ПОСТАНОВА

Іменем України

11 березня 2020 року м. Кропивницький

справа № 389/896/19

провадження № 22-ц/4809/611/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Кіселика С.А., (суддя - доповідач),

суддів: Голованя А.М., Єгорової С.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Богданівська сільська рада;

Знам?янська районна державна адміністрація,

третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в особі відділу у Знам?янському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області,

за участю секретаря судового засідання Савченко Н.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 травня 2019 року у складі судді Ткаченка Б. Б. у справі за позовом ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Знам?янського району, Знам?янської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в особі відділу у Знам?янському районі про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до Богданівської сільської ради Знам?янського району, Знам?янської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в особі відділу у Знам?янському районі про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай).

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що у січні 2019 року вона випадково дізналась про те, що має право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Батьківщина», як колишній член КСП. Звернувшись до архівного відділу Знам?янської районної державної адміністрації із запитом отримала письмову відповідь за № 127/01-19 від 31 січня 2019 року з дорученням архівного випису від 31 січня 2019 року за № К-175/01-46 з протоколу № 22 засідання правління КСП «Батьківщина» від 27 грудня 1993 року, яким рекомендовано прийняти у члени КСП ОСОБА_2 на МТФ № 1, та протоколу № 12 від 15 червня 1996 року засідання правління КСП «Батьківщина» від 27 грудня 1993 року, з якого вбачається, що відомості про виключення її з членів КСП «Батьківщина» відсутні. З відповіді відділу у Знам?янському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 01 лютого 2019 року № К-5/0-0.24-5/142-19 вона дізналась, що згідно з додатком № 1 до Державного акту - списком громадян-членів КСП «Батьківщина» ОСОБА_2 внесена до списку членів КСП «Батьківщина» № 229 та має право на земельну частку (пай). З відповіді Знам?янської районної державної адміністрації від 20 лютого 2019 року № 01-38/6/1 вона дізналась, що за інформацією відділу у Знам?янському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з наявних книг реєстрації Державного акту на право колективної власності на землю по Богданівській сільській раді існує запис № 229 на ім?я ОСОБА_2 . Запис про реєстрацію та видачу сертифіката на земельну частку (пай) на ім?я ОСОБА_2 та ОСОБА_2 відсутній. Отримавши відповідь відділу у Знам?янському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 28 лютого 2019 року № К-19/0-0.24-20/142-19 вона дізналась, що згідно з книгою реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по КСП «Батьківщина» запис про реєстрацію, виготовлення, видачу сертифікату на її ім?я відсутній, до відділу сертифікат на її ім?я також не передавався.

У списку до додатку № 1 до Державного акту про право колективної власності на землю вона значиться під № 229, однак була допущена помилка в її імені замість правильного « ОСОБА_3 » зазначено « ОСОБА_3 ». Всі інші відомості, у тому числі прізвище та по-батькові збігаються. Після реєстрації шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 прізвище ОСОБА_4 змінила на ОСОБА_5 .

Просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме невідповідність запису імені « ОСОБА_3 » у записі ОСОБА_2 у списку до додатку № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Батьківщина», а саме у списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства за порядковим 229 та вважати вірним запис за порядковим номером 229 імені у прізвищі, імені, по-батькові ОСОБА_2 , визнати за нею право на земельну частку (пай), розміром 4,43 умовних кадастрових га із земель колишнього КСП «Батьківщина» згідно з Державним актом на право колективної власності на землю.

Короткий зміст рішення суду першої інстанцій та мотиви його прийняття

Рішенням Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 травня 2019 року у задоволенні позову про визнання права на земельну частку (пай) відмовлено у зв?язку з пропуском строку позовної давності. Оскільки судом відмовлено в позові про визнання права на земельну частку (пай), то встановлення факту неправильності імені позивача у списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю КСГП «Батьківщина», не породжує жодні правові наслідки для позивача, тому суд відмовив і в позові про встановлення факту.

