Справа № 171/2027/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
12 березня 2020 року м. Апостолове Дніпропетровської області
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючий суддя Чумак Т.А. за участю секретаря судового засідання Жандарук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-торговий дім «Дніпровський» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос -М» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,
З моменту державної реєстрації земельна ділянка, як об`єкт оренди, використовується Позивачем, а відповідач ОСОБА_1 отримує плату за це використання. На час звернення до суду вищевказаний договір оренди землі не розірваний, спори щодо дії в інших судових органах - відсутні.
Частиною 4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952) закріплено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.
Проте в порушення норм законодавства, що діяло на той момент - державний реєстратор Реєстраційної служби Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області Коваль С.М. зареєстрував право оренди за означеною земельною ділянкою за товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське товариство «Колор», код ЄДРПОУ 36725022 (Орендар), строк дії до 27.06.2025 року з правом пролонгації, здійснивши «подвійну» реєстрацію права оренди.
Втім, протягом строку дії договору оренди № 1, тобто у період з 2007 по 2020 року, у власника земельної ділянки - ОСОБА_1 не було права користуватися цією земельною ділянкою, а відповідно, і права на укладення в цей період іншого договору оренди земельної ділянки та проведення його державної реєстрації.
Укладаючи договір оренди землі б/н земельної ділянки ОСОБА_1 з ТОВ «Колос -М», яка перебувала на той час в оренді ТОВ «Агро -Торговий Дім «Дніпровський» (Позивача), зазначив недостовірну інформацію про те, що на орендовану земельну ділянку не встановлено обмеження та інші права третіх осіб.
Також ОСОБА_1 протягом всього часу дії договору оренди з Позивачем отримує орендну плату за користування Позивачем земельною ділянкою, в строки та в розмірі відповідно до договору оренди № 1 від 10.09.2004 р.
Оскільки договір оренди землі, укладений між його власником - ОСОБА_1 та Позивачем є чинними, цей факт унеможливлює здійснення державної реєстрації права оренди за будь-якими іншими особами, до закінчення строку дії вказаного договору.
Відповідно до листа Державної реєстраційної служби України від 06.08.2013 №2951/05-15- 13 «Щодо запобігання випадкам подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними правонабувачами», державним реєстраторам доведено до відома про відсутність в державному реєстрі інформації щодо прав, які виникли до 01.01.2013 та є чинними, та вказано при реєстрації договорів оренди земельних паїв запитувати інформацію у повноважних органів щодо наявності вже зареєстрованих прав інших осіб на ці ж земельні ділянки.
Скасування рішення державного реєстратора необхідне для усунення перешкод в реалізації законних прав та інтересів Позивача, зокрема, права на державну реєстрацію права оренди земельних ділянок. Просить позов задовольнити.
02.12.2019 року за даним позовом судом відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.
Відповідачем ОСОБА_1 відзив на позов не надано.
У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Суд, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Вказані обставини підтверджуються витягами з Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.
Згідно з частиною першою статті 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Законом України «Про оренду землі».
Передання в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності, зокрема, громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (частина четверта статті 124 ЗК України у редакції, чинній на час реєстрації договору оренди землі від 15 грудня 2008 року).
Згідно з частиною другою статті 125 ЗК України у вказаній редакції право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.
Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом (статті 20 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час підписання ОСОБА_1 з позивачем договору оренди землі та його реєстрації).
Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (стаття 18 Закону України «Про оренду землі» у вказаній редакції).
В судовому засіданні встановлено, що на час підписання 15 лютого 2016 року оскарженого договору оренди та реєстрації права оренди земельної ділянки за відповідачем ТОВ «Колос-М» був чинним договір оренди цього ж об`єкта, підписаний 10.09.2004 року, доповнений додатковою угодою від 25.11.2009 року і зареєстрований у Апостолівському відділ ДРФ ДП «Центр ДЗК» .
Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абзац четвертий частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі»).
Одним з речових прав на чуже майно є право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) (пункт 3 частини першої статті 395 ЦК України).
Право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) виникає на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України (частина перша статті 102-1 ЗК України).
Право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (частина перша статті 407 ЦК України).
Згідно зі статтею 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього кодексу.
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною (пункт «в» частини третьої статті 152 ЗК України).
Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.
Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Внаслідок укладення оскарженого договору оренди ТОВ «Колос-М» отримало право оренди земельною ділянкою, що стало перешкодою для позивача у реалізації права користування тією самою земельною ділянкою.
З огляду на викладене вище суд доходить висновку про наявність підстав для визнання оскарженого договору оренди недійсним.
Суд відхиляє як неприйнятний довід відповідача про те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту та не міг звертатися з позовом про визнання недійсним договору оренди, стороною якого він не був, оскільки крім учасників правочину (сторін договору), позивачем у справі про визнання недійсним правочину може бути будь-яка заінтересована особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин (частина третя статті 215 ЦК України).
Керуючись ст.ст.10-13,81,259,263,265,268 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов задовольнити.
Повне рішення виготовлено о 15 год. 17 березня 2020 року.
Заочне рішення може бути переглянуто за заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
На рішення може бути подана апеляційна скарга в Дніпровський апеляційний суд через Апостолівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя:Т. А. Чумак