Справа № 162/775/20
Провадження № 2/162/200/2020
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2020 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді Савича А.С.,

при секретарі Гичук О.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається зокрема: з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 . Права власності на вказане нерухоме майно належним чином за життя ОСОБА_3 не оформила. Заповіт від імені ОСОБА_3 не складався. Спадкоємців за законом першої черги по смерті ОСОБА_3 немає. Спадкоємцем за законом другої черги являється брат померлої ОСОБА_2 , якому було відомо про смерть сестри та відкриття спадщини, але до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини чи відмову від неї у встановлений законом строк він не звертався. ОСОБА_2 пропустив строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини по смерті своєї сестри ОСОБА_3 , по питанню надання йому додаткового терміну для звернення із заявою про прийняття спадщини він не звертався, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину. Крім того, на день смерті зі ОСОБА_3 постійно проживав ОСОБА_4 більше п`яти років, а саме з 02.09.1980 року. Проживали вони однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільний побут, домашнє господарство та мали спільний сімейний бюджет, але спільних дітей не мали. По смерті ОСОБА_3 у володіння та управління спадковим майном фактично вступив ОСОБА_4 шляхом спільного проживання однією сім`єю із спадкодавцем до дня її смерті, ведення спільного домашнього господарства, але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя, 26.04.2016 року ОСОБА_4 склав заповіт про те, що житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 заповідає ОСОБА_1 . Цей заповіт було посвідчено Судченською сільською радою Любешівського району Волинської області. У померлого ОСОБА_4 інших спадкоємців за законом передбачених ст. 1241 та ст. 1261 ЦК України немає. До дня смерті ОСОБА_4 позивач вів постійний догляд за ним, допомагав йому у веденні домашнього господарства, садив город, доглядав за житловим будинком, сплачував комунальні платежі та податки, що і продовжує робити після його смерті. Таким чином, він фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, що залишилось після смерті ОСОБА_4 . Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибули, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, просив підготовче судове засідання проводити без його участі.

Враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 .

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно з ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК, ч. 1, 5 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 являлася власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається зокрема: з житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 . Права власності на вказане нерухоме майно належним чином за життя ОСОБА_3 не оформила. Заповіт від імені ОСОБА_3 не складався. Спадкоємців за законом першої черги по смерті ОСОБА_3 немає. Спадкоємцем за законом другої черги являється брат померлої ОСОБА_2 , якому було відомо про смерть сестри та відкриття спадщини, але до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини чи відмову від неї у встановлений законом строк він не звертався. ОСОБА_2 пропустив строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини по смерті своєї сестри ОСОБА_3 , по питанню надання йому додаткового терміну для звернення із заявою про прийняття спадщини він не звертався, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину. Крім того, на день смерті зі ОСОБА_3 постійно проживав ОСОБА_4 більше п`яти років, а саме з 02.09.1980 року. Проживали вони однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільний побут, домашнє господарство та мали спільний сімейний бюджет, але спільних дітей не мали. По смерті ОСОБА_3 у володіння та управління спадковим майном фактично вступив ОСОБА_4 шляхом спільного проживання однією сім`єю із спадкодавцем до дня її смерті, ведення спільного домашнього господарства, але юридично не встиг оформити своїх спадкових прав, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя, 26.04.2016 року, ОСОБА_4 склав заповіт про те, що житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 заповідає ОСОБА_1 , який було посвідчено Судченською сільською радою Любешівського району Волинської області. У померлого ОСОБА_4 інших спадкоємців за законом, передбачених ст. 1241 та ст. 1261 ЦК України, немає. До дня смерті ОСОБА_4 позивач вів постійний догляд за ним, допомагав йому у веденні домашнього господарства, садив город, доглядав за житловим будинком, сплачував комунальні платежі та податки, що і продовжує робити після його смерті. Таким чином, він фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, що залишилось після смерті ОСОБА_4 . Заяви про відмову від спадщини він не подавав. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не має можливості. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом заповіту від 26.04.2016, посвідченого Судченською сільською радою Любешівського району Волинської області та зареєстрованого в реєстрі за № 38 (а.с.10), свідоцтв про смерть серії НОМЕР_1 від 20.05.2006 та серії НОМЕР_2 від 18.03.2019 (а.с.7-8), довідки Судченського старостинського округу Любешівського району Волинської області Любешівської селищної ради № 1541 від 22.11.2019 (а.с.9), копії рішення Любешівського районного суду Волинської області від 21.01.2020 (а.с.11-12), нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини (а.с.13-14), постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.03.2020 (а.с.15), витягу з по господарської книги № 4 за 2006-2010 рік Судченського старостинського округу Любешівського району Волинської області (а.с.16), технічного паспорту № 260 (а.с.17-22), повідомлення Любешівської державної нотаріальної контори № 613/01-16 від 21.09.2020.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 , являючись спадкоємцем за заповітом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_4 , фактично набув право власності на вказане спадкове майно. На теперішній час право власності на нього ніким не оспорюється, а тому є всі підстави для визнання права власності на це спадкове майно за ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 2-5, 10-13, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, статтями 328, 1216, 1225, 1233, 1235, 1269-1270, 1296 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_4 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Любешівського районного суду

Волинської області А.С. Савич