У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2020 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа Носівська міська рада Чернігівської області про встановлення факту прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа Носівська міська рада Чернігівської області про встановлення факту прийняття спадщини, звернулись до в порядку окремого провадження зі спільною заявою про встановлення факт у прийняття спадщини.

Вивчивши матеріали заяви на предмет дотримання заявниками вимог цивільного процесуального законодавства під час звернення з цією заявою до суду, суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільний справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV цього Кодексу.

Сторонами у справах окремого провадження є заявники, інші заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме: тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки; якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту.

Між тим, згідно з чинним цивільно-процесуальним законодавством справи окремого провадження розглядаються за загальними правилами цивільного судочинства, а саме за правилами позовного провадження, однак із певними винятками. Справи цього виду провадження проходять ті ж стадії цивільного судочинства, як і справи позовного провадження, а тому перед вирішенням питання про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції має перевірити підвідомчість даної заяви суду, підсудність справи та суб`єктний склад учасників справи у окремому провадженні.

Як вбачається з рекомендацій, викладених у п.п.3,4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. У кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора.

Як вбачається з положень ст. 316 ЦПК України щодо підсудності справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підсудність справи визначається за місцем проживання фізичної особи, яка звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, або громадянина України, який проживає за її межами, визначену за його клопотанням суддею Верховного Суду.

Відповідно до вимог п.2 ч.4 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадку, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог, про що постановляється ухвала.

Відповідно до ч.1 ст.188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача. (ч. 2 ст. 188 ЦПК України)

За встановлених обставин, суддя приходить до висновку про наявність підстав для повернення спільної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа Носівська міська рада Чернігівської області про встановлення факту прийняття спадщини, оскільки заявниками подано спільну заяву в порядку окремого провадження, об`єднання заявлених вимог в одному провадженні є недопустимим в силу положень цивільного процесуального законодавства, оскільки в даному випадку доведення фактів, які мають юридичне значення для кожного із заявників є окремими предметом доказування в залежності від ступеня спорідненості зі спадкодавцем, набуття права на спадкування за заповітом чи за законом та дотримання певної форми звернення з такими вимогами до суду за правилами територіальної підсудності з урахуванням вимог ст. 316 ЦПК України? зважаючи на відсутність у заявників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійного місця проживання (місця реєстрації) в межах Дніпровського району міста Києва, що зумовлює застосування положень п.2 ч.4 ст.185 ЦПК України.

Відповідно до ч.7ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи викладене та керуючись п.2 ч.4 ст. 185, ст. ст. 259-260, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа Носівська міська рада Чернігівської області про встановлення факту прийняття спадщини, - повернути суб`єктам звернення.

Роз`яснити заявникам, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я :