КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року

м. Київ

справа №760/9538/20

провадження №22-ц/824/11029/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівМузичко С.Г., Коцюрби О.П.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник особи, яка звернулась зі скаргою ОСОБА_1 ,

заінтересована особа ОСОБА_2 ,

представник заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року /суддя Калініченко О.Б./

у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ), заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся зі скаргою на дії Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа ОСОБА_2 .

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року у задоволенні скарги відмовлено. /а.с. 104-108/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу скасувати, вимоги скарги задовольнити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема не з`ясовано правомірності накладення арешту. Зазначав, що постанова про відкриття виконавчого провадження не була належним чином вручена боржнику, що призвело до невиконання рішення суду. Вказував також і на те, що арешт на майно боржника накладається одночасно з відкриттям виконавчого провадження лише за заявою стягувача, такої заяви ОСОБА_2 не подавав. Окрім того, державний виконавець, починаючи виконувати рішення суду повинен пересвідчитись чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження. Доказів що боржником була отримана копія постанови не надано. Також наголошував, що стягувач більше десяти років не вживав жодних активних дій по виконанню рішення суду, матеріали виконавчого провадження знищені, дані про стягнення за виконавчим листом №2-419-1/09 від 17.03.2009 р. в автоматизованій системі відсутні, на виконанні він не перебуває. У провадженні суду також знаходилась заява ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа, водночас, оскільки матеріали справи знищено це унеможливило видачу дубліката. Зазначав, що існування арешту на майно порушує його права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 28.05.2009 року постановою державного виконавця ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві Кучерявої Т.А. відкрито виконавче провадження №13047552 по виконанню виконавчого листа № 2-419-1/09, виданого Солом`янським районним судом м. Києві 17.03.2009 року, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суми боргу - 160 664, 20 грн. та накладено арешт на все майно боржника /а.с.12/.

У постанові про відкриття провадження № 13047552 від 28.05.2009 року пунктом 6 передбачено направити копії постанови, зокрема, сторонам виконавчого провадження.

Також п.п. 4,5 накладено арешт на все майно боржника та заборонено здійснювати його відчуження лише в межах суми боргу - 160664,20 грн., що застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду.

Постановою державного виконавця ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві Мазур Ю.С., який на даний час не працює, про повернення виконавчого документу від 24.07.2012 року виконавчий лист було повернено стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 47, 50 Закону України «Про виконавче провадження» /а.с. 13/.

З наданої представником стягувача інформації з Держаного реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на 19.06.2020 року вбачається, що з нерухомого майна за заявником 01.03.2010 року на підставі свідоцтва про право власності було зареєстровано право власності на Ѕ частку житлового будинку загальною вартістю 22678 грн. Втім, відомості про інші права власності та про заборону відчуження об`єктів нерухомого майна в Державних реєстрах відсутні.

З відповіді Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) вбачається, що виконавче провадження № 13047552 знищено у зв`язку із закінченням строку зберігання.

Також судом встановлено, що станом на 01.06.2020 року рішення суду боржником не виконано, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій не сплачено.

Згідно даних з Автоматизованої системи виконавчих проваджень інформації про виконавче провадження № 13047552 не знайдено, при цьому обтяження у вигляді арешту майно, власником якого є ОСОБА_4 , не знято /а.с. 14-16/.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на день винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) про те, що державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред`явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ; вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 30 цього Закону про те, що державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк відповідно до статті 24 цього Закону. У разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, встановленому статтею 32 цього Закону, та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення. ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача або боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів.

Встановивши, що матеріали виконавчого провадження, в рамках якого на майно скаржника накладено арешт, знищені за закінченням терміну їх зберігання, встановити на даний час за відсутності матеріалів виконавчого провадження своєчасність направлення боржнику та отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження не виявляється можливим, тому підстав вважати, що боржник був позбавлений можливості скористатися правами, наданими йому ЗУ «Про виконавче провадження», немає. Крім того, несвоєчасне отримання постанови про відкриття виконавчого провадження не є підставою для її скасування, а слугує лише підставою для відкладення проведення виконавчих дій. у матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, що в межах даного виконавчого провадження проводились будь-які виконавчі дії, а також, що ОСОБА_4 мав намір добровільно виконати рішення, а, отже, не вбачається підтвердження порушення державним виконавцем вимог законодавства.

Щодо накладення арешту на майно, повернення виконавчого документа з підстав, визначених п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», не тягне за собою обов`язку виконавця скасування арешту майна боржника.

За викладених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дії державних виконавців відповідають вимогам закону і правові підстави як для скасуванні п. 4 постанови про відкриття виконавчого провадження № 13047552 від 28.05.2009 року в частині накладення арешту на все майно, так і скасування арешту з майна у зв`язку із поверненням виконавчого документу стягувачу відсутні.

Крім того, суд першої інстанції вірно звернув увагу скаржника на те, що вимога зняти арешт з майна, може здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. Суд в межах розгляду скарги щодо прийняття процесуальних рішень виконавцем не може виходити за межі своїх повноважень та вирішувати їх, а може зобов`язати державного виконавця усунути порушення закону шляхом здійснення певних виконавчих дій, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Доводи апеляційної скарги, про те, що постанова про відкриття виконавчого провадження не була належним чином вручена боржнику, що унеможливило невиконання рішення суду, колегією суддів не приймаються з огляду на те, що боржник на надав доказів по виконанню рішення суду, маючи можливість сплатити борг, намагається зняти арешт з майна.

Доводи апеляційної скарги про зняття арешту з майна, не вчинення активний дій стягувачем, також не приймаються до уваги колегією суддів з огляду на те, що зводяться до переоцінки рішення суду першої інстанції.

Доказів виконання рішення суду або порушення процедури накладення арешту в межах виконавчого провадження заявником не надано.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 22 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: