Справа № 128/744/20
УХВАЛА

Іменем України

19 березня 2020 року м.Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Карпінська Ю.Ф., розглянувши заяву ОСОБА_1 , підписану представником згідно з ордером ОСОБА_2 , про забезпечення позову до подання позовної заяви,

УСТАНОВИВ:

18.03.2020 до Вінницького районного суду Вінницької області надійшла вищевказана заява, яка мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0261, площею 0,0900 га, що розташована за адресою: Садівничий масив «Науковий», ділянка № НОМЕР_1 , Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області. Земельна ділянка була сформована, визначена в натурі і право власності на неї підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 750118, зареєстрований 22.02.2012 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 04923.Таким чином, у відповідності до діючого станом на 2012 рік законодавства ОСОБА_1 у законний спосіб набула право власності на земельну ділянку із визначенням її меж в натурі.Однак, на початку 2020 року стало відомо, що відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку 20.06.2019 на земельну ділянку № НОМЕР_1 зареєстровано право власності на іншуособу відповідача ОСОБА_3 (запис про право власності № 32100289). При цьому, в Державному земельному кадастрі зазначено, що у спірної земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0244, хоч фактично її розташування та власники суміжних земельних ділянок повністю співпадають із даними, наведеними в її правовстановлюючому документі. В подальшому ОСОБА_1 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно довідалась, що спірна земельна ділянка за договором купівлі-продажу від 03.10.2019 була продана відповідачем ОСОБА_3 відповідачу ОСОБА_4 , про що до Реєстру внесено запис про право власності № 33512129 від 03.10.2019.Заявник вважає, що ОСОБА_3 незаконно зареєструвала за собою право власності на чужу земельну ділянку, а в послідуючому протизаконно, без згоди дійсного власника продала цю земельну ділянку ОСОБА_5 .Внаслідок цього право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку незаконно набуто іншою особою, а тому у неї є підстави для витребування даної земельної ділянки з чужого незаконного володіння у відповідності до ст. 388 ЦК України.

Також заявник в заяві зазначає, що на час подання цієї заяви тривають дії щодо збирання доказів для звернення з відповідним позовом до суду. Однак 16.03.2020 ОСОБА_1 від власників суміжних земельних ділянок стало відомо, що спірна земельна ділянка виставлена на продаж. Ця інформація підтвердилась, оскільки в інтернет-виданні «DOM-RIA» дійсно розміщене оголошення про продаж земельної ділянки площею 0,0900 га, що розташована за адресою: Садівничий масив «Науковий», Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Таким чином, заявник вважає, що для ефективного захисту її прав власника є підстави для застосування заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на спірну земельну ділянку до подання позовної заяви, оскільки невжиття таких заходів може призвести до послідуючого перепродажу нерухомого майна, що, в свою чергу, утруднить, чи взагалі унеможливить виконання рішення суду у разі, якщо суд дійде висновку про задоволення її позову про витребування земельної ділянки.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 149 ЦПК України, згідно приписів якої забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з роз`ясненнями в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Вжиття заходів забезпечення позову обумовлено ризиками, що можуть виникнути при виконанні рішення суду в разі ухвалення такого на користь позивача.

У заяві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :01:004:0244, площею 0,0900 га, розташовану за адресою: Садівничий масив «Науковий», Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, оскільки існує реальна вірогідність її відчуження майбутніми відповідачами на користь іншої особи.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, приходжу висновку, що наявні підстави для забезпечення позову.

Вирішуючи дану заяву, виходжу з того, що між майбутніми сторонами по справі дійсно наявний спір і предметом даного спору є вищезазначена спірна земельна ділянка.

Враховуючи вимоги співмірності виду забезпечення позову із майбутніми заявленими позовними вимогами, приходжу висновку, що необхідно вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказану земельну ділянку.

Положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

Також заявнику слід роз`яснити, що відповідно до ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

Керуючись ст.ст. 149-154 ЦПК України, постановою Пленуму ВС України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , підписану представником згідно з ордером ОСОБА_2 , про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :01:004:0244, площею 0,0900 га, розташовану за адресою: Садівничий масив «Науковий», Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 про необхідність пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Копію ухвали для відома надіслати учасникам справи.

Копію ухвали для виконання направити Відділу з питань державної реєстрації Вінницької районної державної адміністрації у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 17).

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду.

СУДДЯ Ю.Ф.Карпінська