Мотивував рішення суд першої інстанції тим, що у позивачки наявне суб`єктивне право на земельну частку (пай), про захист якого вона просить, однак вона пропустила позовну давність, що є підставою для відмови в задоволенні позову. При цьому, суд відмовив у задоволенні вимог про встановлення факту неправильності імені позивача у списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю КСГП «Батьківщина», оскільки судом відмовлено в позові про визнання права на земельну частку (пай), а тому встановлення такого факту не породжує жодні правові наслідки для позивачки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі позивач просив скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що про те, що вона має право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Батьківщина» дізналась випадково 30 січня 2019 року від адвоката, до якого зверталась за юридичною консультацією. Висновок суду, що нею пропущено строк звернення до суду з позовом є помилковим та передчасним. Також судом не вирішено питання про встановлення факту неправильності запису її імені у списку до додатку № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Батьківщина» від 06 жовтня 1995 року, оскільки це не буде породжувати жодні юридичні наслідки для неї, незважаючи на доведеність факту, що її право на земельну частку (пай) виникло з моменту отримання КСП «Батьківщина» державного акта та є всі підстави визнати за нею таке право. Також суд не взяв до уваги, що представник Богданівської сільської ради у судове засідання не з?явився, подав відзив у якому визнав позовні вимоги в повному обсязі, тобто суд мав би ухвалити рішення про задоволення позову за правилами ч.4 ст.206 ЦПК України.

Провадження у суді апеляційної інстанції та короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції та касаційної інстанцій

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 21 серпня 2019 року рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 травня 2019 року залишено без змін.

Своє рішення апеляційний суд мотивував тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому, суд виходив з того, що вирішення питання про відмову в прийнятті заяви про визнання позову в рішенні, а не в ухвалі суду, не призвело до неправильного вирішення справи.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 травня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 21 серпня 2019 року і ухвалити нове рішення, яким визнати за нею право на земельну ділянку (пай), розміром 4,43 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Батьківщина», розташовану на території Богданівської сільської ради.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована неврахуванням судами того, що у неї наявне право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Батьківщина» про яке вона випадково дізналася 30 січня 2019 року від адвоката, до якого зверталася за юридичною консультацією. Висновок судів про те, що нею пропущено позовну давність є помилковим та передчасним. Суди не взяли до уваги той факт, що Богданівська сільська рада визнала позовні вимоги в повному обсязі, тобто суд мав би ухвалити рішення про задоволення позову за правилами частини четвертої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Крім того, скарга містить доводи про те, що необхідність звернення до суду з цим позовом зумовлена тим, що районна державна адміністрація як уповноважений орган відмовила їй у видачі сертифіката на земельну частку (пай). Так як, законодавством не обмежено строк на отримання сертифіката, особа, яка набула права на земельну частку (пай) як член КСП має право звернутися за його отриманням у будь-який час, і тільки після відмови у видачі сертифіката настає момент порушення такого права і з цього моменту особа повинна вживати заходи щодо відновлення своїх прав.

Постановою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року Касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Кропивницького апеляційного суду від 21 серпня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

На повторний апеляційний розгляд, після розгляду справи Касаційним судом, матеріали справи надійшли до Кропивницького апеляційного суду і зареєстровані 20.02.2020 року.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 21 лютого 2020 року справу призначено до розгляду.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки колгоспника серії УКР НОМЕР_1 01.09.1993 позивач була прийнята телятницею в члени КСГП «Батьківщина» Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, де працювала до 27.04.1996, після чого звільнилася з господарства за власним бажанням.

Згідно з архівним виписом з протоколу №22 засідання правління КСГП «Батьківщина» Знам`янського району Кіровоградської області від 27.12.1993 рекомендовано загальним зборам уповноважених прийняти позивача в члени КСГП на МТФ №1.

Відповідно до архівного випису з протоколу №1 зборів уповноважених членів КСГП «Батьківщина» Знам`янського району Кіровоградської області від 12.02.1994 позивача прийнято в члени КСГП.

