Провадження № 22-ц/801/1677/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 рокуСправа № 127/29120/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтко Ю.Б., Ковальчука О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу № 127/29120/19 за позовом ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «СГ «ТАС» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 липня 2020 року, ухвалене у складі судді Дернової В.В.,

ПОСТАНОВИВ:

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «СГ «ТАС» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 22 липня 2019 року близько 14 години 30 хвилин на автодорозі Київ - Чоп в селі Козьова з вини відповідача ОСОБА_2 , який керував автомобілем Івеко з напівпричепом Метако, реєстраційний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль Мерседес Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керувала довірена ним особа ОСОБА_3 .

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП.

Визначена у звіті № 19/671 про оцінку автомобіля MERCEDES-BENZ ML 250 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_3 від 31 серпня 2019 року ринкова вартість КТЗ на момент пошкодження становить 782 769,35 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 на автомобіль Івеко з напівпричепом Метако, реєстраційний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 застрахована відповідачем Приватним акціонерним товариством «СГ «ТАС» на суму 100 000 грн за мінусом франшизи 950 грн (100 000 - 950 = 99 050 грн).

Посилаючись на статті 22, 1166, 1187 ЦК України просив стягнути з відповідачів суму 782 769,35 грн яка дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження, а саме з ОСОБА_2 684 669,35 грн (з урахуванням страхової виплати), з Приватного акціонерного товариства «СГ «ТАС» 99 050 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що Приватне акціонерне товариство «СГ «ТАС» 05 грудня 2019 року перерахувало довіреній особі позивача ОСОБА_3 страхову суму 99 050 грн за мінусом франшизи 950 грн. Також суд першої інстанції встановив, що пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль позивача вважається фізично знищеним, оскільки витрати на відновлювальний ремонт автомобіля перевищують транспортного засобу до ДТП. Вартість транспортного засобу після ДТП експертом не визначалась та позивачем не доведена.

В апеляційні скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині відмови стягнення заподіяної шкоди з відповідача ОСОБА_2 скасувати та ухвалити нове рішення яким в цій частині вимог позов задовільнити, посилаючись на порушення норм процесуального і матеріального права, неповне з`ясування обставин справи.

03 вересня 2020 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від адвоката представника ОСОБА_2 - Бедіна С.М. , в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване, просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Бедін С.М. в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія Група «ТАС» в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 Дмитренко П.В. в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином.

29 вересня 2020 року на адресу Вінницького апеляційного суду від представника позивача адвокат Дмитренко П.В. надіслав заяву про перенесення розгляду справи, оскільки він приймає участь в іншій справі, однак доказів поважності причини суду не надано.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість проведення судового розгляду у відсутність осіб, які не з`явилися.

Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги дійшов до наступного.

Відповідно до частин першої - п`ятої ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

По справі встановлено, що 22 липня 2019 року сталася ДТП за участі автомобіля Івеко з напівпричепом Метако, реєстраційний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_2 , внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу ОСОБА_1 на праві власності автомобіль Мерседес Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керувала довірена ним особа ОСОБА_3 .

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2019року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 11).

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована у Приватному акціонерному товаристві «СГ «ТАС» згідно полісу № АМ/9424854 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 11 лютого 2019 року, ліміт відповідальності (страхова сума) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 100 000,00 грн. Франшиза становить 950 грн (а.с. 49).

За заявою довіреної позивачем особи ОСОБА_3 про виплату страхового відшкодування, Приватне акціонерне товариство «СГ «ТАС» за наслідками настання страхового випадку перерахувало довіреній особі позивача ОСОБА_3 страхову суму 99 050 грн за мінусом франшизи 950 грн (а.с. 54-56).

В частині відмови у позові до Приватного акціонерного товариства «СГ «ТАС» рішення суду першої інстанції не оскаржується та відповідно апеляційним судом не переглядається.

