Провадження №22-ц/812/270/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м. Миколаїв

Справа № 489/1487/19

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом

Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

до

ОСОБА_1

про стягнення кредитної заборгованості

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухвалене суддею Рум`янцевою Н.О. 8 листопада 2019 року в приміщенні цього ж суду, повний текст рішення складено 12 листопада 2019 року,

у с т а н о в и в:

У березні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця.

Позовна заява мотивована тим, що 12 липня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній наданий кредит у розмірі 7200 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Спадкоємцем, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_1

12 грудня 2016 року банком на адресу Другої Миколаївської державної нотаріальної контори направлено лист-претензію кредитора, яку долучено до матеріалів спадкової справи.

12 липня 2018 року банком направлено до спадкоємця лист-претензію

з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором, яку останній не виконав. Станом на дату смерті ОСОБА_2 , її заборгованість перед банком за кредитним договором від 12 липня 2011 року становила 7490 грн. 83 коп. за тілом кредиту.

Посилаючись на викладене АТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути

зі ОСОБА_1 на користь банку заборгованість у розмірі 7490 грн. 83 коп.

за кредитним договором від 12 липня 2011 року.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 8 листопада 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги банку.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини не заявив про відмову від неї. Діями, що свідчать про прийняття спадщини є фактичний, вступ в управління або володіння спадковим майном.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, у зв`язку з чим, суд розглядав справу у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, визначені у частинах третій і четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

Отже, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що 12 липня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» , правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній наданий кредит у розмірі 7200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 33).

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого АТ КБ «ПриватБанк», станом на дату смерті ОСОБА_2 , її заборгованість перед банком за кредитним договором від 12 липня 2011 року становила 7490 грн. 83 коп. та складалася з: тіло кредиту - 7197 грн. 75 коп. , проценти за користуванням кредитом 293 грн. 08 коп. (а.с. 5 ).

15 жовтня 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» на адресу Другої Миколаївської державного нотаріальної контори направлено претензію кредитора в порядку, передбаченому статтею 1281 ЦК України, яка долучена до матеріалів спадкової справи (а.с. 74).

12 грудня 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» направлено лист-претензію до спадкоємця ОСОБА_1 з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором, яку останній не виконав (а.с.39).

У позовній заяві АТ КБ «ПриватБанк» зазначено, що спадкоємцем, який на час відкриття спадщини проживав із спадкодавцем, є ОСОБА_1 . Указана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де адресою місця реєстрації зазначено: АДРЕСА_1 (а.с. 31-32).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», суд обмежився посиланнями на те, що відповідач не прийняв спадщину після смерті дружини, та не надав оцінки тому, що згідно з копією паспортів позичальника та відповідача їхня адреса місця реєстрації спільна.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1279 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Заяву про відмову від спадщини до нотаріальної контори ОСОБА_1 не подав.

Разом з тим, за змістом положень ст. 1282 ЦК України, задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Згідно інформації, отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, а також регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області відомості про знаходження у власності ОСОБА_2 нерухомого майна або транспортних засобів відсутні ( а.с. 127,136 ).

Відповідно до відповіді Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в установах «Ощадбанк» відсутні відкриті рахунки на імья ОСОБА_2 ( а.с. 143 ).

Отже, за таких обставин, відсутні підстави вважати, що відповідач отримав у спадщину будь яке майно після смерті ОСОБА_2 , а тому і не набув статусу спадкоємця.

Таким чином, відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку задовольнити вимоги кредитора померлої ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції при відмові в задоволенні позову помилково вважав, що позивач не довів, що відповідач є спадкоємцем боржника, через відсутність відомостей про фактичне проживання відповідача зі спадкодавцем.

Проте суд зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.4 ст 376 ЦПК України , зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції слід змінити в частині мотивів його прийняття.

Оскільки апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції , але виключно у частині мотивів його прийняття, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 8 листопада 2019 року змінити, виклавши його мотивувальну частини в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

І.В.Лівінський

Повний текст постанови складено 19 березня 2020 року.