Дата документу 23.09.2020 Справа № 315/384/19
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 315/384/19Головуючий у 1-й інстанції Ярош С.О. Повний текст рішення складено 25.01.2020 року
Пр. № 22-ц/807/1239/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 15 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Запоріжгаз» (надалі - АТ «ОГРС «Запоріжгаз») про захист прав споживачів шляхом визнання незаконними та скасування рішення комісії, викладеного в протоколі комісії

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-13), в якому просив: - визнати неправомірними та скасувати рішення комісії з розгляду порушення відповідача, що оформлене протоколом засідання комісії з розгляду акту про порушення від 14.08.2018 року №00040, - визнати дії відповідача про проведення перерахунку необлікованого донарахованого об`єму (обсягу) природного газу та його вартості в розмірі 58816,43 грн. неправомірними, - зобов`язати відповідача провести перерахунок фактичного обсягу спожитого газу з 22.02.2018 року по 13.08.2018 року за фактичними показами, - стягнути з відповідача на його користь розмір витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 09.12.2010 року між сторонами було укладено договір про надання послуг з газопостачання, відповідно до умов укладеного договору відповідач надає послуги: постачання природного та скрапленого газу, технічне обслуговування та ремонт внутрішньо-будинкових систем газопостачання та дворових газопроводів, облік спожитого газу фіксується за допомогою лічильника, позивач є споживачем газу на підставі договору про надання послуг з газопостачання, в серпні місяці ним було виявлено пошкодження лічильника, в зв`язку з чим ним подана відповідна заява, 14.08.2018 року співробітниками відповідача було складено акт про порушення, копію якого йому було вручено у жовтні 2018 року, 07.11.2018 року з повідомлення він дізнався, що 05.10.2018 року рішенням комісії було проведено нарахування об`єму природного газу, копію протоколу про проведення експертизи, акту про проведення експертизи, копію рішення відповідно до якого було проведено нарахування об`єму природного газу він не отримав, його неодноразові звернення до відповідача залишені без відповіді, вважає, що рішення комісії щодо нарахування об`єму природного газу незаконним та такі дії відповідача проведені з численним порушеннями норм чинного законодавства, посилаючись на пункти 1-4 глави 10 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, вважає, що в порушення цих норм йому не було вручено копію акту про демонтаж та направлення на експертизу, не було повідомлено про час і місце проведення експертизи, посилається на те, що ним подана письмова заява про пошкодження лічильника, посилається на ст. 1166 ЦК України та вважаючи, що в його діях відсутня протиправна дія, то застосування санкцій до нього: донарахування вартості необлікованого газу є незаконним і несправедливим, вважає, що акт-розрахунок не містить необхідних показників, а тому є неналежним документом, в акті про порушення не вказано в чому полягає позаштатний режим роботи лічильника, тоді як пломби не були порушені, направлення лічильника на експертизу було здійснено з численними порушеннями, йому невідомо чи проводилась дана експертиза, так як йому не було направлено акту про її проведення, посилається на те, що в деліктних зобов`язаннях обов`язковою умовою настання відповідальності є шкода, протиправність поведінки та вина особи.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Ярош С.О. (а.с. 1).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 34) відкрито провадження цій у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 15 січня 2020 року (а.с. 125-127) позов ОСОБА_1 у цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 131-144) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 146).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 21 лютого 2020 року (а.с. 147), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 148), з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 18 суддів замість 40 суддів за штатом).

Відповідач АТ «ОГРС «Запоріжгаз» подав відзив на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі (а.с. 154-164).

В автоматизованому порядку справі суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалим лікарняним останньої (а.с. 169-170).

У судовому засіданні 08 квітня 2020 року апеляційним судом розпочато розгляд цієї справи по суті за відсутності позивача та представника відповідача за присутністю представника позивача: заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, у розгляді справи оголошено перерву (а.с. 166-168) в порядку часткового задоволення клопотання представника відповідача (а.с. 166-167).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 10 червня 2020 року, не відбувся через перебування судді-члена колегії на нетривалому лікарняному, який не давав можливості замінити її іншим суддею в автоматизованому порядку (довідка а.с. 180), та був відкладений з урахуванням відпустки судді-доповідача у період з 06.07.2020 року по 07.08.2020 року включно (а.с. 186).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, за змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України в редакції Закону № 540-IX, який був чинним з 02 квітня 2020 року по 16.07.2020 року включно, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. …. 371… цього Кодексу.. , а також строк…розгляду апеляційної скарги … продовжуються на строк дії такого карантину.

В Україні на час розгляду цієї справи апеляційним судом карантин діє з 12 березня 2020 року по 31 жовтня 2020 року включно, що є загальновідомою інформацією.

В автоматизованому порядку справі суддею Маловічко С.В. у цій справі замінено суддю Кочеткову І.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 187-188).

У судове засідання 23 вересня 2020 року повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Ременюк І.М. (а.с. 181-183), що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, позивач ОСОБА_3 та його представник - адвокат Ременюк Т.О. (а.с. 171-172) не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Ременюк Т.О. і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив: розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю інших представників позивача ОСОБА_3 - адвокатів Ременюк І.М. (а.с. 182-183) та Острик С.Ю. (а.с. 189-191), а також представника відповідача - адвоката Швайковського А.А.(а.с.166 а-167).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення всіх учасників цієї справи що з`явились, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 у цій справі не підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у повному обсязі у цій справі, керувався ст. 3-5, 8-11, 89, ч. 1 ст. 141, 263-266, 268 ЦПК України, ст. 11, 15, 16, 22 ЦК України, Кодексом газорозподільних систем та виходив із необґрунтованості та недоведеності позовних вимог позивача у цій справі, відсутності підстав для задоволення останніх.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, при вирішенні цієї справи суд першої інстанції правильно виходив із такого.

09.12.2010 року між позивачем та Публічним Акціонерним Товариством по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» було укладено договір про надання послуг з газопостачання до жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується поясненнями позивача та представника відповідача.

13.08.2018 року позивач звернувся до представника відповідача з заявою про заміну лічильника в зв`язку з його механічним пошкодженням при ремонті котельні, що підтверджується копією його заяви (а.с.21).

14.08.2018 року представниками відповідача за участю позивача було складено акт про порушення № 00000040, в якому було зазначено порушення: несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, лічильник працює в позаштатному режимі (деформація скла ЗВТ) (копія а.с. 24 -25).

14.08.2018 року представниками відповідача з участю позивача було складено протокол №000000105 направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу, в якому зазначено, що лічильник було демонтовано у котельні та розпломбовано (копія а.с. 41).

14.08.2018 року позивач підписав заяву про неможливість його участі у проведенні експертизи та був згоден з її висновком (копія а.с. 42).

24.09.2019 року була проведена експертиза лічильника, відповідно до висновку якої №1213 виявлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ: механічне пошкодження скла відлікового механізму, що надає доступ в роботу відлікового механізму, пошкодження повірочної мастичної пломби, встановленої на відлікового механізмі-відсутній відбиток тавра державного повірника, наявний доступ в роботу відлікового механізму, лічильник не придатний для подальшої експлуатації, підлягає заміні (а.с. 52).

05.10.2018 року рішенням комісії акт про порушення №00000040 від 14.08.2018 року було задоволено в частині несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що підтверджується копією протоколу №2429 (копія а.с. 43 зворот).

26.10.2018 року позивачу направлено вимогу про погашення вартості необлікованого об`єму та обсягу природного газу на суму 58816,43 грн. на підставі акту-розрахунку вартості необлікованого об`єму та обсягу природного газу на суму 58816,43 грн. відповідно до рішення комісії, яким затверджено акт про порушення в частині (копія а.с. 26).

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову позивача у цій справі, правильно виходив із такого.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є правовідносинами по договору про надання послуг з газопостачання, який укладено між сторонами 09.12.2010 року, та регулюються Кодексом газорозподільних систем.

Відповідно до ст. 12 ч. 5 п. 4 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації прав, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, керуючись ст. 12 ч. 5 п. 4 ЦПК України, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяв учасникам судового процесу в реалізації прав, передбачених цим Кодексом, а саме надав можливість відповідачу надати відзив на позов, а також надати суду всі наявні у учасників судового процесу докази.

Відповідно до ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ч. 1 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 11 ч. 2 п.1 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 11 ч. 3 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати з актів цивільного законодавства.

Так права і обов`язки сторін виникають з акту цивільного законодавства, яким є Кодекс газорозподільних систем, яким повинні керуватися сторони у правовідносинах щодо договору про надання послуг з газопостачання, який укладено між ними 09.12.2010 року.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що підстави, на які посилається позивач в своєму позові, як на підстави порушення його права споживача природного газу, не знайшли свого підтвердження під час перевірки їх наданими позивачем суду доказами.

Так, суд першої інстанції правильно встановив, що посилання позивача щодо неповідомлення його час та місце проведення експертизи не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні та спростовується відомостями, зазначеними в акті про порушення, складеним за його участю та його заявою про проведення експертизи без його участі та згодою з її висновком, що підтверджується актом про порушення (копія а.с. 24-25) та його заявою (копія а.с. 42).

Так, відповідно до п. 5 глави 10 розділу Х Кодексу газорозподільних систем позивач зобов`язаний бути присутнім під час проведення експертизи. За неможливості бути присутнім під час проведення експертизи споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) може дати письмову згоду у довільній формі на проведення експертизи без його участі.

У разі неприбуття споживача (суміжний суб`єкт ринку природного газу) та/або уповноваженої ним особи на експертизу проведення експертизи ЗВТ та/або пломби проводиться без його участі.

Так як позивач, як споживач, 14.08.2018 року надав письмову згоду на проведення експертизи без його участі (заява, копія а.с. 42), то остання була проведена за його відсутністю, що узгоджується з п.5 глави 10 розділу Х Кодексу газорозподільних систем.

Також суд першої інстанції правильно зазначав, що посилання позивача на те, що він письмово повідомив про пошкодження лічильника і відсутня його вина в його пошкодженні, не ґрунтується на законі.

Так, 13.08.2018 року позивачем було письмово повідомлено оператора ГРМ про пошкодження газового лічильника, що відповідає п.6 глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, яким передбачено такий обов`язок споживача.

Дії відповідача щодо складення 14.08.2018 року акту про порушення також узгоджуються з п.п.1,2 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем.

Судом першої інстанції встановлено, що факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ підтверджений висновком експертизи лічильника.

Суд першої інстанції правильно встановив, що підстави, передбачені ст. 1166 ЦК України, яка регулює деліктні відносини, які виникають з завдання шкоди, не може бути застосована до даних правовідносин, так як останні є договірними.

Суд першої інстанції не розглядав інші підстави, які зазначені позивачем в його додаткових поясненнях, наданих під час підготовчого провадження, з огляду на принцип диспозитивності цивільного судочинства.

Так відповідно до ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше ніж за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 49 ч. 3 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстав позову шляхом подання письмової заяви.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач не подав письмової заяви про зміну предмету чи підстав позову до закінчення підготовчого засідання, як це передбачено ст. 49 ч. 3 ЦПК України, а додаткові пояснення позивача, які містять додаткові підстави позову, не могли бути прийняті судом першої інстанції до уваги, а тому не оцінювались останнім як підстави позову у цій справі.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 дублюють доводи позовної заяви позивача у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача у цій справі, викладену в його позові, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Як було правильно встановлено судом першої інстанції, за результатами вищезазначеної перевірки працівниками Токмацького відділення ПАТ «Запоріжгаз» було складено акт про порушення № 00000040 від 14.08.2018 року, який у порядку, визначеному Кодексом ГРМ, підписано працівниками ПАТ «Запоріжгаз» та споживачем без зауважень.

Після зняття ЗВТ та/або пломби, пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу, чи гвинта, на якому закріплено пломбувальний матеріал (далі - пломба), в присутності сторін пломба або ЗВТ пакується в пакет з поліетилену чи з іншого цупкого матеріалу (або в транспортну тару, що передбачена заводом-виробником та зазначена в паспорті на ЗВТ), який опломбовується пломбою Оператора ГРМ з унікальним номером та за бажанням пломбою споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу). При цьому, представник Оператора ГРМ складає протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу (по одному екземпляру для кожної сторони).

Відсутнє у нормативному акті - Кодексі газорозподільних систем, положення чи вимога щодо складання якогось акту про демонтаж вимірювальної техніки, і необхідність чи обов`язковість складання такого є припущенням апелянта.

Апелянт у відповідності до положень пункту 2 глави 10 розділу X Кодексу ГРМ, Протоколом № 00000105 направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу від 14 серпня 2018 року був повідомлений про місце, дату та час проведення експертизи лічильника газу, про що свідчить його підпис у такому протоколі, однак він самостійно виявив бажання не бути присутнім, подавши відповідну заяву.

Щодо доводів апелянта про різність номерів пломб, що зазначені в протоколі направлення ЗВТ на експертизу та акті експертизи лічильника газу, то апеляційним судом встановлено, що пломбою «С46755258», яка зазначена в протоколі № 00000105 направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу від 14.08.2018 р., було опломбовано пакет, куди поміщено лічильник газу апелянта для направлення на експертизу, а пломбою «С46752351», яка зазначена в акті № 1213 експертизи лічильника газу від 24.09.2018 року було опломбовано пакет, куди поміщено лічильник газу апелянта після проведення експертизи.

Тому, будь-які порушення законодавства з боку відповідача у цій частині відсутні.

У відповідності до пункту 1 глави 3 розділу XI Кодексу ГРМ, у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газурозрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення (розрахунок а.с. 86-89).

Доводи апелянта про те, що тільки при виявленні порушення Оператором ГРМ складається акт про порушення, протирічить правовим приписам п.1 гл. 5 розд. XI Кодексу ГРМ, а саме у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу, ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України, та не приймаються апеляційним судом до уваги.

Так, главою 2 розділу XI Кодексу ГРМ визначено два види порушень, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу або зміна їх режиму нарахування, а саме:

- до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу;

- до порушень (за умови відсутності несанкціонованого втручання в ГРМ або роботу ЗВТ), що сталися внаслідок пошкодження чи позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ або його складових (які кваліфікуються як «не з вини споживача»), але внаслідок яких споживачу здійснюється перерахунок розподіленого (спожитого) об`єму природного газу.

В контексті викладеного, підпунктом 3 пункту 1 глави 2 розділу XI Кодексу ГРМ встановлено, що до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).

Несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу - це втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дій спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу.

Таким чином, згідно викладених правових норм, правовою підставою для здійснення перерахунку (донарахування) об`ємів природного газу стало саме несанкціоноване вручання в роботу ЗВТ (комерційний ВОГ, зокрема лічильника газу), про що якраз і зазначено в акті про порушення № 00000040 від 14 серпня 2018 року.

Крім того, з 01 липня 2015 року АТ «ОГРС «Запоріжгаз» (до перейменування - Публічне акціонерне товариство по газопостачання та газифікації «Запоріжгаз») на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу серія АЕ № 642479 здійснює виключно діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Відповідно за вказаним в розумінні Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу газорозподільних систем, АТ «Запоріжгаз» серед суб`єктів ринку природного газу, кваліфікується як Оператор газорозподільної системи.

Тому, АТ «ОГРС «Запоріжгаз» (старе найменування - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз»), на час виявлення порушення у апелянта, не є газопостачальною чи газотранспортною організацією, так як відсутні відповідні ліцензії на газопостачання чи транспортування природного газу, не кажучи вже про відсутність договору на постачання газу споживачу, а тому за суб`єктом вимоги за Положенням № 619 до газорозподільного підприємства (Оператора ГРМ), яким є АТ «Запоріжгаз», не застосовуються, до того ж порядок проведення експертизи ЗВТ та пломб визначено главою 10 розділу X Кодексу ГРМ, а не іншими нормативними актами, як то Положення № 619.

Тому, незрозумілими є посилання та вказівки в апеляційній скарзі позивача на безоблікове споживання електричної енергії та енергопостачальну компанію (енергопостачальника), так як АТ «Запоріжгаз» не є енергопостачальною компанією (енергопостачальником) та не здійснює постачання електричної енергії.

Також, в силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ж одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач ОСОБА_1 та його представники не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема позивачем ОСОБА_1 апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Встановлено, що оскаржуємим рішенням суд першої інстанції не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Також, встановлено, що позивач, як споживач, був звільнений від сплати судового збору за подачу вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі в силу вимог закону.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 15 січня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 29.09.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.