Ухвала

30 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 310/9447/18

провадження № 61-14107св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

Яремка В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 лютого 2019 року у складі судді Морока С. М. та постанову Запорізького апеляційного суду від 09 липня 2019 року у складі колегії суддів: Кухаря С. В., Крилової О. В., Полякова О. З.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживачів, стягнення відсотків за депозитними договорами, трьох відсотків річних та неустойки (пені).

На обґрунтування позовних вимог посилався на такі обставини. 30 травня 2011 року між ним та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», укладений договір депозитного вкладу «Стандарт з щомісячною виплатою %» № SAMDN1924 терміном на 12 місяців із сумою вкладу 10 000 дол. США, зі сплатою 8,5 відсотків річних. 31 травня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений договір депозитного вкладу «Стандарт на 12 міс» № SAMD№7320 на розміщення депозитного вкладу терміном на 366 днів до 31 травня 2014 року включно з сумою вкладу 10 000 дол. США з відсотковою ставкою 9,75 % річних. Банк за умовами договору відкрив позивачу особистий рахунок за вкладом № НОМЕР_1 , рахунок № НОМЕР_2 для зарахування відсотків за вкладом. У зв`язку з неповерненням відповідачем депозитів після закінчення терміну їх дії у жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про витребування суми депозиту за договорами від 30 травня 2011 року SAMDN1924 та від 31 травня 2013 року SAMDN7320 у розмірі 20 000 дол. США. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 15 червня 2016 року та постановою Верховного Суду від 29 серпня 2018 року, стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму депозиту у розмірі 20 000 дол. США, проте вказане рішення відповідачем не виконано. Крім того, рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року встановлено, що договір банківського вкладу SAMDN1924, укладений 30 травня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» на суму 10 000 дол. США, пролонговано до 31 травня 2013 року шляхом укладання наступного договору SAMDN7320 на загальну суму 20 000 дол. США.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути відсотки за користування грошовими коштами за договором банківського вкладу у розмірі 883,84 дол. США; три відсотки річних у розмірі 2 651 дол. США та неустойку (пеню) відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 109 500 дол. США з конвертацією вказаних сум в національну валюту на день здійснення платежу.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 09 липня 2019 року, позов задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 відсотки за договором банківського вкладу SAMDN7320 від 31 травня 2013 року за період з 01 січня 2014 року до 08 листопада 2018 року у розмірі 1 394,92 дол. США, три відсотки річних за прострочення повернення вкладу у розмірі 73 119,80 грн, пеню на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 548 473,84 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідач допустив триваюче порушення прав позивача щодо повернення вкладів та виплати нарахованих на суми вкладів відсотків за користування коштами вкладника, внаслідок чого були порушені права позивача як користувача банківських послуг, а отже останній має право вимагати повернення відсотків за договорами банківських вкладів, сплати трьох відсотків річних та пені, нарахованої в межах річного строку.

У липні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 лютого 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 09 липня 2019 рокускасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно розрахували відсотки, не застосовали наслідки спливу позовної давності до вимог про стягнення трьох відсотків річних, в цій частині вийшли за межі позовних вимог. Суди неправильно застосували норму частини третьої статті 551 ЦК України, не врахували, що розмір неустойки не може значно перевищувати розміру збитків, а визначаючи розмір неустойки, суд має дотримуватися принципу пропорційності, розумності та справедливості, формула нарахування пені не відповідає вимогам частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

У вересні 2019 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_1 , у якому він просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Ухвалою Верховного Судувід 05 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали.

Ухвалою Верховного Суду від 26 серпня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Перевіривши матеріали справи, Верховний Суд зробив висновок про наявність підстав для зупинення касаційного провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 серпня 2020 року справу № 320/5115/17 (провадження № 61-38234св18) за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення відсотків, трьох відсотків річних та неустойки (пені) за договорами банківських вкладів, за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 07 червня 2018 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду виходив із того, що необхідно відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 6-64цс19), а також для вирішення виключної правової проблеми, що є необхідним для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Обґрунтовуючи необхідність відступу від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду виходив з такого. За змістом наведеної постанови Великої Палати Верховного Суду вартість послуги, на яку нараховується пеня у розмірі трьох відсотків за кожен день прострочення, співпадає з розміром утримуваних банком коштів (у контексті вирішуваної справи - сума неповернутого банківського вкладу з нарахованими на нього відсотками, який після закінчення строку дії відповідного договору трансформувався у банківський рахунок). Цей висновок не ґрунтується на положеннях частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та не відповідає нормам Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Визначення вартості вказаних послуг банку є ключовим для вирішення питання про розмір відповідальності банку.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне відступити від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19), щодо застосування у подібних правовідносинах частини третьої статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом цієї правової норми розмір неустойки може бути зменшений рішенням суду за обов`язкової наявності кількох умов: а) якщо розмір неустойки перевищує розмір заподіяних невиконанням зобов`язання збитків; б) таке перевищення є значним; в) за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Тобто сам факт перевищення розміру неустойки над розміром збитків не є достатньою підставою для застосування цієї статті.

На думку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, вирішення наведених вище правових питань містить виключну правову проблему, а передача справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року справу № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20) прийнято та призначено до розгляду.

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки правовідносини у справі № 310/9447/18 подібні з правовідносинами у справі № 320/5115/17, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду та яка нею не розглянута, колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 310/9447/18 до завершення розгляду справи № 320/5115/17 Великою Палатою Верховного Суду.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 310/9447/18 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів, стягнення відсотків за депозитними договорами, трьох відсотків річних та неустойки (пені) до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 320/5115/17.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Д. Д. Луспеник

В. В. Яремко