Справа № 462/5512/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді Гедз Б.М.

за участю: секретаря судових засідань - Рущак Т.О.

заявника ОСОБА_1

представника заявника - ОСОБА_2 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Пустомитівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Петречка Ярослава Тарасовича,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просить визнати дії державного виконавця Пустомитівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Петречка Ярослава Тарасовича незаконними та скасувати повторний розрахунок заборгованості по аліментах від 27.01.2020 р та скасувати постанови про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України та про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, винесені 03.02.2020 р. у виконавчому провадженні 53978184.

В обґрунтування скарги посилається на те, що у Пустомитівському районному відділі Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавче провадження № 53978184, яке відкрите на підставі виконавчого листа №462/5512/16-ц, виданого 16.05.2017 року Залізничним районним судом м. Львова про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 17.10.2016 р. і до повноліття дітей. Віннеодноразово надавав до державних виконавців, в провадженні яких було виконавче провадження копії платіжних доручень, які підтверджували про своєчасність сплати аліментів, на що отримував відповідь про відсутність заборгованості та достатність підтверджень оплати. 09.01.2020 року він подав заяву до Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про видачу Розрахунку заборгованості по аліментах та довідки про відсутність заборгованості зі сплати аліментів для долучення до матеріалів справи про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, яка знаходиться в провадженні суду. (справа №462/7365/19 від 26.11.2019). Державним виконавцем Ханасом Р.Т. надано Розрахунок заборгованості по аліментах від 17.01.2020 № 1313, відповідно до якого наявна передплата згідно з виконавчим листом у розмірі 21 750,00грн., проте даний розрахунок не підписаний начальником через відсутність останнього на роботі в день фактичної видачі розрахунку заборгованості по аліментах. В подальшому, на підставі заяви ОСОБА_3 від 24.01.2020 про надання копії розрахунку заборгованості по сплаті аліментів державним виконавцем Петречком Я.Т. у виконавчому провадженні № 53978184 надано повторний розрахунок заборгованості по аліментах від 27.01.2020 за період від жовтня 2016 року по грудень 2019 року включно, відповідно до якого заборгованість боржника ОСОБА_1 , станом на 27.01.2020 становить 115 451,61грн. З урахуванням наявності ніби-то заборгованості, державним виконавцем Пустомитівського РВ ДВС ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) Петречком Я.Т. у виконавчому провадженні № 53978184 винесено наступні постанови від 03.02.2020: про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю. Він вважає дії державного виконавця незаконними щодо визначення розміру заборгованості про сплату аліментів; щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; щодо встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Заявляє, що з моменту винесення Залізничним районним судом м. Львова у справі № 462/5512/16-ц рішення від 04.04.2017 про стягнення з нього аліментів, він сумлінно, добросовісно, регулярно і без затримок, незалежно від свого фінансового становища, незалежно від стану свого здоров`я та членів своєї сім`ї, сплачує аліменти на утримання дітей шляхом пересилання коштів на картку АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_3 , що підтверджується квитанціями, які долучено до матеріалів скарги, частина проплат здійснена ОСОБА_6 , його матір`ю, на підставі нотаріально посвідченої довіреності. Тому, грошові кошти, які регулярно перераховувалися ОСОБА_3 були призначені виключно як сплата аліментів. Крім цього, повторний розрахунок заборгованості по аліментах від 27.01.2020 р. проведений з порушенням ч.4 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки згідно ч.4 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, тоді як розрахунок від 27.01.2020 року, проведений державним виконавцем, не з дати пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання (19.04.2017 року, а з жовтня 2016 року. На підставі наведеного просить скаргу задовольнити.

Державний виконавець Пустомитівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Петречка Я.Т. в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового засідання, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Заявник (боржник) ОСОБА_1 та його представник адвокат Акімова О.О. в судовому засіданні вимоги скарги підтримали повністю, посилаючись на обставини, викладені у ній та просили скаргу задовольнити.

Стягувач ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час і місце судового засідання, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, державного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши заявника (боржника), його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У ч. 1 ст. 5 ЦПК України зазначено, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як вказано у ч. 1 і 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Так, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04.04.2017 р. у справі № 462/5512/16-ц ухвалено про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 17.10.2016 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 48, 49).

