Провадження №2/359/1136/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про визнання права власності на частку в домоволодінні,

встановив:

1. Зміст доводів пред`явленого позову.

1.1. В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом та посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , якому належали 39/100 часток у домоволодінні по АДРЕСА_1 . Після смерті спадкодавця позивач продовжив проживати у спадковому житловому будинку. Тому ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на 39/100 часток в домоволодінні по АДРЕСА_1 .

2. Інформація про рух цивільної справи.

2.1. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 28 листопада 2019 року (а.с.20-21) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

2.2. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду, занесеною до протоколу судового засідання від 22 січня 2020 року (а.с.23), було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_5 про витребування у Бориспільської районної державної нотаріальної контори копії спадкової справи №311/2005, заведеної після смерті ОСОБА_4 .

2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 2 червня 2020 року (а.с.42) підготовче провадження було закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

2.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду, занесеною до протоколу судового засідання від 18 серпня 2020 року (а.с.54), ОСОБА_3 був залучений до участі у розгляді цивільної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

3.1. У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 підтримують позов та наполягають на його задоволенні.

3.2. ОСОБА_2 не з`явилась у судове засідання. Вона неодноразово у встановленому порядку повідомлялась про час та місце розгляду цивільної справи. Це підтверджується численною судовою кореспонденцією (а.с.30-31, 32, 36, 38-39, 44-46, 52-53).

3.3. ОСОБА_3 також не з`явився у судове засідання. Як вбачається з ч.3 ст.223 ЦПК України, його неявка не перешкоджає розгляду цивільної справи.

4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

4.1. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , якому належало 39/100 часток у домо-володінні по АДРЕСА_1 . Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 10 липня 2004 року (а.с.4) та копією ухвали Бориспільського районного суду від 15 квітня 1992 року (а.с.9).

4.2. На підставі рішення Бориспільської міської ради №42-2-VII від 17 грудня 2015 року вул. Дзержинського в м. Бориспіль була перейменована на вул. Бежівка.

4.3. Зі змісту витягу зі Спадкового реєстру №77570 від 27 квітня 2005 року (а.с.28 зворот) вбачається, що за час свого життя ОСОБА_4 не склав заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після його смерті спадкування здійснюється за законом.

4.4. ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 та спадкоємцем першої черги за законом. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 1 травня 1965 року (а.с.8). Крім того, рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 18 березня 2005 року (а.с.7) ОСОБА_2 було визнано спадкоємицею четвертої черги за законом.

4.5. Спірні правовідносини регулюються главою 24 «Набуття права власності» та главою 87 «Здійснення права на спадкування» ЦК України.

5. Норми права та стала судова практика, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

5.2. Згідно з ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

5.3. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

5.4. Згідно з ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

5.5. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в п.46, п.48, п.55-п.56 постанови від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження №12-291гс18), аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів в їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовно умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

5.6. У постанові від 1 серпня 2018 року у справі №201/12550/16-ц (провадження №61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, без титульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Велика Палата Верховного Суду, враховуючи зазначене про умови набуття права власності за набувальною давністю, не вбачає підстав для відступу від наведених висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки за змістом частини першої статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки в цьому разі володілець володіє майном не як власник.

5.7. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

5.8. Згідно з ч.3 ст.13, ч.3 ст.16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи у випадку виявлення судом зловживання особою правом в будь-яких формах.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

6.1. Зі змісту довідки виконавчого комітету Любарецької сільської ради (а.с.26 зворот) вбачається, що на день смерті спадкодавця ОСОБА_2 проживала разом з ОСОБА_4 в її домоволодінні по АДРЕСА_2 . Тому рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 18 березня 2005 року (а.с.7) вона була визнана такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 . Ці обставини свідчать про те, що на підставі ч.5 ст.1268 ЦК України ОСОБА_2 набула право власності на 39/100 часток в домоволодінні по АДРЕСА_1 .

6.2. З копії домової книги (а.с.10-11) та копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 від 16 квітня 1965 року (а.с.12) вбачається, що на день смерті спадкодавця ОСОБА_1 проживав окремо від ОСОБА_4 . В матеріалах спадкової справи №311/2005 (а.с.25-29) також відсутня заява позивача про прийняття ним спадщини. Ці обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не прийняв спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 , ані в порядку, передбаченому ч.3 ст.1268 ЦК України, ані в порядку, передбаченому ч.1 ст.1269 цього Кодексу.

6.3. Крім того, з копії домової книги (а.с.10-11) та копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 від 16 квітня 1965 року (а.с.12) вбачається, що ОСОБА_1 вселився в спірне домоволодіння ще за життя його батька ОСОБА_4 та на підставі ч.1 ст.156 ЖК України набув право користування цим об`єктом нерухомого майна як член сім`ї співвласника житлового будинку. Тому в діях позивача відсутні ознаки добросовісності та безтитульності, на обов`язковість яких наголошували Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 1 серпня 2018 року у справі №201/12550/16-ц (провадження №61-19156св18) та Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження №12-291гс18). Ці обставини переконливо свідчать про відсутність підстав для набуття ОСОБА_1 права власності на 39/100 часток в домоволодінні по АДРЕСА_1 , у порядку, передбаченому ст.344 ЦК України.

6.4. Пред`являючи позов про визнання права власності на вказане майно за набувальною давністю, ОСОБА_1 прагне відновити майнове право, яке було ним втрачено на підставі ч.1 ст.1272 ЦК України. Ця обставина свідчить про те, що в діях позивача містяться ознаки зловживання правом, оскільки єдиним належним способом захисту майнового права ОСОБА_1 може бути виключно пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його батька ОСОБА_4 , за умови наявності поважних причин пропуску вказаного строку.

6.5. З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання за позивачем права власності на 39/100 часток в домоволодінні по АДРЕСА_1 відсутні. Тому у задоволенні пред`явленого позову ОСОБА_1 належить відмовити.

7. Розподіл судових витрат.

7.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

7.2. ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 798 гривень 2 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією №27830 від 26 листопада 2019 року (а.с.1). У задоволенні пред`явленого позову відмовлено в повному обсязі.

7.3. З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування ОСОБА_1 витрат на оплату судового збору відсутні.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , про визнання права власності на частку в домоволодінні відмовити.

Повний текст рішення суду складений 28 серпня 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець