ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

18 березня 2020 року

м. Харків

справа № 645/7151/19

провадження № 22-ц/818/1009/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Пилипчук Н.П.,

суддів: Кругової С.С., Бровченко І.О.,

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 листопада 2019 року по справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 листопада 2019 року відмовлено в задоволенні.

На зазначене рішення суду першої інстанції 09 грудня 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 листопада 2019 року залишено без руху у зв`язку із пропуском строку на апеляційне оскарження.

Зазначена ухвала неодноразово направлялась апелянту на її адресу: вулиця Харківських Дивізій 12/21 в м.Харкові.

На даний час вимоги ухвали суду про усунення недоліків апеляційної скарги не виконані, поштові повідомленні про вручення копії ухвали суду апелянтуна адресу Харківського апеляційного суду не поверталися.

Згідно з реєстром поштових відправлень копія ухвали Харківського апеляційного суду від 19 грудня 2019 року була направлена апелянту 21 грудня 2019 року, номер відправлення 632; 11 лютого 2020 року номер відправлення 984 (а.с.26-27, 30-31). При цьому, кореспонденція поверталась до суду без вручення.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно частини третьої статті 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany).

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобовязані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права зобов`язує апелянта, самостійно цікавитися перебігом розгляду його скарги в суді апеляційної інстанції. Тривала відсутність такого інтересу з боку апелянта свідчить про його небажання добросовісно користуватися своїми процесуальними правами.

Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України неприпустимість зловживання процесуальними правами визнана однією з засад (принципів) цивільного судочинства. Роль суду у реалізації принципу змагальності сторін полягає, зокрема, у запобіганні зловживанню учасниками судового процесу їх правами.

Згідно ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, за якими у разі невиконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною і повертається особі, яка її подала.

Враховуючи те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 листопада 2019 року не відповідає вимогам, що діють на час постановлення дійсної ухвали, апеляційну скаргу, на підставі ст.357 ЦПК України, належить визнати неподаною та повернути апелянту, а справу направити до суду першої інстанції.

Апелянту роз`яснюється, що відповідно до ч.2 ст.357, ч.7 ст.185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 листопада 2019 року по справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини вважати неподаною та повернути заявникові, а справу направити до суду першої інстанції.

Цивільну справу №645/7151/19за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Н.П. Пилипчук

Судді: С.С. Кругова

І.О. Бровченко