На виконання рішення суду, 16.05.2017 р. видано виконавчий лист № 462/5512/16-ц (а.с.60).

Постановою державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Антощуком Б.В. від 24.05.2017 р. відкрито виконавче провадження № 53978184 (а.с.121).

Згідно Розрахунку заборгованості по аліментах від 17.01.2020 № 1313, державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Ханаса Р.Т. у позивача наявна передплата згідно з виконавчим листом у розмірі 21 750,00грн. (а.с. 122, 123).

24.01.2020 р. ОСОБА_3 подала письмову заяву до ГТУЮ у Львівській області, в якій зазначає, що боржником ОСОБА_1 аліменти за період з жовтня 2016 року по 24.01.2020 р. не сплачувалися. Кошти, що надходили за цей період від боржника та його матері аліментами не вважає, у зв`язку із неналежним оформленням платіжних документів, а саме не вказане призначення платежу, а також неналежний платник. Отримані кошти вважає добровільною допомогою на утримання дітей (а.с.124).

Розрахунок заборгованості по аліментах від 27.01.2020 р. державного виконавця Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Петречка Я.Т., проведеного на підставі заяви ОСОБА_3 від 24.01.2020 р. за період з жовтня 2016 року по грудень 2019 року включно заборгованість боржника ОСОБА_1 , станом на 27.01.2020 становить 115 451,61грн. (а.с. 125-127).

З урахуванням наведеного, державним виконавцем Пустомитівського РВ ДВС ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) Петречком Я.Т. у виконавчому провадженні № 53978184 винесено наступні постанови від 03.02.2020: про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю (а.с.129, 131, 133, 135).

Копіями квитанцій АТ КБ "ПриватБанк" від 18.04.2016 року про сплату 2060,30 грн.; від 18.05.2016 року про сплату 2010,05 грн.; від 20.06.2016 року про сплату 2010,05 грн.; від 15.07.2016 року про сплату 1990,00 грн.; від 16.09.2016 року про сплату 2010,05 грн.; від 02.09.2016 року про сплату 1005,03 грн.; від 19.10.2016 року про сплату 2010,05 грн.; від 18.11.2016 року про сплату 2010,05 грн.; від 15.12.2016 року про сплату 2010,05 грн.; від 08.02.2017 року про сплату 4020,10 грн.; від 16.03.2017 року про сплату 2010,05 грн.; від 28.04.2017 року про сплату 3015,08 грн.; від 24.05.2017 року про сплату 3015,08 грн.; від 20.06.2017 року про сплату 3517,59 грн.; від 19.07.2017 року про сплату 3015,08 грн.; від 21.08.2017 року про сплату 3020,06 грн.; від 23.09.2017 року про сплату 3020,06 грн.; від 20.10.2017 року про сплату 3000,00 грн.; від 23.11.2017 року про сплату 3015,08 грн.; від 22.01.2018 року про сплату 3517,59 грн.; від 22.02.2018 року про сплату 3015,08 грн.; від 28.03.2018 року про сплату 4020,10 грн.; від 27.04.2018 року про сплату 4020,10 грн.; від 22.05.2018 року про сплату 4020,10 грн.; від 22.06.2018 року про сплату 3015,08 грн.; від 23.07.2018 року про сплату 3015,08 грн.; від 28.08.2018 року про сплату 1005,03 грн.; від 19.08.2018 року про сплату 3015,08 грн.; від 14.09.2018 року про сплату 1507,54 грн.; від 05.09.2018 року про сплату 502,51 грн.; від 24.09.2018 року про сплату 3015,08 грн.; від 03.10.2018 року про сплату 2010,05 грн.; від 13.10.2018 року про сплату 3015,08 грн.; від 27.11.2018 року про сплату 3015,08 грн.; від 07.11.2018 року про сплату 2010,05 грн.; від 05.12.2018 року про сплату 2010,05 грн.; від 26.12.2018 року про сплату 3015,08 грн.; від 21.01.2019 року про сплату 4020,10 грн.; від 23.02.2019 року про сплату 4020,10 грн.; від 25.03.2019 року про сплату 4020,10 грн.; від 22.04.2019 року про сплату 4020,10 грн.; від 27.05.2019 року про сплату 4020,10 грн.; від 26.06.2019 року про сплату 4020,10 грн.; від 29.07.2019 року про сплату 4020,10 грн.; від 27.09.2019 року про сплату 4020,10 грн.; від 03.09.2019 року про сплату 4020,10 грн.; від 31.10.2019 року про сплату 4020,10 грн.; від 21.11.2019 року про сплату 5527,64 грн.; від 18.12.2019 року про сплату 5025,13 грн. підтверджується, що платежі на ім`я ОСОБА_3 від імені ОСОБА_1 чи ОСОБА_6 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 10.06.2019 р. носять регулярний щомісячний характер і в загальному відповідають тому розміру аліментів, який визначений рішенням суду (а.с. 136-140).

