П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 року місто Маріуполь

справа № 263/12077/19

провадження № 22-ц/804/1128/20

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Ткаченко Т.Б.,

секретар судового засідання Єфремова О.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Маріупольська міська рада,

розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої на підставі ордеру на надання правничої допомоги діє адвокат Косенко Сергій Сергійович, на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області у складі судді Шатілової Л.Г. від 20 січня 2020 року,

в с т а н о в и в:

09 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_3 і після її смерті відкрилася спадщина у вигляді жилої квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлій на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21 вересня 2011 року. Заповіт померлою не складався.

У січні 2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Літвінової І.О. з метою надання заяви про прийняття спадщини (факт звернення підтверджується довідкою ЦНАП від 31.01.2019 р., №03-12-0644, що видана на вимогу нотаріуса). Але у зв`язку з тим, що в довідці про причину смерті не встановлена причина смерті та 04.01.2019 року відкрите кримінальне провадження №0000015 за ч.1 ст. 115 КК Україн, нотаріусом було відкладене відкриття спадкової справи.

31 травня 2019 року слідчим СВ Приморського ВП Казаковою О.І . винесена постанова про закриття кримінального провадження по факту смерті ОСОБА_3 , передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Після отримання постанови та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про закриття кримінального провадження, позивач звернувся до нотаріальної контори, але нотаріус 06 серпня 2019 року надав лист-роз`яснення вих. №152/01-16 про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причин спливу встановленого законодавством строку для прийняття спадщини та роз`яснено його право звернутися до суду для вирішення питання в судовому порядку. Просив суд визначити додатковий строк строком три місяці для прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Маріуполі Донецької області.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк у вигляді трьох місяців з часу набрання законної сили рішенням суду для подання ним заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19 лютого 2020 року, не погодившись із вказаним рішенням, особа, яка не брала участь у справі ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій вона просить повністю скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначила, що вона є спадкоємицею першої черги після смерті своєї доньки ОСОБА_3 , до одруження ОСОБА_5 . Позивачем з метою незаконного заволодіння квартирою навмисно приховано від суду факт наявності ще одного спадкоємця, хоча йому було відомо про те, що через незадовільний стан здоров`я заявник не змогла у 6-місячний строк звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Вона має намір звернутися до суду з заявою про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Оскаржуваним рішенням суду її усунуто від спадкування, чим порушено її права. Суд першої інстанції мав встановити наявність всіх спадкоємців померлого спадкодавця та залучити її до участі у справі.

Ухвалою апеляційного суду від 11 березня 2020 року ОСОБА_2 залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 365 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач Маріупольська міська рада не скористалися своїм правом на подання відзиву відповідно до вимог статті 360 ЦПК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 надійшла заява, в якій він підтримав доводи апеляційної скарги та просив розглядати справу у його відсутність та відсутність ОСОБА_2 .

Представник відповідача Маріупольської міської ради в судове засідання апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 10 березня 2020 року до апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача, в якій представни просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 18-141-0724 від 14.03.2019 року, виданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 16.03.2012 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.09.2011 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала спадщину, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , після смерті свого батька - ОСОБА_7 , 1940 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 /а.с.5/.

Право власності підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 31415065 від 23.09.2011 року, реєстраційний номер 34260299, в якому зазначено, що ОСОБА_3 належить 1/1 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину /8-2027/ від 21.09.2011 року.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 12.09.1986 року, актовий запис № 3011, ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище - « ОСОБА_3 »), ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 03-12-0644 від 31.01.2019 року, виданою Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, наданої приватному нотаріусу Маріупольського нотаріального округу Літвіновій І.О., станом на 04.01.2019 року. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 05.10.2011 року по 28.01.2019 рік була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 . Інформація про реєстрацію інших осіб за вказаною адресою відсутня.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 09.01.2019 року, виданого Центральним районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Маріуполі Донецької області, актовий запис №72.

Згідно з листом від 06.08.2019 року № 152/01-16 приватного нотаріуса Маріупольського нотаріального округу Літвінової Ірини Олександрівни на ім`я ОСОБА_1 за результатами розгляду його заяви повідомлено, що строк прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 сплинув. Роз`яснено процедуру вирішення питання у судовому порядку.

Постановою слідчого СВ Приморського ВП ГУНП в Донецькій області від 31.05.2019 року закрито кримінальне провадження № 0000015 від 04.01.2019 року, внесене до ЄРДР за ч. 1 ст. 115 КК України, по факту смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з встановленням відсутності кримінального правопорушення, відомості про прийняте рішення внесені до ЄРДР(а.с.10).

З відповіді №174/01-16 від 11.09.2019 року, наданій приватним нотаріусом Маріупольського нотаріального округу Літвіновою І. О. на запит Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області № 263/12077/19 Ш від 12.08.2019 року, вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не заводилася, а ОСОБА_1 звертався 06.08.2019 року до приватного нотаріусу для прийняття спадщини, але йому було відмовлено у зв`язку з пропущеним строком для прийняття спадщини та надано роз`яснювальний лист з рекомендацією звернутися до суду.

Згідно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 57509932 від 11.09.2019 року інформація щодо наявності спадкової справи та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину відсутня.

Відповідно до заяви серії ННО 234537, наданої приватному нотаріусу Маріупольського нотаріального округу Літвіновій І. О., зареєстрованої в реєстрі за № 34 від 22.01.2019 року, ОСОБА_9 , яка є донькою померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовилася від своєї частки у спадщині на користь чоловіка спадкодавця - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із обґрунтованості позовних вимог з нормативної точки зору та їх доведеності в суді достатніми доказами.

Проте, до таких висновків суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно з пунктами 1.2, 1.3,1.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого назом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при звернення спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус зясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, спадкового майна, його складу та місценаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Відповідно до статті 63 Закону Украхїни «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкожмців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 24 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до 3 ст. 1272 ЦК України.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

У разі відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, проте останнім не залучено відповідачем мати померлої ОСОБА_2 , яка є спадкоємцем першої черги, натомість в позовній заяві зазначено, що він є єдиним спадкоємцем.

З матеріалів справи вбачається, що спадкова маса, що залишилася після смерті ОСОБА_3 , є двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_5 , загальною площею 44, 7 кв.м.

Третя особа - ОСОБА_2 - є матір`ю померлої, що підтверджується копією паспорта, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб (а.с.6).

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 за життя мала чоловіка, дочку та матір, які є спадкоємцями першої черги.

Дочка ОСОБА_3 - ОСОБА_9 , відмовилася від своєї частки у спадщині на користь чоловіка спадкодавця - ОСОБА_1 , чим самоусунулась від прав на спадщину.

Слід зазначити, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням, зокрема фізичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша і третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.48 ЦПК України відповідачем є особа чи держава, до якої звернуті матеріально-правові вимоги позивача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (пункт 41); від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); від 21 листопада 2018 року у справі №127/93/17-ц (пункт 50); від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4)).

За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, пункт 31.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц).

Зазначене підтверджується позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.01.2019 у справі №552/6381/17.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на зазначене не звернув уваги, та розглянув справу за участі неналежного відповідача - Маріупольської міської ради.

Проте, зважаючи на те, що апеляційний суд не має процесуальних повноважень щодо заміни неналежного відповідача належним, або залучення до участі в справі іншої особи як співвідповідача, апеляційний суд позбавлений можливості вирішувати питання про їх права та обов`язки шляхом ухвалення нового рішення.

За таких обставин не можливо погодитись з висновками про задоволення позовних вимог, що викладені у рішенні суду першої інстанції, оскільки суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки спадкоємця ОСОБА_2 , яка не була залучена до участі у розгляді справи.

Пунктом 4 ч.3 ст. 376 ЦПК України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Таким чином, судом першої інстанції ухвалене помилкове рішення через неправильне застосування норм процесуального права відповідно до п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог із зазначених вище підстав.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Під час подання апеляційної скарги ОСОБА_2 сплачено судовий збір у сумі 1 261 грн 21 коп., що перевищує суму, яка підлягала сплаті при поданні апеляційної скарги, оскільки позов подано у 2019 році, тож під час обрахування потрібно було звернутись до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому на 01 січня 2019 року, який становить 1921 грн.

Згідно із положеннями ст. 141 ЦПК України, з позивача ОСОБА_1 на користь особи, яка не брала участі у розгляді справи ОСОБА_2 підлягає відшкодуванню судовий збір, сплачений при подачі апеляційної скарги (а.с. 81) в розмірі 1 152 грн. 60 коп.

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої на підставі ордеру на надання правничої допомоги діє адвокат Косенко Сергій Сергійович, - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 січня 2020 року скасувати повністю та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , - відмовити.

Стягнути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець міста Маріуполя Донецької області, ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка міста Маріуполя Донецької області, ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 ) у відшкодування витрат по сплаті судового збору, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, у розмірі 1 152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 березня 2010 року.

Головуючий О.М. Пономарьова

Судді С.А. Зайцева

Т.Б. Ткаченко