Справа № 390/1436/19
Провадження № 2/390/77/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" березня 2020 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Пасічника Д.І.,

при секретарі - Пікущій І.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3 ,

відповідача - ОСОБА_4 ,

представник відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Томаз В.І., про визнання права власності в порядку спадкування.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просив визнати право власності в порядку спадкування за заповітом, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , який належав на день смерті її батьку ОСОБА_6 та матері ОСОБА_7 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини за заповітом, але нотаріусом відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити.

Представник відповідача Троянська І.В. в судовому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити в задоволені заявлених позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та представників, дослідивши письмові матеріали справ, суд встановив наступне.

Приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградського округу надана інформація від 12.04.2019 року № 224/2-14 щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю за заповітом - ОСОБА_1 на житловий будинок, оскільки зареєстрована у вищевказаному житловому будинку, ОСОБА_7 має право на виділення частки у майні колгоспного двору. Аналіз даних документів свідчить про те, що видати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, приватним нотаріусом Томаз В.І. не є можливим, оскільки документ, який посвідчує право власності у зв`язку з припиненням існування колгоспного двору не оформлений відповідно до чинного законодавства.

Згідно довідки виданої Покровською сільською радою від 03.04.2019 року № 324, за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживали та були зареєстровані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Сільська Покровська рада надала інформацію, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 належав ОСОБА_6 та будувався ним власними силами та за власні кошти.

Відповідно до архівної довідки від 20.03.2019 року № 52182 виданої ОКП «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації» будинок за адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 .

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 256257 в якій зазначено, що спадкоємцем ОСОБА_6 , 1937 року народження , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 . Спадщина , на яку видані вищезгадані свідоцтва складається з земельної ділянки площею 0,2500 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :51:000:0403 та земельна ділянка площею 0, 5480 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :00:00:51:000:0404, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння, побудовані до 1989 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в Покровській сільській раді Кіровоградського району Кіровоградської області, в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння, виготовлений станом на 19 березня 2019 року.

Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, були зареєстровані органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 178 ЦПК України представником відповідача ОСОБА_5 був поданий відзив на позовну заяву про визнання права власності в порядку спадкування в якому представник відповідача зазначила, що позивачем ОСОБА_1 були висунуті неправомірні вимоги, оскільки у померлого ОСОБА_8 , який є рідним братом позивача та сином ОСОБА_7 , ОСОБА_6 . Сином померлого ОСОБА_8 є неповнолітній ОСОБА_4 , що значиться зареєстрованим у спірному домоволодінні.

Відповідач ОСОБА_3 є громадянкою РФ , має посвідку на постійне проживання в Україні та є вдовою померлого ОСОБА_8 - сина ОСОБА_6 . З огляду на вищевикладене залишення відповідача з неповнолітньою дитиною без реєстрації призведе до виникнення складнощів у дитини з навчанням та з можливості вступити до ВНЗ в Україні та здобуття дитиною освіти.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_3 , виданим 09 липня 2018 року Виконавчим комітетом Покровської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис № 5.

Відповідно до архівної довідки № 52182, виданої 20 березня 2019 року Кіровоградським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації встановлено, що ОСОБА_6 належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва на право власності від 03.04.1989 року, виконавчий комітет Покровської сільської ради. зареєстровано Кіровоградським БТІ 03.04.1989 року Реєстрова книга № 1. Запис № 182.

Відповідно до заповіту ОСОБА_6 , від 22.12.2017 року зареєстрованого в реєстрі за № 1833, посвідченого Приватним нотаріусом Томаз В.І., встановлено, що ОСОБА_6 заповів позивачу усе майно належне йому за законом на день його смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26.

Згідно зі змістом вказівок № 5-24/26 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї ). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Таким чином, застосування норм статтей 120,123 ЦК УРСР без належного з`ясування питання щодо правильності зарахування будинку до суспільної групи господарств - колгоспний двір є помилковим.

Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правами позовного провадження. Згідно ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім цього ст.16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою.

Згідно з підпунктом «а» пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 23 грудня 1995 року «Про судову практику у справах про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні.

Крім цього, на підставі Закону України від 16 грудня 1993 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст. 120 - 127 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) були виключені у зв`язку з прийняттям Закону України "Про власність". Отже, в даному випадку після зміни законодавства, майно та всі правовстановлюючі документи колгоспних дворів мали бути приведені у відповідність із законодавством, але цього не було виконано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 належав ОСОБА_6 на праві приватної власності. Факт того, що право власності ОСОБА_6 посвідчене Свідоцтвом на право власності на будівлю від 03.04.1989 року та належить колгоспному двору не спростовує архівну довідку ОКП «КООБТІ» від 20.03.2019 року № 52182 про право власто на житловий будинок і споруди за ОСОБА_6 та довідку Покровської сільської ради від 11.07.2019 року № 554 , а тому суд приходить до висновку, щодо належності майна ОСОБА_6 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності, а тому спадкування всіх спадкових об`єктів, як то житлового будинку та обох земельних ділянок має відбутися на загальних підставах, тобто всі ці об`єкти має успадкувати позивачка, як єдиний спадкоємець першої черги за законом, що прийняв спадщину.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач обґрунтовано звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а зважаючи на наведені вище докази, що свідчать про наявність достатніх правових підстав для визнання права власності за позивачем у порядку спадкування, а також відсутність можливості у позасудовому порядку оформити спадчину, тому за таких обставин заявлений позов ОСОБА_1 про про визнання права власності, слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1218, 1223 ЦК України, 4-5, 7, 10, 12-13, 77-81, 95, 141, 200, 206, 235, 247, 258, 259, 263- 265, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про визнання право власності в порядку спадкування, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до суду першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області Д.І. Пасічник