ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/2187/18 Номер провадження 22-ц/814/900/20Головуючий у 1-й інстанції Павлійчук А. В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Ачкасової О.Н.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Сула» на рішення Глобинського районного суду від 17 січня 2020 року (час ухвалення судового рішення з 12:52:26 год. по 14:48:07 год., дата виготовлення повного тексту рішення 27 січня 2020 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Сула» до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки і визнання договору оренди землі укладеним та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Сула» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння і стягнення збитків (упущеної вигоди) за фактичне користування земельною ділянкою.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2018 року ТОВ «Агро-Сула» звернулось до суду з вказаним позовом, просило суд ухвалити рішення, яким:

- скасувати державну реєстрацію іншого речового права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право 28098298 від 24.09.2018 року, а саме реєстрацію права оренди земельної ділянки загальною площею 4,3722 га, кадастровий номер :00:001:0070, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, за гр. ОСОБА_2 ;

- визнати укладеним договір оренди земельної ділянки № 198 від 06 січня 2013 року загальною площею 4,37 га, кадастровий номер: :00:001:0070, строком на 10 років між гр. ОСОБА_1 та ТОВ «Агро-Сула»;

- вирішити питання судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у користуванні ТОВ «Агро-Сула» перебувала земельна ділянка кадастровий номер :00:001:0070, на підставі договору оренди, укладеного з власником ОСОБА_3 . Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 між Товариством і спадкоємцем померлої ОСОБА_1 укладений договір №198 строком на 10 років.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 ухилився від державної реєстрації свого права власності на спірну земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Товариство впродовж 2013 2018 років було позбавлено можливості зареєструвати укладений договір оренди.

17.09.2018 року ОСОБА_1 зареєстрував право власності на спірну земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і уклав договір оренди із ОСОБА_2 , своєю колишньою дружиною, чим порушив право Товариство на користування цією земельною ділянкою.

У грудні 2018 року ОСОБА_1 пред`явив зустрічний позов, просив ухвалити рішення, яким:

- витребувати у ТОВ «Агро-Сула», тобто з чужого незаконного володіння земельну ділянку загальною площею 4,3722 га кадастровий номер :00:001:0070, яка розташована на території Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області та належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 14.12.2011 року державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори Захаровою О.Д., зобов`язавши вказане товариство негайно її повернути у стані придатному для використання за цільовим призначенням;

- стягнути на його користь з ТОВ «Агро-Сула» завдані збитки у виді доходів, які він би реально міг одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушене (упущена вигода) за 2015 -2018 року у сумі 92 484 грн. 06 коп.;

- вирішити питання судових витрат.

В обгрунтування заявлених вимог зазначав, що йому в порядку спадкування за заповітом належить на праві власності земельна ділянка за кадастровим номером :00:001:0069 (уточнений кадастровий номер :00:001:0070). З 2012 року вищевказана земельна ділянка перебувала у користуванні ТОВ «Агро Сула», при цьому з 2015 року ТОВ «Агро Сула» не платило кошти за фактичне використання земельної ділянки, чим спричинило ОСОБА_1 збитки у вигляді упущеної вигоди. Влітку 2018 року ОСОБА_1 попередив директора ТОВ «Агро Сула» про намір використовувати цю земельну ділянку на власний розсуд та 24.09.2018 року уклав договір оренди земельної ділянки із ОСОБА_2 , який був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права за № 28090298 від 24.09.2018 року, однак ТОВ «Агро Сули» не припинило користуватись його земельною ділянкою та продовжує обробляти.

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 12 грудня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_1 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ТОВ «Агро-Сула» (т.1 а.с.120).

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 17 січня 2020 року у задоволенні первісного позову ТОВ «Агро-Сула» до ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки та визнання договору оренди землі укладеним відмовлено в повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ТОВ «Агро-Сула» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та стягнення збитків (упущеної вигоди) за фактичне користування земельною ділянкою задоволено частково.

Витребувано у ТОВ «Агро Сула», , адреса: с.Шушвалівка Глобинського району Полтавської області, з чужого незаконного володіння земельну ділянку загальною площею 4,3722 га кадастровий номер :00:001:0070, яка розташована на території Пронозівської сільської ради Глобинського райну Полтавської області та належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 14.12.2011 року Державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори Захаровою О. Д., зобов`язавши ТОВ «Агро Сула» негайно її повернути в стані, придатному для використання за цільовим призначенням.

Стягнуто з ТОВ «Агро Сула», , адреса: с.Шушвалівка Глобинського району Полтавської області, на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) завдані збитки у виді доходів, які б міг реально одержати за звичайних обставин, якби право не було порушене (упущена вигода) за 2016-2018 роки в сумі 69 363,06 грн.

Стягнуто з ТОВ «Агро Сула», , адреса: с.Шушвалівка Глобинського району Полтавської області, на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору з розмірі 1 693,25 грн.

Додатковим рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 03 лютого 2020 року заяви представника позивача ТОВ «Агро Сула» Лазоренка О. В. та ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Агро-Сула» витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5 250 гривень.

Стягнуто з ТОВ «Агро Сула» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 10 551,75 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агро-Сула», посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні зустрічного позову у повному обсязі та задовольнити первісний позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги повторно наведені обставини і доводи первісного позову та зазначається, що висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, надані первісним позивачем докази взяті до уваги однобоко на користь відповідача за первісним позовом.

Зазначається, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що впродовж 2013-2018 років ТОВ «Агро-Сула» користувалось спірною земельною ділянкою та вчасно сплачувало орендну плату і у ОСОБА_1 претензій до підприємства не було, так і тому факту, що саме внаслідок бездіяльності гр. ОСОБА_1 по не здійсненню реєстрації права власності на дану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (присвоєння земельній ділянці вірного кадастрового номеру) Товариство було позбавлено можливості зареєструвати договір № 198 у вказаному реєстрі.

Стверджується, що суд першої інстанції залишив поза увагою, те що підписи на договорі оренди земельної ділянки №198 від 06 січня 2013 року, який є предметом судового розгляду, і підписи на Договорі оренди земельної ділянки №112 від 05 лютого 2011 року, який не є предметом судового спору, а також підписи на видаткових касових ордерах за 2015-2016 роки є ідентичними та виконані самим ОСОБА_1 .

Висновком судово-почеркознавчої експертизи підтверджена належність підпису ОСОБА_1 у договорі № 198 від 06.01.2013 року, тобто належним чином є підтвердженим факт набуття чинності цього договору, проте суд не дав належної оцінки цій істотній обставині.

Окрім того, суд не звернув уваги на те, що договір оренди земельної ділянки №198 від 06 січня 2013 року укладений (поновлений) ТОВ «Агро-Сула» в порядку ч.1 ст.33 ЗУ «Про оренду землі».

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Левицький В.І., представник ОСОБА_1 , посилаючись на правові позиції судів касаційної інстанції у подібних спорах, навів свої заперечення на доводи апеляційної скарги та, стверджуючи про їх необґрунтованість, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , яка була власником земельної ділянки розміром 4,37 га згідно державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ПЛ № 9063996 (т.1 а.с.24).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.12.2011 року, ОСОБА_1 набув у власність приватизовану земельну ділянку розміром 4,37 га, розташовану на території Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ№ 063996, виданого на її ім`я Глобинською райдержадміністрацією Полтавської області, 15.12.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №62, за кадастровим номером :00:001:0069 (т.1 а.с.23).

Таким чином, ОСОБА_1 на праві приватної власності належать дві земельні ділянки: земельна ділянка площею 4,37 га, яка знаходиться в селі Шушвалівка Глобинського району Полтавської області, згідно державного акту серія ЯГ №692043 від 06.11.2007 року (т.1 а.с.36), кадастровий номер :00:001:0070, який в подальшому згідно довідки відділу Держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області був замінений на кадастровий номер :00:001:0071 (т.1 а.с.26);

земельна ділянка площею 4,37 га, розташована на території Пронозівської сільської ради Глобинського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Градизької державної нотаріальної контори Захаровою О.Д. 14.12.2011 року, зареєстрованого в реєстрі № 2159, кадастровий номер :00:001:0069, який в подальшому згідно листа №155/0/264-18 від 07.09.2018 року відділу Держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області був замінений на кадастровий номер :00:001:0070 (т.1 а.с.28 зворот).

З 2000 року обидві земельні ділянки перебували в користуванні ТОВ «Агро-Сула».

05 лютого 2011 року між ТОВ «Агро - Сула» та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки № НОМЕР_1 , кадастровий номер :00:001:0070, також підписаний 21 лютого 2011 року акт приймання передачі земельної ділянки, та 13.12.2011 року його зареєстровано у відділі Держкомзему у Глобинському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 01559 (т.1 а.с.33-34).

18.04.2016 року між ТОВ «Агро - Сула» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки № 112 від 05 лютого 2011 року, але у встановленому законом порядку не зареєстровано (т.1 а.с.37-38).

06 січня 2013 року між ТОВ «Агро - Сула» та ОСОБА_1 укладено договір оренди на земельну ділянку площею 4,3722 га кадастровий номер :00:001:0070 та акт приймання передачі земельної ділянки від 06.01.2013 року кадастровий номер :00:001:0070, але у встановленому законом порядку не зареєстровано (а.с.20 22).

Згідно відомостей ТОВ «Агро-Сула» на виплату грошей № 15/12/17 за грудень 2017 року ОСОБА_1 отримав 7 922 грн.(т. а.с.11-12).

Відповідно до відомості розподілу масових виплат від 10.11.2017 року ОСОБА_1 перераховано 24 078 грн. (т.1 а.с.13).

Згідно видаткових касових ордерів ТОВ «Агро-Сула» від 12.05.2016 року, від 06.08.2015 року, від 24.11.2015 року, від 18.12.2015 року ОСОБА_1 отримано орендної плати: 24 078 грн., 9 411, 36 грн., 2 990,73 грн., 882,96 грн. (т.1 а.с.14-17).

Відповідно бухгалтерської довідки ТОВ «Агро-Сула» № 43 від 24 жовтня 2018 року про стан проведення розрахунків із гр. ОСОБА_1 по договору оренди земельної ділянки №198 від 06 січня 2013 року (кадастровий номер :00:001:0070) за 2015 рік товариством нараховано ОСОБА_1 7 964,07 грн. орендної плати, за 2016 рік 14 955,28 грн., за 2017 рік 19 875,78 грн. (т.1 а.с.18-19).

Рішенням державного реєстратора Данилейко А.І. відмовлено ТОВ «Агро-Сула» у державній реєстрації іншого речового права, права оренди земельної ділянки, на земельну ділянку з реєстраційним номером 206, що розташована за адресою: Полтавська область, Глобинський район, Пронозівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки :00:001:0070, у зв`язку з наявною актуальною інформацією про державну реєстрацію іншого речового права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 28098298 від 24.09.2018 року (т.1 а.с.30).

Висновком експерта Незалежного інституту судових експертиз № 9317 від 14 червня 2019 року встановлено, що підписи від імені ОСОБА_1 у двох примірниках: договору оренди №198, додатку №1 до договору оренди земельної ділянки № НОМЕР_2 , акту приймання передачі земельної ділянки від 06.01.2013 року виконані самим ОСОБА_1 (т.1 а.с.171-182).

Відмовляючи у задоволенні первісного позову та частково задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано будь - яких доказів того, що ТОВ «Агро-Сула» вчинялись дії, пов`язані з проведенням державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень стосовно договору оренди земельної ділянки № 198 від 06.01.2013 року упродовж 2013 - 2018 років до моменту отримання рішення про відмову у державній реєстрації прав на їх обтяжень 28.09.2018 року. Договір оренди землі №198 не зареєстрований у встановленому законом порядку, тому відсутні правові підстави вважати цей договір, таким, що набув чинності та укладений.

Оцінюючи оригінали договору оренди земельної ділянки №198 від 06.01.2013 року, акт приймання - передачі земельної ділянки від 06.01.2013 року, суд встановив наявність внесених рукописним шляхом виправлень, а саме зміна кадастрового номеру земельної ділянки з :00:001:0069 на :00:001:0070, за відсутності будь - яких даних про момент їх вчинення. Тому суд першої інстанції визнав, що позбавлений можливості встановити, про яку саме земельну ділянку на момент підписання вище вказаного договору йшлося, оскільки у 2013 - 2018 роках земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0070 (уточнений кадастровий номер :00:001:0071) перебувала в оренді у ТОВ «Агро - Сула», договір оренди земельної ділянки з додатковою угодою до якого був зареєстрований у 2016 році, і цей факт сторонами не оспорювався.

