Провадження № 2-о/537/26/2020
Справа № 537/867/20
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2020 суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Фадєєва С.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності свідоцтва про шлюб,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, де просить встановити факт належності їй свідоцтва про шлюб, виданого 19.12.1958 відділом записів актів громадянського стану виконкому Петроградської районної ради депутатів трудящих м. Ленінграда серія НОМЕР_1 .

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зімна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбаченого іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Частиною 3 статті 315 ЦПК України передбачено, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

В даному випадку заявниця просить встановити факт належності їй свідоцтва про одруження, яке видано органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до абзацу другого пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі паспорта чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності свідоцтва про шлюб не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст. 186, ст. 315 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження в справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності свідоцтва про шлюб.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Суддя: С.О.Фадєєва