При цьому, ОСОБА_3 грошові перекази регулярно приймала, жодних доказів на підтвердження її відмови від отримання банківських переказів від боржника у період з листопада 2016 до грудня 2019 року не надано.

Разом з тим, відсутність заборгованості по сплаті аліментів у відповідача перед позивачем, а також наявність передплати згідно з виконавчим листом станом на 17.01.2020 р. у розмірі 21750,00 грн. також підтверджується довідкою, виданою ОСОБА_7 - державним виконавцем Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області при примусовому виконанні 17.01.2020 за № 1313.

Тому, з урахуванням наведеного, часу сплати грошових сум відповідачем (після рішення суду), їх розміру, відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження домовленості між сторонами щодо сплати відповідачем додаткових витрат на утримання дитини або позивача, рішення суду з приводу таких витрат, суд не приймає до уваги посилання позивача про те, що відповідачем їй перераховувалися грошові кошти як добровільна допомога на утримання дітей. Сама лише відсутність примітки в призначенні платежу в наданому доказі не свідчить про те, що грошові кошти перераховувалися на цілі інші, ніж визначено рішенням суду і є лише припущенням позивача, тому дії державного виконавця щодо визначення розміру заборгованості про сплату аліментів від 27.01.2020 р. слід визнати незаконними.

Щодо тимчасової заборони виїзду за кордон та тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 1 і 2 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Як вказано у ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно зі ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як зазначено у ч. 9 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Тому, тимчасове обмеження скаржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Так, скаржник офіційно працевлаштований у ТзОВ "Сконто" на посаді водія автотранспортних засобів з 07.06.2019 р., та у зв`язку зі специфікою роботи часто перебуває у міжнародних відрядженнях з метою виконання покладених посадових обов`язків як на території України так і за її межами, що підтверджується довідкою № 4 від 04.02.2020, виданою ТзОВ "Сконто" (а.с.141).

В постанові державного виконавця зазначено про наявність боргу щодо сплати аліментів, та що він не погашений, однак ні доводів, ні доказів, які саме дії свідчать про ухилення боржника від виконання свого обов`язку щодо оплати, та наявність заборгованості на момент винесення постанови, доведення яких є обов`язковою умовою для встановлення для боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, ні в постанові, ні в матеріалах виконавчого провадження нема.

Таким чином, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі території України порушує права скаржника на вільне пересування за межами території України, вільний вибір місця проживання, передбачені ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно з ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та в Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України, фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Це право віднесено у Цивільному Кодексі України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Разом з тим, жодне обмеження прав згідно з міжнародно-правовими стандартами захисту прав людини не може бути абсолютним. Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдувальні суспільним інтересам в демократичному суспільстві. Згідно з ч. 3 указаної статті, на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

На підставі наданих та досліджених судом належних та допустимих доказів, встановлено підставність та обґрунтованість скарги, а тому наявні правові підстави для визнання оскаржуваних дій державного виконавця Пустомитівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Петречка Я.Т. незаконними та скасування його рішень. Відтак, порушені права чи свободи скаржника Плесника А.В. підлягають поновленню, а вимоги скарги - задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 259-261, 354, 355, 450, 451 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

скаргу ОСОБА_1 на постанови державного виконавця Пустомитівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Петречка Ярослава Тарасовича задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Пустомитівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Петречка Ярослава Тарасовича незаконними та скасувати повторний розрахунок заборгованості по аліментах від 27.01.2020 р та скасувати постанови про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України та про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, винесені 03.02.2020 р. у виконавчому провадженні 53978184.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 19.03.2020 р.

Суддя: (підпис) Б.М.Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз