ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7429/20 Справа № 201/570/20 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргоюТовариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2020 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, грошових коштів та судових витрат, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 31 серпня 2019 року близько 13.30 годин водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Daewoo»,під час руху в районі перехрестя вулиці Чернишевського і вулиці О. Гончара в м. Дніпро порушив правила дорожнього руху, виїхав на заборонений (червоний) сигнал світлофора, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Nissan» під керуванням водія ОСОБА_1 , що належить останньому, внаслідок чого його автомобіль було пошкоджено.

Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 вересня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.

Цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована за договором добровільного страхування в ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант».

02 вересня 2019 року він звернувся до ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» із заявою про здійснення страхового відшкодування, повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про запрошення експерта для участі в огляді автомобіля.

Оскільки 10 вересня 2019 року представник ТзДВ СК «Альфа-Гарант» при огляді автомобіля відмовився надати документ, який би підтверджував його статус, відмовився назвати своє прізвище та ім`я і пояснив, що він не є ані працівником даної страхової компанії, ані аварійним комісаром, ані експертом, він був вимушений звернутися до експерта-автотоварознавця Крутінь В.І. для визначення вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля.

Згідно висновку № 6881 експертного дослідження, вартість матеріального збитку, з урахуванням зносу завданого власнику автомобіля «Nissan» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля становить 77 843,08 гривень.

Після огляду автомобіля представником ТДВ СК «Альфа-Гарант», він замовив проведення ремонтних робіту ФОП ОСОБА_4 , під час проведення яких виявлені скриті пошкодження, у зв`язку із чим 24 вересня 2020 року автомобіль було повторно оглянуто представником ТДВ СК «Альфа-Гарант» та експертом Крутінь В.І.

Вартість відновлюваного ремонту складає 73 888,15 грн. та була сплачена ним шляхом безготівкового перерахування на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_4 .

Згідно висновку експертного дослідження, ремонт диска колеса переднього правого, переднього правого бризковика технологічно неможливі і ці деталі підлягають заміні. Вартість підкрилку правого переднього складає 1785,07 грн., диску колеса правого переднього 6 385,78 гривень, а сукупна вартість складає 6 536,58 грн.

Оскільки загальна вартість збитку складає 80 424,73 грн. (оплата проведеного ремонту в сумі 73 888,15 грн. та не відремонтовані деталі вартістю 6 536,58 грн. без ПДВ), перевищує суму визначену висновком експертного дослідження, позивач наполягає, що сума страхового відшкодування має складати 76 843,08 грн.

27 листопада 2019 року відповідачем було сплачено 56 914,93 грн., тому просив стягнути з відповідача недоплачену суму матеріального збитку 19 928,15 грн.

03 вересня 2019 року заява про страхове відшкодування отримана відповідачем, отже останнім днем відшкодування є 02 грудня 2019 року, а вже з 03 грудня 2019 року має нараховуватися пеня, яку просить стягнути з відповідача станом на 20 січня 2020 року.

З посиланням на ст. 625 ЦК України позивач розрахував три проценти річних та просив віднести витрати на проведення експертного дослідження та підготовки адвокатом позовної заяви, до витрат пов`язаних з розглядом справи і стягнути їх відповідно до ст. 133 ЦПК України, як і суму судового збору.

На підставі викладеного просив:

- стягнути з ТзДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на його користь матеріальну шкоду в сумі 20 750, 91 грн., яка складається з суми страхового відшкодування в сумі 19 928, 59 грн., три проценти річних в сумі 80, 17 грн.; витрати пов язані з проведенням експертного дослідження в сумі 2 500 грн.; витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 440 грн. та витрати понесені зі сплатою судового збору в сумі 840 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ТзДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на користь ОСОБА_1 не відшкодовану частину страхового відшкодування в розмірі 19 928,15 грн., пеню в сумі 742,59 грн., три проценти річних в сумі 80,17 грн., витрати на проведення експертного дослідження в сумі 2 500 грн., витрати на правову допомогу в сумі 5 440 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн., а всього 29 531,71 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована, компанія повинна сплатити страхове відшкодування у розмірі відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля з урахуванням коефіцієнту зносу автомобіля, а саме у розмірі 76 843,08 грн. (за мінусом франшизи 1 000 грн.). Проте позивачу було виплачене страхове відшкодування у розмірі 56 914,33 грн., отже залишок суми страхового відшкодування складає 19 928,75 грн.

