РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1978/20

пр. № 2/759/2871/20

02 березня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Бабич Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Волошина А.О.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

03.02.2020 року представник Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" Крючков С.С. звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між сторонами по справі 22.04.2016 р. укладено договір у вигляді заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, згідно якого банк встановив клієнту кредит у сумі 1500,00 грн.

Позивач виконав свої зобов"язання за договором, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. Однак, відповідач став порушувати умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлений договором строк, у зв"язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів.

Сума заборгованості відповідача за договором станом на 15.11.2018 року становить 3895 грн. 38 коп., що складається: основної заборгованісті (тіло кредиту) 1484 грн. 06 коп.; процентів за користування кредитом в сумі 989 грн. 31 коп.; пені за прострочену заборгованість в розмірі 991,87 грн.; суми інфляційних витрат на суму нарахованих та несплачених процентів - 230,03 грн.; суми інфляційних витрат на суму простроченого кредиту в сумі 89,16 грн.; 3% річних на суму простроченого кредиту - 70,87 грн.; 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 31,08 грн.

06.02.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі у спрощеному провадженні, без виклику сторін (а.с. 45).

Від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності, зазначивши при цьому що строк звернення сплив ще 28.04.2019 р.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Головного управління по м.Києву та Київській обл. АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_1 , 22.04.2016 року укладено договір у вигляді заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу(а.с. 22-29).

Судом встановлено, що Позивач виконав свої зобов"язання за договором, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі, а у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів, що станом на 15.11.2018 року становить 3895 грн. 38 коп., що складається: основної заборгованісті (тіло кредиту) 1484 грн. 06 коп.; процентів за користування кредитом в сумі 989 грн. 31 коп.; пені за прострочену заборгованість в розмірі 991,87 грн.; суми інфляційних витрат на суму нарахованих та несплачених процентів - 230,03 грн.; суми інфляційних витрат на суму простроченого кредиту в сумі 89,16 грн.; 3% річних на суму простроченого кредиту - 70,87 грн.; 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 31,08 грн.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ «Державний ощадний банк України»).

Оскільки заява про приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідач наполягає на застосуванні строку позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст. 251, ч.1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі сплином якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згіндно п. 6.1 заяви, строк кредитування становить 36 місяців (а.с. 25). Тобто, встановлено, що строк кредитування спливає 23.04.2019 р.

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Оскільки сплив строку виконання кредиту спливає 23.04.2019 року, то з того часу і настає строк позовної давності.

Посилання відповідача на застосування строків позовної давності є безпідставним, з огляду на те, що позичальник не зобов`язаний був здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в встановлені строки, та щомісячно сплачувати встановлені проценти за користування кредитом.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що початок перебігу позовної давності настає з 23.04.2019 року - з визначеної судом дати закінчення дії кредитного договору та відсутність підстав для застосування позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованих на час звернення до суду платежів.

Отже, вимоги позивача є обґрунтованими та підтверджуються зібраними по справі доказами, а тому підлягають задоволенню, а саме з відповідача підлягає стягненню заборгованість на користь позивача в розмірі 3 895,38грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн.

Керуючись ст. ст. 509, 525-527, 551, 530, 610-612, 634, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 141, 178, 197, 209, 258-259, 264-265, 280-285, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» суму кредитної заборгованості у розмірі 3895,38 грн. (три тисячі вісімсот дев`яносто п`ять гривень тридцять вісім копійок) та витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн (дві тисячі сто дві гривні).

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Зазначити дані позивача: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», , в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», , юридична адреса: м. Київ, вул. Володимирська, 27;

Зазначити дані відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Києва, РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Суддя: Бабич Н.Д.