Справа № 308/1124/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі в складі головуючого судді Деметрадзе Т.Р., за участю секретаря судового засідання Скраль В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Васіловка Вікторія Олександрівна, про поновлення строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Васіловка В.О., про поновлення строку для прийняття спадщини.

Позовну заяву мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_3 .

На випадок смерті вона залишила заповіт посвідчений секретарем Руськокомарівської сільської ради 07.05.2007 року, та реєстрований в реєстрі за №10, за яким все належне їй майно на випадок смерті заповіла їй - ОСОБА_1 .

22 березня 2016 року, у визначений ст. 1270 ЦКУ строк, з метою прийняття спадщини позивач звернулася до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Савчин Наталії Іванівни, яка посвідчила заяву на прийняття спадщини за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Оскільки померла ОСОБА_3 на випадок своєї смерті залишила заповіт складений на її користь, при зверненні до нотаріуса Савчин Н.І. , вона пред`явила його оригінал.

Нотаріусом відповідно до п.2.2 наведеного вище Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України було перевірено в спадковому реєстрі наявність даного заповіту, однак виявилося, що з невідомих для позивача причин пред`явлений нею заповіт там зареєстровано не було.

За порадою нотаріуса позивач в подальшому звернулася до Руськокомарівської сільської ради з метою вияснити причини відсутності реєстрації заповіту, а також вжити заходів щодо виправлення ситуації, що склалася.

В Руськокомарівській сільській раді їй надали зразок заяви та порадили особисто звернутися до відповідної установи - Закарпатської філії ДП «Національні інформаційні системи» з заявою про реєстрацію заповіту.

В підприємстві в позивачки прийняли заяву та повідомили, що надішлють відповідний витяг про реєстрацію заповіту в спадковому реєстрі.

На час посвідчення заповіту діяло положення про спадковий реєстр затверджене наказом Міністерства юстиції за N 51/5 від 17.10.2000 року.

Однак, Закарпатська Регіональна філія ДП Інформаційно-ресурсний центр також з незрозумілих для позивача причин не зареєструвала заповіт, і наскільки позивачу відомо такий не зареєстровано до цих пір.

По суті, вона як спадкоємець майна в цілому за заповітом померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 тітки ОСОБА_3 , звернувшись з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк виявилася такою, що не прийняла спадщину по причині відсутності реєстрації заповіту, що унеможливило заведення спадкової справи на підставі її заяви.

Цією ситуацією скористався відповідач по справі ОСОБА_2 , який доводиться спадкоємцем за законом. За його заявою про прийняття спадщини була заведена спадкова справа іншим приватним нотаріусом Ужгородського районного округу - Васіловка Вікторією Олександрівною, що знаходиться в м. Ужгород, вул. Льва Толстого, 10б .

ОСОБА_2 , знаючи що є заповіт на користь позивачки - приховав його наявність, не повідомивши нотаріуса. В свою чергу нотаріус Васіловка В.О. не могла перевірити його наявність через спадковий реєстр, так як із згаданих вище причин заповіт там зареєстровано не було.

В подальшому даним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину на користь ОСОБА_2 без врахування заповіту і того факту, що вона вже звернулася з заявою про прийняття спадщини, що доводиться витягом про реєстрацію речових прав № 81449364 від 28.02.2017 р.

Просить суд, визначити для ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк тривалістю в два місяці, для подання до відповідної нотаріальної контори (нотаріуса) заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті тітки ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином, шляхом направлення судових повісток. До суду представником позивача подано заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд такі задовільнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомленим.

13 травня 2019 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач повністю заперечує щодо обставин викладених у позовній заяві, а також просить суд вирішити питання щодо залишення позову без розгляду у відповідності із вимогами п.4 ч.1 ст. 257 ЦПК України, оскільки в провадженні судді Бедьо В.І. Ужгородського міськрайонного суду на розгляді знаходиться цивільна справа №308/5993/17, із спору між тими самими сторонами та про той самий предмет.

