Справа № 539/1930/15-ц
Провадження № 6/539/36/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року Лубенський міськрайоний суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Даценка В.М.,

при секретарі судових засідань Шрейтер С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторське Агенство «ПАКТУМ» про заміну стягувача його правонаступником,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ТОВ «Колекторське Агенство «ПАКТУМ» звернулося в суд із заявою про заміну стягувача його правонаступником.

В заяві вказано, що заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09.07.2015 року у справі №539/1930/15-ц з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №R4В від 10.04.2013 року в сумі 76056,36 гривень.

На виконання вищевказаного рішення, Лубенським міськрайонним судом видано виконавчий лист, який в подальшому направлено до державної виконавчої служби з метою примусового стягнення боргу.

15.12.2017 року між року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» укладено Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань №151217нв, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за вищевказаним кредитним договором.

26.12.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» та ТОВ «Колекторське агенство «ПАКТУМ» укладено Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань №151217нв, відповідно до якого ТОВ «Колекторське Агенство «ПАКТУМ» набуло право вимоги за кредитним договором №R4В від 10.04.2013 року.

Враховуючи вищевикладене, заявник прохає суд замінити стягувача ПАТ «ВТБ Банк» на його правонаступника ТОВ «Колекторське Агенство «ПАКТУМ» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №R4В від 10.04.2013 року.

Розгляд справи прохає проводити без участі його представника.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч.3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст.6 детально описувала

процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст.6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece», п.40).

Аналогічні правові висновки викладені в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі №643/4902/14-ц.

Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 09.07.2015 року по цивільній справі №539/1930/15-ц з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №R4В від 10.04.2013 року в сумі 76056 гривень 36 копійок, а також судові витрати в розмірі 760 гривень 36 копійок (а.с.38-39).

На виконання вказаного рішення суду видано два виконавчі листи на примусове виконання рішення суду, які було направлено стягувачу, згідно заяви останнього (а.с.47).

15.12.2017 року між року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» укладено Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань №151217нв, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором №R4В від 10.04.2013 року, який укладено з ОСОБА_1 (а.с.81-83) і сума даного грошового зобов`язання складає 116992,58 гривень, згідно Витягу з реєстру прав вимоги №1 (а.с.84).

Щодо вчинення вищевказаного договору боржнику ОСОБА_1 направлено відповідне повідомлення (а.с.85).

Крім цього, 26.12.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Профкапітал» та ТОВ «Колекторське Агенство «ПАКТУМ» укладено Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань №151217нв, відповідно до якого ТОВ «Колекторське агенство «ПАКТУМ» набуло право вимоги за кредитним договором №R4В від 10.04.2013 року, який укладено з ОСОБА_1 (а.с.86-88) і сума даного грошового зобов`язання складає 116992,58 гривень, згідно Витягу з реєстру прав вимоги №1 (а.с.89).

Щодо укладення даного договору боржнику ОСОБА_1 також направлялось відповідне повідомлення (а.с.90).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів заяви, вказана у Витязі з реєстру сума заборгованості, а також кількість днів прострочення виконання зобов`язання не співпадає із сумою заборгованості та кількістю днів прострочення по вищевказаному рішенню Лубенського міськрайонного суду від 09.07.2015 року, на виконання якого заявник прохає замінити стягувача у виконавчому провадженні.

Відтак, суд не виключає наявність іншого виконавчого провадження по Кредитному договору №R4В від 10.04.2013 року.

Ухвалою суду від 29.05.2020 року заявника було зобов`язано надати суду документи та матеріали, на підставі яких була нарахована сума грошового зобов`язання ОСОБА_1 по Кредитному договору №R4В від 10.04.2013 року, на яку заявник пред`являє вимоги, як кредитор по Договору відступленню права вимоги №151217нв (а.с.100-101).

Натомість, заявником не надано витребуваних судом документів, які б підтвердили факт того, що він отримав право вимоги саме на заборгованість за Кредитним договором, яка була стягнута за рішенням суду.

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущенні.

Відповідно до ч.2.3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх видів процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 81 цього ж кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Слід зазначити, що одним із принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, який означає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд позбавлений можливості самостійно збирати докази у цій справі.

Сам же заявник в судове засідання не з`явився та жодних додаткових доказів не надав.

Отже, з огляду на відсутність у справі належних та допустимих доказів в підтвердження обґрунтованості поданої заяви, суд не знаходить підстав для її задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.442 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторське агенство «ПАКТУМ» про зміну стягувача Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (од за ЄДРПОУ отримувача: 14359319, місце знаходження: вул. Пушкінська, буд. 8/26, м.Київ, 01024) на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Колекторське Агенство «ПАКТУМ» (, місце знаходження: вул.Леваневського,9 кв.137 м.Київ, 03058) по цивільній справі №539/1930/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором №R4В від 10.04.2013 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М.Даценко