Враховуючи, що зобов`язання відповідача у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати, то таке зобов`язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні витрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов`язання, і на відміну від пені, не є санкцією за порушення грошового зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Не погодившись із рішенням суду, ТзДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що 04 вересня 2019 року позивачем надано товариству повідомлення про настання даної дорожньо-транспортної пригоди. 10 вересня 2019 року, тобто на 6 день, був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу та складений акт огляду з переліком пошкоджень, які виникли внаслідок вище згаданої події за підписом позивача, що засвідчує його згоду з переліком пошкоджень транспортного засобу. На підставі акту огляду пошкодженого транспортного засобу було складено висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 99-D/60/1 від 17 листопада 2019 року за яким вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого транспортного засобу державний номер НОМЕР_1 з урахуванням зносу складає 57 934,93 грн. з ПДВ.

В порушення норм процесуального права, судом першої інстанції прийнято до уваги висновок № 6681 від 08 жовтня 2019 року, складений на замовлення позивача, який навіть не є висновком судової автотоварознавчої експертизи, що була призначена судом, та не може спростувати звіт № 99-D/60/1 від 17 листопада 2019 року, виконаний судовим експертом ФОП ОСОБА_5 .

Вважає, що висновок, на який посилається позивач не може бути належним та допустимим доказом в розумінні п. 17. Постанови пленуму ВСУ № 5 від 12 червня 2009 року, який міг би спростувати аварійний сертифікат, складений суб`єктом оціночної діяльності, на підставі якого товариством було здійснено розрахунок страхового відшкодування. Судом навіть не обґрунтовано надану перевагу звіту позивача та не прийняття звіту наданого відповідачем, не наведено підстав прийняття одного висновку перед іншим.

Суд першої інстанції не застосував коефіцієнт фізичного зносу до суми, що фактично сплачена за відновлювальний ремонт транспортного засобу, який становить 35%.

Крім того, судом стягнуто витрати на проведення експертного дослідження, всупереч положенням ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки в матеріалах справи є докази того, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» виконало свій обов`язок по направленню експерта для огляду пошкодженого автомобіля і огляд відбувся на 6 календарний день в присутності ОСОБА_1 та містить підпис останнього.

З огляду на обставини справи, яка є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а відтак, витрати, порівняно з ціною позову та складністю справи є неспіврозмірними та значно завищеними. Отже, заявлені позивачем вимоги на компенсацію витрат на правову допомогу є значно завищеними, незаконними та необгрунтованими.

З огляду на зазначене, у зв`язку з простроченням виплати страхового відшкодування, особа, яка має право на отримання страхового відшкодування, має право вимагати лише стягнення неустойки, у даному випадку, керуючись п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - пені.

Вважали, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» обґрунтовано було виплачено страхове відшкодування, в розмірі 56 914,93 грн. з врахуванням ПДВ.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з огляду на наступне.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що 31 серпня 2019 року близько 13.30 годин водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Daewoo»,під час руху в районі перехрестя вулиці Чернишевського і вулиці О. Гончара в м. Дніпро порушив правила дорожнього руху, виїхав на заборонений (червоний) сигнал світлофора, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Nissan» під керуванням водія ОСОБА_1 , що належить останньому, внаслідок чого його автомобіль було пошкоджено.

Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 10 вересня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» за договором добровільного страхування.

02 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» із заявою про здійснення страхового відшкодування, повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про запрошення експерта для участі в огляді автомобіля.

10 вересня 2019 року був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу, належного позивачу, складений відповідний акт огляду з переліком пошкоджень, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за підписом позивача, та отримано висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 99-D/60/1 від 17 листопада 2019 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Nissan» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням зносу складає 57 934,93 грн.

Після огляду автомобіля представником ТДВ СК «Альфа-Гарант», позивач замовив проведення ремонтних робіту ФОП ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку № 6881 експертного дослідження автотоварознавця Крутінь В.І. від 08 жовтня 2019 року, проведеного на замовлення ОСОБА_1 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Nissan» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням зносу складає 77 843,08 грн.

27 листопада 2019 року страхова компанія виплатила страхове відшкодування в розмірі 56 914, 93 грн. з урахуванням ПДВ.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що страхова компанія повинна виплатити страхове відшкодування у розмірі відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу з урахуванням зносу, а також пеню, три проценти річних, сплатити понесені позивачем витрати на проведення експертного дослідження, які є витратами, які він зробив для відновлення свого порушеного права, та судові витрати, пов язані з наданням професійної правничої допомоги та сплати судового збору, у зв язку із зверненням до суду.

