Справа: 164/275/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2020 року Смт. Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.,

при секретарі Панасюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Довжицької сільської ради Маневицького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом, мотивуючи заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , по смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га. Ще за життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким все своє майно заповіла сину ОСОБА_1 , який прийняв спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час його смерті. Інших спадкоємців немає. Однак у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, позивачу було відмовлено в нотаріальному оформленні спадкових прав, тому просив суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на вищевказане майно.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_3 , кожен зокрема, не з`явилися, однак подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідач Довжицька сільська рада Маневицького району Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направили, проте подали до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають, щодо його задоволення не заперечують.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Інших заяв та клопотань під час підготовчого провадження від сторін не надходило. Відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235, ч. 1 ст. 1236 цього ж Кодексу заповідач може призначати своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати в майбутньому.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 5 ч. 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду судових справ про спадкування» якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справи. Ще за життя, а саме 28 грудня 2002 року, спадкодавець посвідчила заповіт, яким все своє майно заповіла сину ОСОБА_1 (а.с. 5-7, ).

Відповідно до витягу з погосподарської книги № 4 за 2001-2005 роки та довідки Довжицької сільської ради Маневицького району № 235 від 17 лютого 2020 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкодавець до дня смерті постійно була зареєстрована за вищевказаною адресою разом із сином ОСОБА_1 28 грудня 2002 року від імені ОСОБА_2 було посвідчено заповіт на ім`я ОСОБА_1 . Іншими спадкоємцями є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 8, 9).

Із заяв ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 17 лютого 2020 року вбачається, що вони відмовляються від спадщини, що залишилась після смерті матері ОСОБА_2 . Не заперечують щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на ім`я брата ОСОБА_1 (а.с. 17, 18).

Згідно витягу з рішення Довжицької сільської ради Маневицького району Волинської області № 16/3 від 25 січня 1994 року ОСОБА_2 передано у приватну власність та постійне користування земельну ділянку, площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 10).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 157/02-31 від 20 лютого 2020 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця та які підтверджують право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, площею 0,25 га (а.с. 16).

Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Волинської області № 202/01-16 від 5 березня 2020 року, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена спадкова справа № 243 за 2003 рік. 8 листопада 2004 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернувся ОСОБА_1 (а.с. 25-27).

Згідно висновку Маневицького архітектурно планувального підприємства від 17 лютого 2020 року житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в АДРЕСА_1 , відповідають діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам (а.с. 11).

Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину в встановлений законом строк та спосіб, суд приходить висновку про доцільність визнання за ним права власності на вказане спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 81, 200, 247, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1216, 1217, 1233, 1235, 1236, 1261, 1268, 1270 ЦК України,ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , як на спадкове майно по смерті ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2500 га, які були виділені ОСОБА_2 на підставі рішення Довжицької сільської ради Маневицького району № 16/3 від 25 січня 1994 року, як на спадкове майно по смерті ОСОБА_2 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Маневицького районного суду І.С. Токарська