№ 207/3565/19
№ 2/207/270/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

у складі: головуючого - судді Тюлюнової В.Г.

при секретарі Куцевол Л.В.

за участі представника позивачки,

адвоката Долгова О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на квартиру.

ВСТАНОВИВ:

25.10.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому посилається на те, що 07 березня 2008року вони з відповідачем уклали шлюб у Дніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 85. Її дошлюбне прізвище - « ОСОБА_1 ». Від шлюбу з відповідачем вони мають малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після укладення шлюбу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з травня 2019року. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. В червні 2019року позивачкою було подано позов про розірвання шлюбу, рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 жовтня 2019року шлюб між ними було розірвано. В період шлюбу згідно договору купівлі-продажу квартири від 23 травня 2011року позивачкою за особисті кошти у ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 була придбана квартира АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу квартири було посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Кир`як С.А, зареєстровано в реєстрі за номером 1040. Право власності на квартиру зареєстровано в Державному реєстрі правочинів 23.05.2011року, витяг № 9919668 від 23.05.2011року. Згідно до пункту 2 до вищевказаного договору сторони домовилися про те, що продаж цей вчиняється за 96 000грн. 07 травня 2011року мати позивачки ОСОБА_10 згідно договору купівлі-продажу серії ВРІ № 313388, який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Р.Є., зареєстровано в реєстрі за № 366 продала громадянки ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_2 . Квартира була продана за 17 000 тисяч доларів США. по курсу на 07.05.2011року складало - 136 000 грн. Після продажу своєї квартири мати позивачки ОСОБА_10 дала ОСОБА_1 105 000 гривень на купівлю квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується розпискою від 07.05.2011року. Квартира АДРЕСА_1 була придбана позивачкою в період шлюбу з відповідачем за її особисті кошти, які були надані її мамою.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позові.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду заяву про визнання позовних вимог ОСОБА_1 , просив проводити судовий розгляд за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 березня 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який було зареєстровано у Дніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області та зроблено актовий запис № 85. Дошлюбне прізвище позивачки - « ОСОБА_1 ».

Від шлюбу мають малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження.

Фактично ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинили шлюбні відносини з травня 2019року. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 жовтня 2019року, шлюб між ними було розірвано.

Згідно договору купівлі-продажу від 23 травня 2011 року ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, спірна квартира була придбана під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Так, відповідно до вимог ст. 41 ч. 1 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до вимог ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до вимог ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до вимог ст. 57 ч. 1 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Разом з тим у постановах від 3 червня, 16 грудня 2015 року та 18 травня 2016 року Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Судом було встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була придбана на підставі договору купівлі-продажу від 23 травня 2011року ОСОБА_1 в період шлюбу з ОСОБА_2 за особисті кошти позивачки. 07 травня 2011року мати позивачки ОСОБА_10 згідно договору купівлі-продажу серії ВРІ № 313388, який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Р.Є., зареєстровано в реєстрі за № 366 продала громадянці ОСОБА_11 квартиру АДРЕСА_2 . Квартира була продана за 17 000 тисяч доларів США. по курсу на 07.05.2011року складало - 136 000 грн. Після продажи своєї квартири мати позивачки ОСОБА_10 дала ОСОБА_1 105 000 гривень на купівлю квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується розпискою від 07.05.2011року. Дані обставини також підтверджуються поясненнями відповідача по справі ОСОБА_2 , який визнав позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю - задовольнити в повному обсязі та визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору, у розмірі 768 грн. 40 коп., сплачені позивачкою при зверненні до суду, покласти на ОСОБА_1 за її згодою

Керуючись статтями ст.ст. 57, 60, 68, 69, 70, 71 СК України, ст.ст.15, 316,317,319,321,392 ЦК України, ст.ст.12,13,81,141,256-268, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позовні вимогиОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на квартиру задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН - НОМЕР_1 , право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,3 кв.м., житловою площею 28.1 кв.м.

Витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору, у розмірі 768 грн. 40 коп., сплачені позивачкою при зверненні до суду, покласти на ОСОБА_1 за її згодою.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяті днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Г. Тюлюнова