06.10.1995 на підставі рішення Богданівської сільської ради народних депутатів від 26.04.1995 року №43 колективному сільськогосподарському підприємству «Батьківщина» Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області видано Державний акт на право колективної власності на землю серії КР-3 №000012, зареєстрований за №11, що підтверджується листом відділу у Знам`янському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №К-27/0-0.24-27/142-19 від 11.03.2019.

Згідно з Додатком 1 до Державного акту НОМЕР_2 списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства «Батьківщина» Знам`янського району Кіровоградської області ОСОБА_2 внесена до списку членів КСП «Батьківщина» під №229, про що свідчить лист відділу у Знам`янському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №К-5/0-0.24-5/142-19 від 01.02.2019.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 23.07.1996 позивач уклала шлюб та змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 .

З листа відділу у Знам`янському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області №К-19/0-0.24-20/142-19 від 28.02.2019 слідує, що запис про реєстрацію, виготовлення, видачу сертифіката на ім`я позивача у книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по КСП «Батьківщина» Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області відсутній, до відділу сертифікат не передавався та не обліковується.

Знам`янська районна державна адміністрація Кіровоградської області листом за №01-38/6/1 від 20.02.2019 повідомила позивача про те, що за інформацією відділу у Знам`янському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області з наявних книг реєстрації Державного акту на право колективної власності на землю по Богданівській сільській раді існує запис під № 229 на ім`я ОСОБА_2 , запис про реєстрацію та видачу сертифікату на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_2 відсутній.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтями 263265 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. В мотивувальній частині рішення зазначаються фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Зазначеним вимогам оскаржувані судові рішення відповідають не у повній мірі.

Згідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

З огляду на вищезазначені вимоги в указаній справі повинні застосовуватися положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин.

Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (тут і далі в редакції від 22 червня 1993 року) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з частиною першої статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Згідно з вимогами статей 22, 23 ЗК України та зазначеного Указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акту на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акту.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів.

Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

За таких обставин та з огляду на вищевикладені вимоги законодавства суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у позивачки є право на земельну частку (пай).

Застосовуючи позовну давність до спірних правовідносин суд виходив з такого.

Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним Кодексом.

Згідно зі статтею 71 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК Української РСР), чинного на час виникнення правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до статті 75 ЦК Української РСР позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін.

Згідно з вимогами статті 76 ЦК Української РСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і переривання перебігу строків позовної давності встановлюються і статтями 78 і 79 цього Кодексу.

Відповідно до статті 80 ЦК Української РСР закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.

При цьому суд виходив з того, що позивачка про порушене право повинна була б дізнатися при отриманні сертифікату. Розпаювання земель колишніх колгоспів, яке почало проводитися з 1993 року, є загальновідомим фактом, проводилося відкрито, гласно. Процедура розпаювання включала в себе складання списків осіб, які мають право на земельну частку (пай), що додається до державного акта на право колективної власності на землю, виготовлення та отримання сертифікату на земельну частку (пай), виділення земельної частки (паю) в натурі із заміною сертифікату на державний акт на право приватної власності на землю. Своє місце проживання на території Богданівської сільської ради, яке було місцем знаходження і КСП «Батьківщина», ОСОБА_1 не змінювала і не могла не знати про отримання членами КСП «Батьківщина» сертифікатів та державних актів.

З цим позовом ОСОБА_1 звернулася у березні 2019 року, тобто з пропуском позовної давності.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення ЄСПЛ від 20 вересня 2011 року в справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 1996 року в справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Суд першої інстанції, застосовуючи до спірних правовідносин позовну давність за ЦК Української РСР, не встановив початок перебігу позовної давності, помилково вказавши, що про порушення свого права позивачка повинна була дізнатися при отриманні майнового сертифікату, при цьому суд встановив, що такого сертифікату вона не отримувала.