Згідно звіту № 19/671 про оцінку автомобіля MERCEDES-BENZ ML 250 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_3 від 31 серпня 2019 року ринкова вартість КТЗ на момент пошкодження становить 782 769,35 грн та є меншою вартості відновлювального ремонту яка становить 1 714 869,83 грн (а.с. 12 - 34).

За висновком експерта судової автотоварознавчої експертизи від 27 лютого 2020 року № 38 станом на час проведення експертизи

Надати відповідь на питання «Які пошкодження отримав КТЗ (MERCEDES-BENZ моделі «ML 250 CDI», загальний легковий універсал - В, 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 ) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.07.2019?» не представляється можливим, оскільки огляд на 22.07.2019 не проводився. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля марки MERCEDES-BENZ моделі «ML 250 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 становить 1 600 628,08 грн., та вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-траспортної пригоди, яка сталася 22.07.2019 станом на час проведення експертизи, а саме на 27.02.2020, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження та становить 757 102,66 грн (а.с. 68 - 109).

Відповідно до пунктів 30.1. та 30.2. статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 15 своєї Постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року № 4 зазначив наступне:

«Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.»

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною другою статті 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу.

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Проте позивач ОСОБА_1 в особі довіреної ним особи ОСОБА_3 погодився з виплаченою йому сумою страхового відшкодування (99 050 грн) та про свою згоду на визнання транспортного засобу фізично знищеним і передачу залишків транспортного засобу не заявляв.

Розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. З матеріалів справи не убачається, чи при зверненні до страхової компанії позивач ОСОБА_1 як безпосередньо так і через довірену ним особу ОСОБА_3 визнав належний йому автомобіль фізично знищеним та чи згодний він був передати страховій компанії залишки транспортного засобу. Наданий Приватним акціонерним товариством «СГ «ТАС» розрахунок розміру страхового відшкодування (з яким позивач погодився), свідчить про те, що він виконаний для випадку, коли потерпіла особа не визнає належний йому автомобіль фізично знищеним і не погоджується передати його залишки страховій компанії. З виплаченим страховою компанією розміром страхового відшкодування позивач погодився.

Враховуючи, що позивач не визнав свій автомобіль фізично знищеним у результаті ДТП та залишив його собі, страхова компанія виплатила йому страхове відшкодування в узгодженому з потерпілим розмірі, визначеному на підставі положень статей 30, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто у повному обсязі відшкодувало заподіяну шкоду в межах ліміту. Тому відсутні підстави для застосування статті 1194 ЦК України та стягнення відшкодування шкоди з винної у ДТП особи - відповідача ОСОБА_2 .

Саме такий правовий підхід при вирішенні питання про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП міститься у висновках Верховного Суду викладених у постанові від 19 вересня 2018 року справа № 643/4161/15-ц.

Суд першої інстанції не врахував наведені норми матеріального права та встановлені по справі обставини, що мають значення для справи, а тому дійшов помилкового висновку про право позивача на відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Отже, судом першої інстанції зроблено помилкові висновки щодо підстав відмови у позові, що відповідно до частини четвертої статті 376 ЦПК України є підставою для зміни оскаржуваного судового рішення в частині мотивів відмови у позові.

Згідно із частиною третьою статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно доданий до апеляційної скарги новий доказ - висновок експерта за результатами проведення автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу від 14 серпня 2020 року № 5650/20-21 (а.с. 199-203) виготовлений після ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення від 15 липня 2020 року, на замовлення ОСОБА_3 від 07 серпня 2020 року який не є учасником справи не приймається до уваги апеляційним судом при перегляді апеляційної скарги.

Заперечення в апеляційній скарзі на ухвалу суду першої інстанції щодо відмови у призначенні комплексної судової транспортно-трасологічної-автотехнічно-автотоварознавчої експертизи (а.с. 144-154) належним чином необґрунтовані, не містять доводів які б вказували на порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права та на те, що така відмова призвела до неправильного вирішення справи.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).

Судові витрати залишити за особою, що подала апеляційну скаргу.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовільнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 липня2020 року змінити в частині мотивів відмови у позові з підстав, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2020року

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

О.В. Ковальчук