Справа № 496/2379/16-ц
Провадження № 6/496/50/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Галич О.П.,

за участю:

секретаря Ткаченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області подання головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Горділовського М.М. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, яке не зареєстроване в установленому законом порядку, -

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2020 року головний державний виконавець Біляївського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Горділовський М.М. звернувся до суду з поданням про звернення стягнення та подальшу реалізацію 1/3 частина будинку АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності згідно рішення Біляївського районного суду від 01.07.2019 року по справі № 496/5122/18 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що на примусовому виконанні у Біляївському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі - Відділ) на виконанні перебуває виконавче провадження ВП № 53493984 відкрите 27.02.2017 року, по примусовому виконанню виконавчого листа № 496/2379/16-ц виданого 27.12.2016 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 2008 року народження, по цивільній справі № 496/2379/16-ц. Тривалий час боржник ОСОБА_1 ніде не працює, пенсію не отримує, розрахункових рахунків у банках не має у зв`язку з чим має значну заборгованість по сплаті аліментів на користь стягувана, але згідно витягу державного реєстру нерухомого майна у 2009 році за боржником був зареєстрований будинок який розташований за адресою АДРЕСА_1 , яка згідно рішення Біляївського районного суду від 01.07.2019 року по цивільній справі № 496/5122/18 була розділена між подружжям ОСОБА_4 , де боржнику на даний час належить 1/3 частини вищезазначеної будівлі, яку він належним чином не зареєстрував. Державним виконавцем 21.02.2020 року на нього було накладено арешт, та передано на відповідальне зберігання стягувачу. Однак подальшою проведеною перевіркою державним виконавцем було встановлено, що вищезазначене майно боржника відсутнє у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, так як воно не було зареєстровано ним в установленому законом порядку, а тому відповідно до Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431, його не можливо внести до системи електронних торгів Державного підприємства «СЕТАМ» для подальшої реалізації, у зв`язку з чим, 21.02.2020 року вимогою державного виконавця - боржника було зобов`язано у десятиденний строк провести державну реєстрацію права власності вище зазначеного об`єкту нерухомості та надати до відділу ДВС витяг права власності на нерухоме майно, однак боржником дана вимога державного виконавця виконана не була. Законом України «Про виконавче провадження» передбачено звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації: у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення; стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідному для виконання за виконавчим документом з урахуванням стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження; у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, державний виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно. В період часу починаючи з 2016 року і по теперішній час до Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) неодноразово зверталася стягувач ОСОБА_2 з приводу щомісячного стягнення аліментів та заборгованості по ним, яка станом на 01.03.2020 року склала 65419,35 грн., тому стягувач наполягає на зверненні стягнення на 1/3 частина будинку АДРЕСА_1 корпусу, яка АДРЕСА_1 , що надасть можливість державному виконавцю стягнути з боржника заборгованість по аліментам у повному обсязі. На теперішній час рішення суду боржником не виконується, доходів та рухомого майна у нього не виявлено, він ніде не працює, тому єдиною можливістю стягнути з боржника борг по аліментам є реалізація його частини нерухомого майна.

Державним виконавцем в ході перевірки майнового стану боржника було встановлено наступне.

Згідно відповідей ПФУ від 05.02.2019 року відомості щодо отримання боржником пенсії відсутні, у трудових відносинах боржник не перебуває.

Згідно відповіді ДФС України від 06.02.2019 року: інформація стосовно боржників-фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Відповідно до отриманої довідки з ІС ДП «НАІС» від 12.03.2020 року за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно ч. 11 ст. 440 ЦПК України суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Головний державний виконавець Біляївського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Горділовський М.М. до суду не з`явився, заяви або клопотання від нього не надходили.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 01.03.2017 року було відкрито виконавче провадження ВП № 53493984 з виконання виконавчого листа по справі № 496/2379/16-ц, виданого 27.12.2016 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 грн., щомісячно.

31.05.2018 року постановами державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, боржнику були встановлені такі обмеження, а саме: - тимчасове обмеження у праві полювання; - тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України; - тимчасово обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; - тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

У акті державного виконавця від 04.05.2018 року зазначено, що у ході проведення виконавчих дій за адресою боржника, майно на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення не виявлено.

Постановою державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 05.02.2019 року було накладено арешт на все майно, що належить боржнику.

У зв`язку з несплатою аліментів на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості відносно боржника було складено протокол про адміністративне правопорушення від 24.04.2019 року.

З витягу державного реєстру речових прав на нерухомого майна від 12.03.2020 року вбачається, що за боржником у 2009 році був зареєстрований будинок, який розташовано за адресою АДРЕСА_1 .

З технічного паспорту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 вбачається, що станом на 10.05.2018 року він складається з таких приміщень: веранда площею 13,33 кв.м., кухня 8,49 кв.м., сходовий майданчик 3,64 кв.м., житлова кімната 10,48 кв.м., житлова кімната 17,52 кв.м., веранда 8,9 кв.м., веранда 2,1 кв.м., прихожа 5,9 кв.м., столова 22,4 кв.м., санвузол 5,5 кв.м., кухня 9,5 кв.м., котельня 4,2 кв.м.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 01.07.2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено. Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 поділено житловий будинок з надвірними спорудами та за ОСОБА_2 визнано право спільної власності на 2/3 частини житлового будинку, за ОСОБА_1 визнано право спільної часткової власності на 1/3 частину житлового будинку.

Вимогою головного державного виконавця ОСОБА_5 від 20.02.2020 року, боржника було зобов`язано провести державну реєстрацію права власності протягом 10 днів з моменту отримання вказаної вимоги, на 1/3 частину будинку АДРЕСА_3 та надати до відділу ДВС витяг з державного реєстру. Вказану вимогу боржник отримав особисто 21.02.2020 року.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 12.03.2020 року у виконавчому провадженні № ДВ-13/164/2013 заборгованість за періодз 01.05.2018 року і до 01.03.2020 року становить 65 419,35 грн.

Статтею 316 ЦК України закріплено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Таким чином право власності на житловий будинок, що є нерухомим майном, виникає з моменту державної реєстрації права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», завдання органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» - за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

У ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

Частиною 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Відповідно до ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Державний виконавець просить суд вирішити питання щодо звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме 1/3 частини будинку АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності згідно рішення Біляївського районного суду від 01.07.2019 року по справі № 496/5122/18 про поділ майна подружжя.

Як, встановлено судом у боржника виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 65 419,35 грн. Відповідно до заочного рішення Біляївського районного суду Одеської області від 01.07.2019 року за боржником визнано право спільної часткової власності на 1/3 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вимогу державного виконавця від 20.02.2020 року щодо реєстрації права власності на вказаний житловий будинок, боржником не виконано.

З огляду на вказане, державним виконавцем не надано оцінку нерухомого майна, на яке він просить звернути стягнення, що у свою чергу позбавляє суд можливості об`єктивно визначити співрозмірність між сумою заборгованості боржника та вартості майна, на яке він просить звернути стягнення, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 1, 4, 50, 51 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 76, 81, 258, 260, 354, 440 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання головного державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Горділовського М.М. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, яке не зареєстроване в установленому законом порядку - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 16 березня 2020 року.

Суддя О.П. Галич