справа № 166/273/20
провадження № 2/166/130/20
УХВАЛА

20 березня 2020 року смт.Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Фазан О.З.,

за участю секретаря Приймачук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку,загальною площею 272,7 кв.м. по АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва і обслуговування цього житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,15 га, кадастровий номер: :01:002:0049, що розташована в АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову зазначила,що будинок збудовано в період з 2005 по 2012 роки, коли вона перебувала у шлюбі із відповідачем, на земельній ділянці з вищевказаним кадастровим номером та зареєстрований за останнім 21.05.2019 відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 168024052 від 27.05.2019 в день розірвання шлюбу.

Одночасно ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову по справі про поділ майна подружжя . В своїй заяві позивач, посилаючись на те, що спірне майно, яке набуте під час їх спільного проживання, зареєстроване на відповідача , який відмовляється від добровільного його поділу. Вважає, що існує реальна можливість вибуття майна з спільної сумісної власності, що в подальшому може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду,оскільки при спілкуванні з ним повідомив,що має намір продати будинок та земельну ділянку.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на на житловий будинок загальною площею 272,7 кв.м. по АДРЕСА_1 ;земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га, кадастровий номер: :01:002:0049, що розташована в АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Виходячи із змісту ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.149 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

За нормами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладених заявником посилань у заяві та наданих документів, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник спір стосовно нерухомого майна, які заявник вважає об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року „ Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наявність та характер спору, що виник між сторонами, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви, оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини, на які він посилається, а також не наведено достатніх підстав вважати, що існує обґрунтована ймовірність утруднення виконання рішення в майбутньому в разі задоволення його позову.

Із змісту позовної заяви про поділ майна вбачається, що сторони по справі проживають та зареєстровані у спірному житловому будинку, на 1/2 частину якого та на 1/2 частину земельної ділянки, на якій розміщений, просить визнати позивачка за нею.

Отже, підстави для задоволення заяви про забезпеченні позову відсутні.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Відмовити задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Відмовити в забезпеченні позову ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 ,ідентифікаційний код НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 ,місце проживання АДРЕСА_2 ,ідентифікаційний код НОМЕР_2 , про поділ майна подружжя шляхом накладення арешту на житловий будинок загальною площею 272,7 кв.м. по АДРЕСА_1 ;земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га, кадастровий номер: :01:002:0049, що розташована в АДРЕСА_1 вул.Б.Хмельницького Ратнівського району.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Волинського апеляційного суду через Ратнівський районний суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Фазан О.З.