РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/3139/20

провадження у справі № 2-о/0285/97/20

28 вересня 2020 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої-судді Заполовської Т.Г.,

за секретаря судового засідання Матвіюк Т.М.,

за участі заявника ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи Правила В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Новограді-Волинському

в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Департамент праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20.08.2020 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що він з 03 травня 1986 року був залучений до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

В обґрунтування заяви зазначав, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, безпосередній учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Також є інвалідом 2-ї групи, захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно довідок № 01/84 від 16.11.1992 року, № 11 від 26.07.1991 року, виданих Житомирським спецАТП-0604 та довідками Загальцевської сільської ради Бородянського району 03 травня 1986 року, як водій підприємства він приймав участь у евакуації худоби із с. Лелів Чорнобильського району в с. Загальци Бородянського району Київської області, за що йому виплачено подвійний розмір заробітної плати. Відповідно до положень ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" він має право на отримання посвідчення "Інвалід війни". Проте, звернувшись з відповідною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради, отримав відмову, оскільки ним не було долучено документи, що підтверджують залучення його до складу формувань Цивільної оборони. Проте надати такі документи він позбавлений можливості, оскільки термін зберігання зазначеної інформації по підприємствам не перевищував 5 років, а накази видавалися в усній формі. Вказане підтверджується і листом Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської ОДА. З метою захисту своїх прав змушений звернутись до суду.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав заяву. Пояснив, що їх відряджали для евакуації худоби із с. Лелів Чорнобильського району в с. Загальци Бородянського району Київської області у зв`язку з аварією на ЧАЕС. Такої діяльності по роботі звичайно вони не виконували. Їх відряджали саме для зменшення негативних наслідків катастрофи у складі формувань Цивільної оборони.

Представник заінтересованої особи Правило В.В. в судовому засіданні вважає заяву безпідставною. Пояснив, що відмова управління ґрунтується лише на відсутності документів, що підтверджують перебування заявника у конкретному відділі Цивільної оборони. Вони не заперечують того факту, що ОСОБА_1 є ліквідатором аварії на ЧАЕС.

Представник Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської ОДА в заяві просили судове засідання провести без участі їх представника. Не заперечують проти задоволення заяви, оскільки долучені документи свідчать про виконання заявником обов`язків по ліквідації наслідків аварії у складі невоєнізованого формування цивільної оборони.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що з ОСОБА_1 познайомився у травні 1986 року в Чорнобилі. Він працював водієм та здійснював евакуацію скота з заражених районів. Він знав, що заявник був немісцевий і прибув саме для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, як і всі інші задіяні при евакуації люди.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, свідка, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши усі обставини справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

П. 5 ч.2 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , користується пільгами як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 1 категорії, має 2-гу групи інвалідності, захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 з березня 1986 року працював на посаді водія спец АТП-0604 та 03.05.1986 року він працював у зоні відчуження в с. Лелев та здійснював перевезення скота з с. Лелев Чорнобильського району до с. Загальці Бородянського району.

Проте у серпні 2018 року ОСОБА_1 отримав відмову Департаменту праці і соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради у отриманні ним статусу інваліда війни, оскільки у них відсутні документи про залучення його до складу формувань Цивільної оборони.

Звернувшись до Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської ОДА з вимогою надати відповідні документи ОСОБА_1 отримав відповідь, що вони не можуть надати наказ чи розпорядження про залучення особи до формувань Цивільної оборони, оскільки в архіві Департаменту під грифом "обмеження доступу" наявні розпорядження начальника Цивільної оборони Київської області з питань ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, видані починаючи з квітня 1986 року. Вказані документи місять прямі вказівки щодо організації заходів Цивільної оборони, однак вони не містять відомостей про залучення до цих робіт конкретних підприємств та окремих громадян.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Зазначена норма права вказує на те, що обов`язковою умовою надання особі статусу інваліда війни є її участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме у складі формувань Цивільної оборони.

Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не визначає переліку доказів, на підставі яких може бути встановлений факт залучення особи до складу формувань Цивільної оборони.

Формування цивільної оборони підлягали створенню на кожному об`єкті народного господарства, мали визначену чисельність, їх укомплектування здійснювалося за рахунок громадян СРСР, однак розпорядчі документи з питань Цивільної оборони підприємств, установ та організацій відповідно до існуюючих на той час правил з діловодства не відносились до основної діяльності підприємств і їх терміни зберігання не перевищували 3-5 років, тому вони в архів на зберігання не передавались.

Згідно повідомлення Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської ОДА в архіві департаменту під грифом "таємно" наявні розпорядження начальника Цивільної оборони Київської області з питань ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, видані починаючи з 26.04.1986 року. При цьому вони не містять відомостей про залучення до цих робіт конкретних підприємств і окремих громадян.

Хоча в матеріалах справи і відсутні будь-які розпорядчі документи про залучення заявника до складу формувань Цивільної оборони, проте в судовому засіданні достовірно доведено, що ОСОБА_1 приймав участь у рятувальних та невідкладних аварійно-відновлювальних роботах, отримав інвалідність внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, тому суд приходить до висновку про доведеність факту, що вказану участь заявник приймав саме у складі формування цивільної оборони СРСР.

Від встановлення цього факту залежить виникнення у заявника права на пенсію.

Оскільки встановлення вищезазначеного факту не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для заявника юридичні наслідки, а саме: можливість отримати пільги, визначені для інвалідів війни, вказані ним обставини знайшли своє підтвердження зібраними у справі доказами, суд вважає, що наявні підстави для задоволення заяви.

Відповідно до вимог ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 4, 76-89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 294, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )задовольнити повністю.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був залучений до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи з 03 травня 1986 року.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та(або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційний розгляд справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області.

Дата складання повного тексту рішення 01.10.2020 року.

Головуюча суддя Т.Г. Заполовська