Справа № 310/444/20
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

29 вересня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Мариніна О.В.

при секретарі Мазняк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 310/444/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з позовом про визнання осіб таким, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою також зареєстрований відповідач - його колишня дружина та малолітня донька ОСОБА_3 , які за місцем реєстрації з 2015 року не проживають, оскільки виїхали на проживання до Російської федерації. Відповідач витрат на утримання квартири не несе, комунальні послуги не сплачує та реєстрація відповідача у належному йому домоволодінні створює перешкоди у здійсненні прав власника. Просив визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача адвокат Кравченко К.М. пояснила суду, що відповідач забрала документи зі школи дитини та разом з донькою тепер проживає у Російській федерації.

В подальшому надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явилася. Про слухання справи повідомлений належним чином, відзиву, заяв про розгляд справи за її відсутності чи про відкладення слухання справи не надав.

Представник органу опіки та піклування (за довіреністю) Калініченко Ю.В. надав заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ст. ст. 280-281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов до наступного висновку.

Позивач та відповідач з 09.09.2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25.01.2008 року шлюб розірвано (а.с. 13-14).

ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено копією свідоцтва про право власності на житло від 29.06.2000 року та копією свідоцтва про право на спадщину від 23.10.2003 року ( а.с. 9-10).

Згідно з довідкою про склад сім`ї місце проживання відповідача ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 15).

Вказане також підтверджується інформацією з реєстру територіальної громади Бердянської міської ради, наданої суду відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради.

До 2015 року ОСОБА_2 та їх спільна донька проживали у квартирі ОСОБА_1

04.03.2015 року ОСОБА_1 надав нотаріальну згоду ОСОБА_2 на тимчасові поїздки їх малолітньої доньки ОСОБА_3 на відпочинок до Російської Федерації в період з 04.03.2015 року по 04.03.2016 у супроводі матері (а.с. 16).

Згідно відповіді директора ЗОШ № 5 Бердянської міської ради № 569 від 17.12.2019 року ОСОБА_3 відрахована з 6-А класу 21.04.2015 року на підставі заяви матері ОСОБА_2 від 21.04.2015, довідки про зарахування до Муніципального бюджетного загальноосвітнього закладу гімназії № 1 Ростовської області м. Батайська, згоди на відрахування служби у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради № 02-16/836 від 07.04.2015 року у зв`язку з переїздом сім`ї на постійне місце проживання до Росії (а.с. 18-20).

Факт не проживання відповідача та малолітньої доньки у спірній квартирі підтверджується також актом від 18.11.2019 року (а.с. 21).

Наразі у квартирі позивачем проводиться капітальний ремонт, квартира непридатна для проживання, що підтверджено долученими фото таблицями (а.с. 22-23).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач більше одного року без поважних причин не проживає у квартирі ОСОБА_1 . Іншої домовленості між відповідачем та позивачем щодо користування житлом судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що є усі правові підстави для визнання відповідача та малолітньої ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.405 ЦК України, ст. ст. 263-265, 280-289 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. В. Маринін