Справа № 466/5872/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Зими І.Є.

за участю секретаря Вітрук В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації, -

встановив:

04.08.2020р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 . Також просить зобов`язати Шевченківську РА ЛМР зняти ОСОБА_2 з реєстрації за вказаною адресою.

Свої вимоги мотивує тим, що він є власником, зареєстрований та проживає у вищевказаній квартирі. Крім нього та його сина, за вказаною адресою зареєстрований його брат - ОСОБА_2 . Проте, останній більше десяти років там фактично не проживає. В помешканні відсутні його речі, участі в утриманні житла він не бере. Жодних домовленостей або угод між ними про право чи порядок користування будинком не було та не укладалось. Відповідач, на його прохання добровільно знятися з реєстрації, не реагує. Вказана ситуація створює позивачу незручності в користуванні житлом, він змушений оплачувати зайві комунальні послуги, відтак просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без їх участі. Позов підтримують в повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. Не подав відзиву на позовну заяву.

Представник Шевченківської райадміністрації ЛМР в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі.

Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідачів, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення.

У зв`язку з розглядом справи без участі сторін, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником, зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_1 , що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.04.2003р. № 388542 (а.с.7) та довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки № 1024 від 09.07.2020р, виданої ТзОВ «УК «Збоїща».

Із даної довідки також вбачається, що у вказаній квартирі, окрім позивача та його сина, зареєстрований брат позивача ОСОБА_2 відповідач у справі. Даний факт також стверджується актом № 101 від 16.07.2020р., складений комісією ТзОВ УК «Збоїща», за участю сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в якому зазначено, що останній не проживає в помешканні більше двох років.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Статтею 163 ЖК УРСР врегульовано, що у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, що врегульовано ст. 405 ЦК України.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, з врахуванням того, що відповідач не проживає у спірній квартирі декілька років без поважних причин, тому суд приходить до висновку, що слід визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом квартирою АДРЕСА_1 .

Щодо позовної вимоги про примусове зняття відповідача з реєстраційного обліку в квартирі, то така задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає процедуру реєстрації місця проживання особи, зокрема ч. 1ст.6 цього Закону передбачає, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання».

Окрім того, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, функції реєстрації та зняття з реєстрації фізичних осіб покладено виключно на органи реєстрації. При відмові відповідача знятися з реєстрації добровільно, його зняття з реєстрації можливе за наявності остаточного рішення суду. Питання зняття з реєстрації вирішується спеціально уповноваженим органом і не входить до компетенції суду, тобто рішення суду є лише підставою для зняття з реєстрації.

Враховуючи наведене, оцінивши доводи позивача, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 84, 89, 273, 274, 280-284, 289, 314 ЦПК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 383, 405 ЦК України, суд , -

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

В решті вимог відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , прож: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , ІПН невідомий, паспорт НОМЕР_2 .

Відповідач: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, адреса: м. Львів, вул. Липинського, 11.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя І. Є. Зима