Проте погодитися з таким висновком суду не можливо, виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 979 ЦК України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальникові грошову суму (страхову виплату).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його представника) або іншої особи, визначеної договором. Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закон).

У пункті 22.1.статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п. 33.3 ст. 33Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

У пункті 34.2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбаченихстаттею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно із пунктом 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбаченихст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Отже, спеціальним Законом обов`язок оцінити розмір шкоди покладено на страховика.

Тобто, виходячи з аналізу вищенаведених норм Закону, можна дійти висновку, що якщо з вини страховика ним не направлено свого представника для оцінки розміру шкоди, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

У свою чергу, саме на страховика покладено обов`язок визначити розмір збитків, в той час як потерпілий зобов`язаний сприяти страховику у цьому (надати для огляду транспортний засіб у стані, який був після ДТП, повідомити про всі відомі обставини та надати для огляду та копіювання наявні у нього документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа.

Як зазначалось вище, 02 вересня 2019 року на виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_1 направив на адресу ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 03 вересня 2019 року ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» отримало вищевказане повідомлення.

10 вересня 2019 року страхова компанія провела огляд пошкодженого автомобіля, належного позивачу, та отримала висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 99-D/60/1 від 17 листопада 2019 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Nissan» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням зносу складає 57 934,93 гривень.

Згідно ст. 922 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно, до ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання страхового відшкодування, за наявності документів, зазначених в ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів із дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентованої виплати) та виплатити його.

Статтею 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18) позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 6-927цс16).

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що 03 вересня 2019 року страховою компанією було отримано заяву про страхове відшкодування, та 27 листопада 2019 року здійснено виплату в сумі 56 914,93 грн, що відповідає розміру, визначеному висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 99-D/60/1 від 17 листопада 209 року в межах строку, передбаченого ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підстави для стягнення із страхової компанії на користь позивача суми невиплаченого страхового відшкодування, так само і пені, трьох процентів річних, відсутні.

Та обставина, що ОСОБА_1 отримав висновок експертного автотоварознавчого дослідження №6881 від 08 жовтня 2019 року про визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Nissan» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до визначення розміру матеріального збитку у розумінні положень статті 34.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ніякого відношення не має, та жодним чином не спростовує висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 99-D/60/1 від 17 листопада 2019 року, виконаного судовим експертом ФОП ОСОБА_5 , на підставі якого ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено розрахунок та сплачено страхове відшкодування, оскільки ТДВ СК «Альфа-Гарант» належним чином та в повному обсязі виконало свої зобов`язання перед позивачем.

За правилами глави 5 ЦПК України, а саме частини 1 статті 79 ЦПК України, частини 1 статті 80 ЦПК України, частини 6 статті 81 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що через порушення ТДВ СК «Альфа-Гарант» вимог ст. 34.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», щодо направлення свого представника на огляд пошкодженого автомобіля, він за власні кошти замовив проведення експертизи для встановлення розміру завданої йому матеріальної шкоди.

Посилання позивача на порушення процедури огляду транспортного засобу, не свідчать про ухилення страховика від проведення огляду пошкодженого автомобіля. Натомість, у разі незгоди з висновком експертного автотоварознавчого дослідження, який було складено за зверненням ТДВ СК «Альфа-Гарант», позивач не був позбавлений можливості звернутися, зокрема, до суду з відповідним клопотанням про проведення відповідної експертизи для доведення обставин, на які він посилається як на підставу вимог позову.

Вимога позивача про відшкодування витрат на проведення експертного дослідження не підлягає задоволенню, оскільки має похідний характер.

Вимога про відшкодування витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, ухвалене судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати, що складаються зі сплати судового збору та понесені у зв`язку із зверненням ТДВ СК «Альфа-Гарант» до суду апеляційної інстанції покладаються на позивача.

Отже, з ОСОБА_1 на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» слід стягнути судовий збір 1 261,50 грн. за подачу апеляційної скарги.

Також, слід зазначити, що з урахуванням положень п. 3 ч. 6 ст. 19 та п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2020 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», третя особа ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, грошових коштів та судових витрат - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» судовий збір у розмірі 1 261,50 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко