Справа № 754/5107/17
У Х В А Л А

іменем України

09 вересня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Саламон О.Б.

за участю секретаря судового засідання Крутікової-Вільховченко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу Відкритого акціонерного товариства «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» на дії та рішення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кеди В.М., -

В С Т А Н О В И В :

ВАТ «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» звернулась до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кеди В.М., в якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову про опис та арешт майна боржника від 06.08.2019 у виконавчому провадженні №56445165.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17.07.2019 у справі №754/5107/17 стягнуто з ВАТ «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 500 238, 06 грн. Постановою державного виконавця Деснянського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 01.11.2017 відкрито виконавче провадження №550373882 з примусового виконання виконавчого листа №754/5107/17. Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 21.05.2018 було об`єднано виконавчі провадження №550373882, № 55265722, № 55389975, №55974646 у зведене виконавче провадження №56445165. 06.08.2019 державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника, яку скаржник вважає неправомірною, оскільки державний виконавець не повідомив боржника про день та час проведення опису та арешту його майна, не забезпечив участь боржника у виконавчих діях, при цьому представник стягувача був присутній при проведенні виконавчих дій. Зокрема, постанова не містить паспортних даних стягувача, а матеріали виконавчого провадження не містять доказів наявності підстав для передачі майна на зберігання ОСОБА_2 . При цьому, державним виконавцем порушено ч. 4 ст. 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом».

05.09.2019 відкрито провадження по зазначеній скарзі.

16.09.2019 до суду зі сторони стягувача надійшли заперечення, у відповідності до яких зазначає, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 №23/448-б задоволено клопотання державного виконавця про звернення стягнення на майно ВАТ «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір». При винесені вказаної постанови був присутній арбітражний керуючий Куделя М.О. 24.05.2019 державний виконавець направив боржнику вимогу про надання копій технічної документації на квартиру боржника та забезпечення доступу до квартири. 19.06.2019 боржник направив державному виконавцю листа про неможливість виконання вказаної вимоги. У зв`язку з наведеним боржник був повідомлений про здійснення державним виконавцем дій направлених на звернення стягнення на його майно. Вказує на те, що дії державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови відповідають вимогам діючого законодавства, а подана скарга є необґрунтованою.

29.01.2020 до суду від скаржника надійшло клопотання про заміну сторони по справі, а саме з Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві на Деснянський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

Від представника ВАТ «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає скаргу без участі сторін по справі.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши подані учасниками справи документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебувало зведене виконавче провадження №56445165, до складу якого входили 4 виконавчі документи про стягнення з ВАТ «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» заборгованості, пов`язаної з трудовими правовідносинами на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на загальну суму 1 625 621, 41 грн.

В рамках зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем Кедою М.В. 06.08.2019 винесено постанову про опис та арешт майна боржника, а саме кв. АДРЕСА_1 .

Зі змісту постанови вбачається, що вона винесена в присутності ОСОБА_2 , який є представником стягувача ОСОБА_1 , понятих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Відповідальним зберігачем майна призначено ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що напередодні винесення оскаржуваної постанови державний виконавець звернувся до Господарського суду м. Києва з клопотанням про звернення стягнення на майно ВАТ «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» за вимоги, на які не розповсюджується мораторій в порядку ч. 5 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 клопотання Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про звернення стягнення на майно ВАТ «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» задоволено.

24.05.2019 державним виконавцем направлено на адресу боржника вимогу, згідно з якою з метою здійснення опису та арешту майна, витребовував копію технічної документації на кв. АДРЕСА_1 , та зобов`язав надати вільний доступ до вказаної квартири.

Ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч. 1-3, ч. 5, 6 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов`язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.

Відповідно до п. 10 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту №512/5 від 02.04.2012, після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані: - назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо); якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису; якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування; прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач); відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт; якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження; відмітка про роз`яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця; зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Дослідивши оскаржувану постанову, судом встановлено, що вона винесена з дотриманням процедури, визначеної законом, виконавчі дій проводились у присутності двох понятих.

Встановлено, що опис арештованого майна містить складений державним виконавцем цілком якісно, в ньому зазначено та описано майно на яке накладено арешт.

Суд також звертає увагу на те, що опис арештованого майна складався, хоч і у відсутність боржника, проте за участю двох понятих та зберігача, який отримав копію постанови, щодо можливої заінтересованості яких боржником не надано суду будь-яких аргументів окрім власних припущень.

Посилання скаржника на те, що для опису та арешту майна не було запрошено його представника суд оцінює критично, оскільки вбачається, що напередодні вчинення виконавчих дій, державний виконавець на виконання вимог законодавства звернувся до Господарського суду м. Києва з відповідним клопотанням, та звернувся до боржника з вимогою, яка останнім не виконана, та фактично надана відповідь про неможливість виконання вимоги державного виконавця.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам, що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувану, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігану. Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання).

Приватним виконавцем було визначено ОСОБА_2 зберігачем майна як окрему фізичну особу, громадянина України, а не як представника стягувача, з огляду на що, твердження скаржника про відсутність повноважень у ОСОБА_2 та відсутність у постанові про опис та арешт майна боржника інформації про те, на підставі чого ОСОБА_2 надано повноваження бути не заслуговують на увагу.

Отже, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця по опису і арешту майна вчинені і постанова складена у відповідності до процедури, встановленої Законом України «Про виконавче провадження»; боржник і стягувач були повідомлені у належний спосіб; дана виконавча дія була необхідною і виправданою; при проведенні даної виконавчої дії крім виконавця і стягувача були присутні інші сторонні особи - двоє понятих, що є стороннім контролем та гарантією об`єктивності і неупередженості при проведенні виконавчої дії, і цим забезпечено права відсутнього боржника.

Оскаржувану постанову складено з дотриманням усіх вимог до такого документу: щодо письмового оформлення, наявності в ньому всіх необхідних реквізитів, змісту документу, в якому зафіксовано проведені дії, і зокрема описано арештоване майно; документ підписаний усіма присутніми особами.

У відповідності до ст. ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ст.ст. 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали скарги не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження порушень державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, щодо відсутності підстав для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 10, 13, 18, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України; ст. 6 Конценції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 19, 129-1 Конституції України; ст. ст. 15, 39 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги Відкритого акціонерного товариства «Науково-дослідне медичне об`єднання «Діалір» на дії та рішення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кеди В.М. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги. В разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження ухвали обчислюється з дня складання її повного тексту.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст ухвали суду складено 09.09.2020.

Суддя