Судом не було враховано те, що відповідно до встановлених ним обставин справи та вимог закону позивачка набувала право на земельну частку (пай) з дня видачі державного акта на землю, в додатку №1 до якого вона значиться під № 229. З цього часу вказане право позивачки не оспорювалось та припинено не було. Лише при оформленні права власності на землю у 2019 році на підставі існуючого права на земельний пай, позивачці було відмовлено з підстав помилки у її імені, тобто невизнання її права за захистом якого вона звернулась може мати місце саме з цього часу.

У вирішенні питання застосування строків позовної давності судом не надано правової оцінки доводам позивачки про те, що Знам`янська районна державна адміністрація Кіровоградської області листом від 20 лютого 2019 року № 01-38/6/1 та відділ у Знам`янському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області листом від 28 лютого 2019 року № К-19/0-0.24-20/142-19 повідомили про те, що з наявних книг реєстрації державного акта на право колективної власності на землю по Богданівській сільській раді існує запис під № 229 на ім`я ОСОБА_2 , запис про реєстрацію та видачу сертифікату на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_2 відсутній. При цьому, вказані державні органи зазначили, що для захисту прав позивачки, останній необхідно звернутися до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на отримання земельної ділянки як члену колишнього КСП «Батьківщина».

На зазначене суд першої інстанції достатньої уваги не звернув та неправильно застосував до спірних правовідносин статтю 80 ЦК Української РСР, а тому аргументи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.

Крім того, не можна погодитись з висновками суду першої інстанції про те, що визнання позову суперечить закону через пропуск позовної давності.

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Судом першої інстанції встановлено, що Богданівська сільська рада у відзиві на позов не заперечувала проти його задоволення, однак місцевий суд відмовив у визнанні позову, оскільки це суперечить закону. Водночас, судом не зазначено закон, якому суперечило б визнання позову та не встановлено кола інших осіб права, свободи чи інтереси визнанням такого позову були б порушені.

Доводи апеляційної скарги і в цій частині заслуговують на увагу. Вирішуючи питання визнання позову, судом допущено порушення норм як матеріального так і процесуального права, адже саме по собі визнання вимог відповідачем строк давності по яким сплив, не є таким, що суперечить закону в розумінні статті 206 ЦПК України.

Колегія суддів звертає увагу на зауваження Верховного Суду викладене у судовому рішенні, що право позивачки на отримання у власність земельної ділянки нею набуто та не втрачено, а тому підпадає під захист першої статті Першого протоколу Конвенції щодо мирного володіння своїм майном.

Верховний Суд також вказав на необхідність суду зважати і на суть спірних правовідносин між сторонами, що є наслідком встановленої судами попередніх інстанцій помилки в написанні імені позивачки, а тому держава повинна забезпечити особливий захист більш слабкого суб`єкта спірних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін цивільно-правових відносин.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи та наявним у справі доказам, що згідно з п.п. 3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та постановлення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. 367,ст. 368, ст. 374, ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 травня 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_6 до Богданівської сільської ради Знам?янського району, Знам?янської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в особі відділу у Знам?янському районі про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай), задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме невідповідність запису імені « ОСОБА_3 » у записі ОСОБА_2 у списку додатку №1 до державного акту на право колективної власності на землю КСП «Батьківщина» КР-3 000012 від 6 жовтня 1995 року та зареєстрованого за № 11 від 06.10.1995 року, а саме у Списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства за порядковим номером 229 та вважати вірним запис за порядковим номером 229 імені у прізвищі імені по батькові ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована і проживає: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , право на земельну частку (пай), розміром 4,43 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Батьківщина» на території Богданівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, згідно Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Батьківщина» від 6 жовтня 1995 року та зареєстрованого за № 11 від 06.10.1995 року.

Судові витрати пов`язані із розглядом справи розподілити між сторонами по фактично понесеним витратам.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 20 березня 2020 року.

Головуючий - С.А.Кіселик

Судді: А.М.Головань

С.М. Єгорова