Третя особа по справі, приватний нотаріус Васіловка В.О., в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

01.04.2019 року Приватним нотаріусом Васіловка В.О. до суду подано відзив на позовну заяву в якому вона зазначає, що нею було заведено спадкову справу №11/2016 після смерті ОСОБА_3 , на даний час спадкова справа є закрита та списана в архів 27.02.2017 року у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину на все спадкове мано, тому даний позов є необґрунтованим та не підлягає до задоволення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вивчивши подані заперечення, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4).

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Так, що стосується заяви відповідача про залишення позову без розгляду, судом встановлено, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває на розгляді справа №308/5993/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Васіловка В.О. про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до п.4 ч. статті 257 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав залишення позовної частини без розгляду, а саме у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зважаючи на характер спірних правовідносин та предмет спору, дослідивши подані стороною відповідача докази на підтвердження фактів з приводу наявності між цими самими сторонами спору про той самий предмет і з тих самих підстав, аналізуючи підстави залишення позовної частини без розгляду у відповідності до ст. 257 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для залишення даної позовної заяви без розгляду.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 05.02.2016 року серія НОМЕР_2 .

На випадок смерті померла залишила заповіт посвідчений секретарем Руськокомарівської сільської ради 07.05.2007 року та зареєстрований в реєстрі за №10, за яким все належне їй майно на випадок смерті заповіла ОСОБА_1 .

22 березня 2016 року, у визначений ст.1270 ЦКУ строк, з метою прийняття спадщини позивач звернулася із заявою до приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Савчин Наталії Іванівни, яка посвідчила заяву на прийняття спадщини за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 , яку зареєстровано у реєстрі за №109.

При зверненні до нотаріуса Савчин Н.І. позивачка ОСОБА_1 пред`явила його оригінал.

Разом з тим, як було виявлено нотаріусом, вказаний заповіт з невідомих ОСОБА_1 підстав в спадковому реєстрі зареєстровано не було.

Оскільки заповіт було посвідчено в Руськокомарівській сільській раді, позивачка звернулась до даного органу з метою виправлення ситуації що склалася.

На запит адвоката Бойко Б.Б., Руськокомарівською сільською радою було надано повідомлення, що працівником сільської ради було підготовлено заяву про державну реєстрацію заповіту від 22.03.2016 р. за № 73/02-26 та в цей же день надано особисто заявнику ОСОБА_1 для подальшого пред`явлення до Закарпатської філії ДП «Національні інформаційні системи».

Також повідомлено, що 21.06.2017 року за вихідним номером 321/02-26 сільською радою повторно направлялася заява до Закарпатської філії ДП «Національні інформаційні системи» оскільки виявилося, що заповіт після звернення безпосередньо ОСОБА_1 знову не було зареєстровано.

Наведене свідчить про те, що позивачем вживались заходи щодо прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 у встановлені законодавством строки.

Таким чином, ОСОБА_1 , як спадкоємець майна в цілому за заповітом померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 тітки ОСОБА_3 , звернувшись з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк виявилася такою, що не прийняла спадщину по причині відсутності реєстрації заповіту, що унеможливило заведення спадкової справи на підставі її заяви.

Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини по справі суд виходить також із того, що згідно із загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Фактичні дані по справі свідчать про те, що позивач зверталася у шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини відповідно до статей 1268,1269 ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 Цивільного кодексу України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду Українивід 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач у якості обставини, яка перешкодили їй своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вказала на те, що заповіт з невідомих їй причин не був зареєстрованим у спадковому реєстрі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини: необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 89 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та обгрунтованими, оскільки позивач довів перед судом ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, а тому наявні всі правові підстави для задоволення позовних вимог з огляду на те, що позивачем та його представником надано докази про наявність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви до нотаріуса у шестимісячний строк, а тому позов слід задоволити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1269, 1270,1272 ЦК України, ст. ст. 12, 76, 81, 141, 259 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України ,суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву - задоволити.

Визначити для ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , додатковий строк тривалістю в два місяці, для подання до відповідної нотаріальної контори (нотаріуса) заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті тітки ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Васіловка Вікторія Олександрівна, адреса: м. Ужгород, вул. Льва Толстого, 10б.

Суддя Т.Р. Деметрадзе