20 Справа № 216/6687/19 Суддя у 1-й інстанції - Суботіна С. А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м.Кривий Ріг

справа № 216/6687/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2020 року, яка постановлена суддею Суботіною С.А. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного тексту ухвали в матеріалах справи відсутні,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та незаконними, відшкодування моральної шкоди в якому позивач просив суд визнати протиправними та незаконними дії відповідача секретаря судового засідання Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Марущак І.А. щодо вручення судової повістки в приміщенні суду, а також просив відшкодувати завдану йому моральну шкоду в розмірі 1 гривні.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у зазначеній справі.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції посилаюсь на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки, відповідно до вимог ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Учасники справи, належним чином, завчасно, повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та незаконними дії секретаря судового засідання Центрально-Міського районного суду по врученню йому судової повістки в приміщенні суду та просив відшкодувати завдану йому моральну шкоду в розмірі 1 гривні.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та незаконними, відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції керувався вимогами п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України та виходив з того, що позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, до юрисдикції загальних судів відносяться справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 7, 11 ст. 155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», структура і штатна чисельність апаратів місцевих судів за погодженням із головою суду затверджуються відповідним територіальним управлінням Державної судової адміністрації України. До штату апарату судів входять також секретарі судового засідання, процесуальний статус яких визначено, зокрема, ст. 67 ЦПК України, відповідно до якої секретар судового засідання, зокрема, здійснює судові виклики та повідомлення.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства, серед інших, є забезпечення права на судовий розгляд, апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Під час розгляду конкретної справи, між судом й учасниками справи виникають процесуальні правовідносини, зокрема щодо розгляду та вирішення справ і реалізації процесуальних прав та обов`язків. Проте оскарження діянь суддів, судів, вчинених у цих правовідносинах, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, а також про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ.

Отже, вчинення (невчинення) суддею (судом), в тому числі працівником апарату суду секретарем судового засідання, процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можна оскаржити до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Цивільним процесуальним кодексом України та іншими законами України не передбачена можливість розгляду у суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду, в тому числі щодо вручення судових повісток, оскільки такі дії/бездіяльність є пов`язаними з розглядом конкретної судової справи. Вирішення заявлених позивачем вимог, підставою яких є вказані дії секретаря судового засідання по врученню судової повістки, передбачатиме оцінку такої дії, що є втручанням у здійснення правосуддя судом відповідачем.

Відповідна правова позиція сформована в пункті 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можна усунути лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені. Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 року по справі № 761/35803/16-ц.

Отже, на підставі наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені позовні вимоги повивача щодо визнання дій відповідача ОСОБА_2 , яка є секретарем судового засідання, протиправними та незаконними не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можна усунути лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені. Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, які пред`явлені до відповідача, яка є секретарем судового засідання Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу, оскільки відповідачем за позовом про відшкодування шкоди, завданої у процесі здійснення правосуддя, може бути лише держава, а не суди (судді), в тому числі працівники апарату суду, які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя. Вказане слідує зі змісту ст. 1176 ЦК України та гарантії незалежності суду та аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/2652/17 та у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 по справі № 761/35803/16-ц.

Не можуть бути підставою для скасування ухвали суду доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідно до вимог ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана, оскільки, в даному випадку відсутній спір між судами щодо підсудності справи, так як у відкритті провадження по даній позовній заяві судом відмовлено з тих підстав, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а не з тих підстав, що справа не підсудна даному суду.

На підставі викладеного вище колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін, як така, що постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді: