Єдиний унікальний номер №243/9210/19
Номер провадження №2/243/156/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

«16» березня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Дюміної Н.О.,

при секретарі - Ревва Е.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Слов`янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна за представництвом Головного управління національної поліції в Донецькій області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року позивач звернулася до суду з дійсним позовом, на обґрунтування позову зазначила, що рішенням апеляційного суду Донецької області від 22.07.2011 року №22-6428/2011 ОСОБА_1 було поновлено на роботі на посаді завідувача господарством з 10.12.2010 року. У зв`язку з невиконанням директором Слов`янського психоневрологічного інтернату ОСОБА_2 зазначеного судового рішення з листопада 2012 року по теперішній час структурним підрозділом ГУНП в Донецькій області ведеться досудове слідство по кримінальному провадженню № 0000101 від 27 листопада 2012 року. Нагляд за додержанням законів органами, що досудове слідство по кримінальному провадженню №0000101 від 27.11.2012 року через свої структурні підрозділи здійснює Прокуратура Донецької області. З 27.11.2012 року досудове слідство по кримінальному провадженню №0000101 здійснював слідчий відділ Слов`янського відділу поліції Головного управляння Національної поліції в Донецькій області, проте здійснював неякісно та не ефективно, протягом часу досудового слідства не були встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення, не вживались заходи, спрямовані на розкриття кримінального правопорушення. 27.11.2015 року прокурор Донецької області ОСОБА_3 своєю постановою визначив підслідність та доручив проведення досудового слідства по кримінальному провадженою №0000101 від 27.11.2012 року СВ Краматорського відділу поліції ГУНП в Донецькій області. 08.06.2016 року постановою прокурора Краматорської місцевої прокуратури Єресько В.М. кримінальне провадження № 0000101 від 27.11.2012 року за ч. 2 ст. 382 КК України об`єднано з кримінальними провадженнями № 00008896 від 06.04.2016 року за ч. 3 ст. 382 КК України та з кримінальним провадженням № 0000036 від 07.04.2016 року за частинами 2,3 статті 382, за частиною 1 ст. 366 КК України. 17.06.2016 року власною постановою старший слідчий СВ Краматорського відділу поліції Головного управління національної поліції Донецької області Литвинов В.В. прийняв свого до свого провадження кримінальне провадження № 0000101 від 27.11.2012 року за частинами 2,3 ст. 382, ч. 1 ст. 366 КК України та приступив до досудового розслідування. Старший слідчий СВ Краматорського відділу поліції ГУНП в Донецькій області Литвинов В.В. під час досудового слідства по кримінальному провадженню № 0000101 від 27.11.2012 не вчинив жодної слідчої дії, не в повній мірі перевірив доводи заявника ОСОБА_1 , не з`ясував всі обставини справи, необґрунтовано та передчасно 17.06.2016 року виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0000101 від 27.11.2012 за відсутністю в діяннях складу злочину, передбаченого частинами 2,3 ст. 382, ч. 1 ст. 366 КК України, без зазначення в постанові доказів, на підставі яких він зробив висновок про відсутність в діяннях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, без вмотивування прийнятого слідчим рішення.

25.04.2017 року ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду №1-кс/234/996/17 по справі №234/2376/17 постанову старшого слідчого СВ Краматорського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області Литвинова В.В. від 31.01.2017 року про закриття кримінального провадження №0000101 від 27.11.2012 року за відсутністю в діяннях складу злочину, передбаченого частинами 2 та З статті 382, частиною 1 статті 366 Кримінального кодексу України, скасовано.

02.07.2018 року до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено відомості по кримінальному провадженню № 0000391 за частиною 1 статті 367 Кримінального кодексу України стосовно неналежного виконання службових обов`язків старшим слідчим СВ Краматорського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області Литвиновим В.В. під час досудового слідства по кримінальному провадженню №0000101 від 27.11.2012 року.

Вважає, що протиправною, незаконною, неправомірною є бездіяльність Держави Україна за представництвом Головного управління Національної поліції в Донецькій області, яка полягає у винесенні 31.01.2017 року слідчим Литвиновим В.В. незаконної постанови про закриття кримінального провадження №0000101 від 27.11.2012 року, а також у невиконанні службовими особами ГУ НП в Донецькій області вимог статей 3, 8. 9, 19, 40 Конституції, статей 2. 9, 28, 38, 91-94, 110, 219 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до яких вони зобов`язані належним чином провести досудове слідство та захистити порушені права ОСОБА_1 на справедливий суд, на ефективний правовий засіб захисту права мирно володіти своїм майном, недотриманням гарантії реалізації мною права управляти державними справами безпосередньо, порушенням права поширювати та отримувати інформацію, право отримати обґрунтовану відповідь у визначений статтею 219 Кримінального процесуального кодексу України строк.

Крім того, бездіяльністю відповідача ОСОБА_4 їй завдана моральна шкода, яка полягає у глибоких душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї та у зв`язку із порушенням її прав людини та громадянина, гарантованих їй Конституцією України та міжнародними договорами, що викликало у неї сильні негативні почуття від посягання службових осіб органу державної влади на конституційний лад України, які змінюються одне одним, а саме: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю, почуття гніву.

Посилаючись на наведені обставини та норми ст.ст. 3, 5, 8, 9, 13, 19, 34, 38, 40 Конституції України, Загальної декларації прав людини, ст.ст. 14, 19, 25 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст.ст. 1, 10, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Закону України «Про міжнародні договори України», ст.ст. 214, 219 КПК України ОСОБА_1 просить суд стягнути з держави Україна за представництвом Головного управління національної поліції в Донецькій області за рахунок державного бюджету моральну шкоду, спричинену порушенням права ОСОБА_1 здійснювати безпосередньо управління державними справами, на отримання обґрунтованої відповіді від посадової особи органу державної влади у встановлений законом строк, порушенням права на справедливий суд, на ефективний правовий засіб захисту права мирно володіти своїм майном, в сумі 300456,00 грн., а також визначити порядок виконання прийнятого судового рішення, вжити заходів для забезпечення його виконання і постановити окрему ухвалу про виявлені недоліки в діяльності прокуратури Донецької області.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ПРОЦЕСУ

(1)Доводи особи, яка подала позовну заяву

Спричинена бездіяльністю відповідача Держава Україна моральна шкода полягає у глибоких душевних стражданнях, яких позивач, як фізична особа, зазнала у зв`язку протиправною поведінкою щодо неї та у зв`язку із порушенням її прав людини та громадянина, гарантованих Конституцією України та чинними міжнародними договорами, що викликало в неї сильні негативні почуття від посягання службових осіб органу державної влади на конституційний лад України, які змінюються одне одним, а саме: почуття обурення, почуття невпевненості в майбутньому, почуття відчаю, почуття гніву.

Протиправною, незаконною, неправомірною є бездіяльність Держави Україна за представництвом Головного управління національної поліції в Донецькій області, яка полягає в невиконанні службовими особами Головного управління національної поліції в Донецькій області яка полягає у винесенні незаконної постанови про закриття кримінального провадження.

(2) Доводи Головного управління національної поліції в Донецькій області

У відзиві представник відповідача зазначає, що що ГУНП в Донецькій області є державною установою, а саме центральним органом виконавчої влади, та фінансується суто з державного бюджету відповідно до бюджетної класифікації. Всі витрати здійснюються тільки у межах, встановлених кошторисом на певні цілі і нецільове використання коштів не допускається законодавством (Бюджетний кодекс України, ЗУ «Про Державний бюджет України»).

Більше того, кошторисом МВС України не передбачені витрати компенсації за моральну та матеріальну шкоду і це робить неможливим їх виплату за рахунок МВС України. Також з 1998 року здійснення контролю за використанням бюджетних коштів покладено на Державну казначейську службу України, а, відповідно до порядку, передбаченому ЗУ «Про Державний бюджет України» вказані виплати здійснюються з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України в межах бюджетних призначень, затверджених у державному бюджеті України на цю мету.

Головне управління Національної поліції в Донецькій області не може виступати у справі представником Держави Україна, оскільки ГУНП в Донецькій області не наділено такими повноваженнями, тобто у справі ГУНП в Донецькій області визначено неналежне коло відповідачів у справі.

Крім того, зазначає, що аналогічне провадження вже розглядалось судом. ОСОБА_1 зверталась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з цивільним позовом (справа 243/2749/16-ц) до ГУНП в Донецькій області та Державної казначейської служби стверджуючи, що внаслідок протиправної бездіяльності органів прокуратури та досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000101 їй заподіяно моральної шкоди, на відшкодування якої просила стягнути з Державного бюджету України 150 000 грн.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20.12.2016 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання грошових коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди грошові кошти в сумі 13 754 грн. 95 коп.

Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. В задоволенні решти заявлених ОСОБА_1 вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 23.03.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а апеляційну скаргу прокуратури Донецької області задоволено частково. Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 грудня 2016 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Донецькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: прокуратура Донецької області, Краматорська місцева прокуратура, Слов`янська місцева прокуратура, - про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування, та прокуратури, відмовлено. Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення.

На теперішній час свої позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовує незаконними рішеннями та бездіяльністю слідчих та процесуальних керівників прокуратури Донецької області, порушенням розумних строків розгляду кримінального провадження. Такі процесуальні рішення та бездіяльність слідчого є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України. У той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень, не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача. Крім того, постанови про закриття кримінального провадження були скасовані судами не з підстав неправомірності, а з підстав передчасності їх висновків та необхідністю проведення додаткових слідчих дій, що не свідчить про протиправність дій органу досудового розслідування та завдання цим шкоди позивачеві.

16 серпня 2019 року ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області відкрито провадження у справі за № 243/9212/19 за позовом ОСОБА_1 . Зазначена справа також стосується закриття кримінального провадження № 0000101, однак іншими датами, тобто позовні вимоги заявлені до одного й того ж відповідача і за аналогічними обставинами.

Оскільки позивачем не доведено факт протиправних дій або бездіяльності відповідача, а також конкретні негативні наслідки від них, то підстави для відшкодування їй шкоди відсутні.

В судове засідання учасники справи, належним чином повідомлені про час і дату розгляду справи, не з`явились.

20 лютого 2020 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без її участі.

В наданому суду клопотанні від 16 грудня 2019 року представник відповідача ГУНП в Донецькій області Задоєнко О.В., який діє на підставі довіреності № 8149/01/23-2019 від 11 грудня 2019 року, просив розгляд справи проводити без його участі.

Представник відповідача Державної Казначейської служби України, який був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду шляхом надіслання судових повісток, у судове засідання не з`явився, заяв та клопотань від нього не надійшло.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 22.07.2011 №22-6428/2011 ОСОБА_1 було поновлено на роботі на посаді завідувача господарством з 10.12.2010 року.

27 листопада 2012 року СВ Слов`янського МВ ГУМВС України в Донецькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження за № 0000101 за ч. 1 ст. 382 КК України.

27 листопада 2015 року прокурор Донецької області ОСОБА_3 своєю постановою визначив підслідність та доручив проведення досудового слідства по кримінальному провадженою №0000101 від 27 листопада 2012 року СВ Краматорського відділу поліції ГУНП в Донецькій області.

08.06.2016 року постановою прокурора Краматорської місцевої прокуратури Єресько В.М. кримінальне провадження № 0000101 від 27.11.2012 року за ч. 2 ст. 382 КК України об`єднано з кримінальними провадженнями № 00008896 від 06.04.2016 року за ч. 3 ст. 382 КК України та з кримінальним провадженням № 0000036 від 07.04.2016 року за частинами 2,3 статті 382, за частиною 1 ст. 366 КК України.

17 червня 2016 року старший слідчий СВ Краматорського відділу поліції Головного управління національної поліції Донецької області Литвинов В.В. своєю постановою прийняв до свого провадження кримінального провадження № 0000101 від 27.11.2012 за відсутністю в діяннях складу злочину, передбаченого частинами 2,3 ст. 382, ч. 1 ст. 366 КК України.

31 січня 2017 року старший слідчий СВ Краматорського відділу поліції Головного управління національної поліції Донецької області Литвинов В.В. виніс постанову про закриття кримінального провадження № 0000101 від 27 листопада 2012 року за відсутністю в діяннях складу злочину, передбаченого частинами 2,3 ст. 382, ч. 1 ст. 366 КК України, без зазначення в постанові доказів, на підставі яких він зробив висновок про відсутність в діяннях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення.

25 квітня 2017 року ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду №1-кс/234/996/17 по справі №234/2376/17 постанову старшого слідчого СВ Краматорського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області Литвинова В.В. від 31 січня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000101 від 27.11.2012 року, скасовано.

ПОЗИЦІЯ СУДУ

Перевіривши доводи позивача та представника відповідача, заслухавши пояснення свідка, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивачем ОСОБА_1 зазначено підставу для відшкодування шкоди протиправну, незаконну, неправомірну бездіяльність Держави Україна за представництвом Головного управління національної поліції в Донецькій області, яка полягає у винесенні 31 січня 2017 року слідчим Литвиновим В.В. незаконної постанови про закриття кримінального провадження № 0000101 від 27 листопада 2012 року, яку було скасовано слідчим суддею Краматорського міського суду Донецької області.

Пунктами 3, 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Враховуючи, що жодної з перелічених незаконних дій щодо ОСОБА_1 вчинено не було, як вбачається з її позовної заяви та наданих нею пояснень у судовому засіданні, стаття 1176 ЦК України не підлягає застосуванню до виниклих спірних правовідносин.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювача та шкодою, на яку посилається позивач.

Обставини справи свідчать про те, що оскарження ОСОБА_1 постанови слідчого СВ Краматорського відділу поліції ГУНП в Донецькій області про закриття кримінального провадження № 0000101 від 27.11.2012 року свідчить про реалізацію останньою права на оспорювання процесуальної діяльності слідчого і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Сам факт скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені.

Лише незгода позивача з прийнятим слідчим процесуальним рішенням, яке було нею оскаржене в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування їй моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження.

Таким чином, судом не встановлено дій з боку Головного управління національної поліції в Донецькій області, які давали б правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування їй моральної шкоди.

Таким чином, судом не встановлено дій з боку держави Україна за представництвом Головного управління національної поліції в Донецькій області, які давали б правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування їй моральної шкоди на підставі статей 1173, 1174, 1176 ЦК України. За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв?язку з чим підстави для визначення порядку виконання рішення, вжиття заходів для забезпечення його виконання та постановлення окремої ухвали відсутні.

Суд при винесенні рішення у дійсній справі керувався лише основним актом цивільного законодавства України Цивільним кодексом України, оскільки його положеннями в повній мірі врегульовані відносини, які виникли між сторонами. Позивач в своєму позові посилався на загальні положення національного законодавства, які не регулюють правовідносини, які виникли між сторонами, не є спеціальними нормами, а тому і не були застосовані судом при винесенні дійсного рішення.

Також у своєму позові позивач посилається на п. 50 Рішення "Мельниченко проти України"(заява N 17707/02) від 19 жовтня 2004 року ; п. 42 Рішення "Михалкова та інші проти України" (Заява N 10919/05) від 13 січня 2011 року; п. 75 Справа "Ромашов проти України" (Заява N 67534/01) від 27 липня 2004 року та ін. Суд звертає увагу на те, що при застосуванні Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Протоколів до Конвенції та практики Європейського Суду з прав людини неможливо вважати правильним лише посилання на рішення Європейського Суду з прав людини без аналізу обставин справи, що були предметом розгляду Європейського Суду у взаємозв`язку з обставинами справи, що розглядаються національним судом.

ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ

У статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначено об`єкти справляння судового збору.

Згідно з положеннями пункту 13 частини 2 статті 3 цього Закону судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила визнати протиправною, незаконною та неправомірною бездіяльність Головного управління національної поліції в Донецькій області, яка на її думку, полягала у винесенні 31 січня 2017 року слідчим Литвиновим В.В. незаконної постанови про закриття кримінального провадження № 0000101 від 27 листопада 2012 року, що завдало їй моральну шкоду.

Тобто позивачем оскаржено дії органів поліції.

Пункт 13 частини 2 статті 3 закону України «Про судовий збір» як правову підставу звільнення від сплати судового збору позивач зазначав в позовній заяві, з такими доводами позивача суд повністю погоджується.

Згідно частини 7 статті 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна за представництвом Прокуратури Донецької області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У відповідності до п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до /або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 18 березня 2020 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Н.О.Дюміна