Крім того суд першої інстанції не визнав належним доказом бухгалтерську довідку про стан проведення розрахунків із ОСОБА_1 по договору оренди земельної ділянки № 198 від 06 січня 2013 року, оскільки ці розрахунки не підтверджені долученими до справи фінансовими розрахунковими документами (а.с.11-19).

Отже, суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка кадастровий номер :00:001:0070 знаходиться у користуванні ТОВ «Агро - Сула» без відповідної правової підстави договір оренди земельної ділянки від 06.01.2013 року є таким, що не набув чинності, а тому вимога про витребування у ТОВ «Агро - Сула» з чужого незаконного володіння цієї земельної ділянки є обгрунтованою.

Застосувавши позовну давність, про яку заявлено ТОВ «Агро - Сула», суд першої інстанції задовольнив вимогу про стягнення упущеної вигоди за 2016-2018 роки в сумі 69 363,06 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та, перевіряючи доводи апеляційної скарги, виходить з таких міркувань.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року по справі № 322/1178/17 сформульований правовий висновок:

«Якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, дотрималися письмової форми договору та підписали його, він вважається укладеним. Із системного аналізу ЦК України можна зробити висновок, що вказане правило визначення моменту укладення договору стосується лише договорів, які повинні бути укладені у простій письмовій формі.

Права й обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні договору оренди земельної ділянки, набуваються лише після його державної реєстрації.

Момент укладення договору передбачений у статті 640 ЦК України і пов`язується з досягненням сторонами згоди з усіх його істотних умов та дотриманням певних вимог, якими є передання майна або вчинення іншої дії, нотаріальне посвідчення договору або його державна реєстрація, якщо таке передбачено актами цивільного законодавства.

Сторони в договорі оренди землі мали право зазначати про момент початку перебігу та припинення дії вказаного договору, оскільки такі права прямо передбачені принципами та закріплені загальними нормами цивільного законодавства.

Разом з тим якщо сторони не вказали про час (термін, календарну дату, подію) початку перебігу та закінчення строку договору, діють загальні правила, передбачені спеціальним Законом № 161-XIV».

У постанові від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 (провадження № 6-162цс13) Верховний Суд України зробив висновок, «що поняття «момент укладення договору» та «момент набрання чинності договором оренди земельної ділянки» різняться змістовим наповненням, а також можуть відрізнятися у часі.

Моментом укладення договору оренди земельної ділянки є момент, коли сторони, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, скріплюють його своїми підписами. Однак цивільні права та обов`язки сторін, тобто чинність, договір набуває після його державної реєстрації».

Договір оренди землі спірної земельної ділянки №198 підписаний сторонами 06 січня 2013 року, отже відповідно до приписів ст. 5 ЦК України та з урахуванням наведених висновків судів касаційної інстанції при вирішенні питання щодо моменту його укладення і набуття ним чинності слід керуватися законодавством, яке було чинним на момент його підписання, а також нормами самого договору.

Згідно ч.1, ч.2, ч.3 ст.631 ЦК України у редакції за станом на 06 січня 2013 року строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Нормами ст.640 ЦК України передбачлося, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Нормами спеціального закону ЗУ «Про оренду землі», у редакції за станом на 06 січня 2013 року, було встановлено, що право оренди земельної ділянки підлягало державній реєстрації відповідно до закону (частина п`ята статті 6).

Згідно ст.125 ЗК України (у редакції за станом на 06 січня 2013 року) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Пунктом 3.1. договору оренди від 06 січня 2013 року передбачено, що договір набирає чинності в порядку, встановленому чинним законодавством України, але в будь-якому разі не раніше дня його підписання та скріплення печаткою Орендаря.

Пунктом 3.2. договору оренди встановлено, що строк дії договору починає обраховуватися з дня набрання ним чинності.

У пункті 4 договору оренди зазначено, що право оренди на земельну ділянку виникає з дня його державної реєстрації відповідно до закону України, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Проаналізувавши наведені норми, які регулювали спірні правовідносини за станом на січень 2013 року, апеляційний суд приходить до висновку, що договір оренди землі №198 був укладений сторонами 06 січня 2013 року (дата його підписання сторонами і дата підписання акту приймання-передачі земельної ділянки), проте цивільні права та обов`язки, задля набуття яких він був укладений, у сторін не виникли, так як цей договір не був зареєстрований у встановленому законом порядку.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вимоги про визнання укладеним договору оренди землі №198 від 06 січня 2013 року, при цьому посилання апеляційної скарги на приписи ст.33 ЗУ «Про оренди землі» не має правового значення, оскільки наведені вище правила щодо набуття чинності договору оренди є універсальними, тобто стосуються як випадків первісного укладення договору, так і укладення договору (продовження його дії) в порядку ст.33 ЗУ «Про оренду землі» .

Стосовно доводів апеляційної скарги про ухилення ОСОБА_1 від реєстрації свого права власності на земельну ділянку, апеляційний суд зауважує, що за змістом ст.25 ЗУ «Про оренду землі» обов`язок забезпечити державну реєстрацію договору оренди покладено на орендаря.

Отже, із січня 2013 року ТОВ «Агро-Сула» мало вжити заходів для проведення державної реєстрації укладеного договору оренди землі, проте всупереч приписам ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України ТОВ «Агро-Сула» не надало суду жодного доказу про вчинення ним (Товариством) певних дій для проведення державної реєстрації договору №198, про відмову у державній реєстрації договору у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності орендодавця на землю, тощо.

Один лише факт реєстрації ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку 17 вересня 2018 року у розумінні ст.80 ЦПК України не є достатнім доказом для висновку про те, що непроведення державної реєстрації договору оренди упродовж шести років стало наслідком винної поведінки виключно ОСОБА_1 .

Згідно правил оцінки доказів (стаття 89 ЦПК України) суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У підтвердження своїх доводів про виплату ОСОБА_1 орендної плати за договором №198 від 06 січня 2013 року ТОВ «Агро-Сула» надало суду такі докази: бухгалтерську довідку за підписом директора Товариства, видаткові касові ордери, платіжні доручення, відомості про виплати коштів (т.1 а.с.10-19).

Проаналізувавши наведені докази, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки у видаткових касових ордерах, платіжних дорученнях, відомості про виплати коштів відсутні дані про те, що ці кошти сплачені саме на виконання договору оренди №198 з урахуванням того, що ТОВ «Агро-Сула» орендує іншу належну ОСОБА_1 земельну ділянку. Окрім того, бухгалтерська довідка містить посилання на касовий документ, який відсутній у справі (платіжне доручення від 10 листопада 2017 року).

В апеляційній скарзі відсутні доводи на спростовування висновків суду першої інстанції у частині стягнення збитків у виді упущеної вигоди, розмір яких визначений з урахуванням строку давності, про застосування якого заявлено ТОВ «Агро-Сула» .

Таким чином, на переконання апеляційного суду суд першої інстанції виконав вимоги ст.89 ЦПК України дав правильну оцінку наданим у справу доказам і зробив правильний висновок про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та відмовив у задоволенні первісного позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

ОСОБА_1 надано апеляційному суду документи у підтвердження понесених витрат на правничу допомогу з розгляду справи у суді апеляційної інстанції: акт наданих послуг з розрахунком вартості послуг від 18 березня 2020 року, а також квитанцію від того ж числа про сплату адвокату Левицькому В.І. 8 684 грн. 50 коп.

Поданий розрахунок відповідає критеріям розумності (ч.4 ст.137 ЦПК України), заперечень зі сторони ТОВ «Агро-Сула» щодо обґрунтованості витрат на правничу допомогу не надходило.

За таких обставин відповідно до приписів ст.138, ст.141 ЦПК України у зв`язку з тим, що апеляційна скарга ТОВ «Агро-Сула» залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, понесені ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з ТОВ «Агро-Сула» на його користь.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Сула» залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду від 17 січня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Сула» на користь ОСОБА_1 8 684 грн. 50 коп. витрат на правничу допомогу при розгляді справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 18 березня 2020 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов