Справа № 234/8999/20
Провадження № 2/234/2699/20
08 вересня 2020 року місто Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернобай А.О., за участю секретаря судового засідання Максимової В.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №234/8999/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
16.06.2020 ОСОБА_1 звернулася до Краматорського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу з тих підстав, що вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , зареєстрованому у Краматорському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 10.08.2016 року, актовий запис №509. Мають від шлюбу спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, фактично сімейні правовідносини припинені з середини 2018 року, проживають окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача судові витрати у вигляді правничої допомоги в розмірі 2000,00 грн. та судовий збір в сумі 840,80 грн.
Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 07.07.2020 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та справу призначено до розгляду.
Позивачка в судове засідання не з`явилася. Надала суду письмову заяву, згідно якої просила суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити, не заперечував про заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим повідомленням. Відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
На підставі ст. 223 ЦПК Українисуд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, без участі сторін, так як про дату, час і місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об`єктивно підтверджується матеріалами справи.
Судом встановлено, що сторони уклали шлюб у Краматорському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 10.08.2016 року, актовий запис №509, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
Мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно до положень статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки.
Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Відповідно до ст. 105 ч. 3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України.
Відповідно до ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умов, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку вимог статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Крім того, подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами неможливо, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, перспектива відновлення родини втрачена, збереження їх сім`ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі подружжя, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.
Щодо питання про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн., суд виходить із наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.
Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно до п.4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
На підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем до позовної заяви додані лише копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_4 від 30 червня 2019 року №5534, ордер серії ДН №096914 від 02.06.2020, а також розрахунок суми судових витрат, складений позивачкою ОСОБА_1 та опис робіт (послуг), виконаних адвокатом, складений позивачкою ОСОБА_1 .
В матеріалах справи відсутній договір про надання правничої допомоги, акт прийняття-передачі наданих послуг адвокатом Шиянь А.О. позивачці та квитанція про сплату суми 2000,00 грн., сплачених адвокату Шиянь А.О. за надання юридичної допомоги.
В матеріалах справи також відсутні дані про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги адвокат по даній справі, з матеріалів справи вбачається, що адвокат Шиянь А.О. не приймав участь у розгляді справи, як представник позивача, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.
Проте, суд, з урахуванням проведеного обсягу наданих адвокатом послуг, враховуючи категорію та складність вказаної справи вважає, що визначені позивачем витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн. є неспівмірними зі складністю справи та фактично вчиненими послугами адвоката.
Крім того, позивачем не надано суду належних чином оформлених доказів про надання правничої допомоги, зокрема акту виконаних робіт, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 2000 грн.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог про розірвання шлюбу, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 263-265, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 104, 105 ч.3, 110 ч.1, 112, 114 Сімейного кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити частково.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований у Краматорському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 10.08.2016 року, актовий запис №509.
В іншій частині вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області.
Суддя А.О. Чернобай