_____________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2580/19
Провадження № 2/947/3410/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі :

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О.

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Племениченко Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Одесі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь МТСБУ суму сплаченого відшкодування в розмірі 49 203, 19 гривень, та суму сплаченого судового збору в розмірі 1921 гривень.

Свої вимоги мотивував тим, що 09 липня 2016 року з вини ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Toyota» н.з. НОМЕР_1 в м. Одеса, була скоєна дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль «Dacia» н.з. НОМЕР_2 під керування ОСОБА_3 отримав пошкодження.

У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована, власник пошкодженого автомобіля, з метою відшкодування заподіяної йому шкоди звернувся до МТСБУ та йому було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 49 203, 19 гривень.

У зв`язку з чим позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь вказану суму із Відповідача в порядку регресу, а також відшкодувати судові витрати, пов`язані із розглядом справи.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М., яка ухвалою від 18.02.2019 року прийняла справу до свого провадження, призначивши справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2019 року позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, МФО 322313, ідентифікаційний код 21647131, місцезнаходження: м.Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, суму сплаченого відшкодування у розмірі 49 203, 19 гривень, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 гривень.

24 червня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про скасування заочного рішення.

Ухвалою суду від 22 липня 2020 року заочне рішення Київського районного суду м.Одеси від 18 квітня 2019 року по цивільній справі № 947/2580/19 за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою було скасовано та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Представник позивача Моторно (транспортного) страхового бюро України - Панасюк Олег Миколайович у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 у задоволенні позову просив відмовити, вказуючи на той факт, що постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року по справі № 520/11359/16-п не встановлена вина відповідача у вчиненні ДТП.

Дослідивши докази та матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09.07.2016 року о 08:10 год. в м. Одесі по вул. Люстдорфська дорога ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Toyota» н.з. НОМЕР_1 не дотримався безпечної дистанції до автомобіля марки «Dacia» н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого сталося зіткнення із вказаним автомобілем, після чого автомобіль марки «Dacia» н.з. НОМЕР_2 , скоїв зіткнення з автомобілем марки «Opel», н.з. НОМЕР_3 , що зупинився по переду. В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вказана обставина встановлена постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року по справі № 520/11359/16-п, якою провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративні правопорушення України закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СХХ автомобіль «Dacia» н.з. НОМЕР_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Згідно даних Централізованої бази даних МТСБУ, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Toyota» н.з. НОМЕР_1 станом на 09.07.2016 року застрахована не була.

14 липня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 09.07.2016 року в м. Одесі.

Відповідно до Звіту № 1247-07-16 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного судовим експертом Нікотіним Д.Є вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнтом зноси автомобіля «Dacia» н.з. НОМЕР_2 складає 54 175, 14 гривень.

16 травня 2017 року ОСОБА_5 звернулась до МТСБУ із заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди на підставі ст. 35 та п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В подальшому, 31 серпня 2017 року позивачем на рахунок ОСОБА_5 на підставі наказу № 7899 від 30 серпня 2017 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, було сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 49 203,19 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1236639.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання та створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 41 п. 1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Таким чином достовірно встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Доводи представника відповідача відносно того, що в постанові Київського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2016 року по справі № 520/11359/16-п не встановлено вину ОСОБА_2 , на думку суду, не заслуговують на увагу, оскільки протокол у справі про адміністративне правопорушення складався лише на відповідача, на іншого учасника ДТП протокол не складався. З мотивувальної частини постанови беззаперечно встановлено, що саме порушення Правил дорожнього руху з боку відповідача призвело до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09 липня 2016 року.

За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

До того, ж у судовому засіданні достовірно встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час скоєння ДТП не була застрахована.

Вирішуючи спір по суті, суд також бере до уваги, що відповідач постанову Київського районного суду м. Одеси від 17.10.2016 року не оскаржував та погодився з тим, що провадження у справі було закрито з нереабілітуючих підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у повній мірі виплаченого відшкодування.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача по стягненню з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в сумі 49 203, 19 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1921 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 22, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 82, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, МФО 322313, ідентифікаційний код 21647131, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, кошти в розмірі понесених витрат у розмірі 49 203, 19 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МФО 322313, ідентифікаційний код 21647131, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.