05.03.2020 Справа 337/4050/19
Провадження № 2/337/136/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.Є.

за участю секретаря Побережної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в ст а н о в и в:

У серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом який мотивує тим, що квартира АДРЕСА_1 належить їй на праві договору купівлі продажу від 24.09.2007 року. В зазначеній квартирі окрім неї зареєстрований її донька з сином та її брат ОСОБА_2 , який з 2009 року по теперішній час в спірній квартирі не мешкає, адреса його постійного мешкання невідома. Майна відповідача в квартирі немає, оплату за житлово-комунальні послуги відповідач не здійснює. Просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Ухвалою від 08.10.2019 року за даним позовом у справі відкрито загальне позовне провадження та розпочате підготовче провадження.

Ухвалою від 08.11.2019 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що відповідач її брат, зареєстрований в квартирі формально, з часу реєстрації в квартирі не жив, де він живе зараз вона не знає, їй відомо, що він поїхав на заробітки в Росію, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, про слухання справи сповіщався у встановленому законом порядку.

Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню.

Так, відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд встановив, що квартира АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі продажу від 24.07.2007 року, належить на праві приватної власності позивачці ОСОБА_3 (арк.7-9).

У вказаній квартирі з 06.11.2007 року по теперішній час зареєстрований ОСОБА_2 (арк.17).

Допитанийв судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , суду пояснила, що знайома як ОСОБА_3 так і з ОСОБА_2 , її дочка навчалась з ним в школі у паралельних класах. Вони продовжують спілкуватися між собою. Він іноді присилає їй ліки із-за кордону. Від дочки їй відомо, що ОСОБА_2 проживає за кордоном більше п`яти років. На даний час ОСОБА_2 у Польщі, він добре там влаштувався, до цього проживав в Росії.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення або його користування.

З`ясувавши всебічно, повно та об`єктивно обставини справи, оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозв`язку і достатності, їх належність, допустимість та достовірність, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 .

Так, суд виходить з того, що відповідач ОСОБА_2 , який є братом позивачки, тривалий час (з 2007 року) в спірній квартирі не мешкає, за власним бажанням та волевиявленням постійно мешкає за іншою адресою, його особисті речі в квартирі відсутні, будь-яких перешкод з боку позивача в користуванні спірною квартирою, зокрема, що позивач не впускав відповідача до квартири і він не мав вільного доступу до квартири, створював умови які б унеможливлювали його проживання, судом не встановлено,житлово-комунальні послуги відповідач не сплачує, однак з реєстраційного обліку не знявся.

При цьому, суд вважає, що відповідач обґрунтованого заперечення та відзиву на позов не подав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував. Належних та допустимих доказів тому, що він не втратив інтерес до спірної квартири, бажає там мешкати, але з поважних причин не може цього зробити, суду не надав.

При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, тому що її інтереси порушені, вона не має змоги вільно користуватися належним їй майном за своїм розсудом, а відповідач тривалий строк понад один рік не користується спірним житловим приміщенням, інших домовленостей між сторонами немає.

На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст. 405 ЦК України, ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Запоріжжі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено судом 13.03.2020 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.Є. Гнатик