Номер провадження: 22-ц/813/4256/20
Номер справи місцевого суду: 508/1015/18
Головуючий у першій інстанції Парій І.О.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 31 травня 2019 року по цивільній справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі - ПАТ ««Державний ощадний банк України»)Ю заінтересовані особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 31 травня 2019 року в задоволенні скарги Публічному акціонерному товариству «Держаний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» подало до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 31 травня 2019 року - скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» та стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у загальній сумі 1921,00 грн.

У запереченнях на апеляційну скаргу, Березівський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, посилаючись на її необґрунтованість, просить суд відмовити у задоволенні скарги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» в частині скасування постанов державного виконавця Відділу про закінчення виконавчих проваджень №28024276 та №27656393 та розглянути справу без участі представника Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

До суду апеляційної інстанції з`явився представник АТ «Ощадбанк» - Саранчук В.С., інші учасники справи до суду не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 04 листопада 2010 року Миколаївським районним судом Одеської області по справі №2-11-2/2011 р. було винесено рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено у повному обсязі та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в розмірі 25 934 гривень 70 коп. Рішення набрало законної сили 21 листопада 2010 року.

На виконання вищевказаного рішення Миколаївським районним судом Одеської області 28 лютого 2011 року було видано виконавчі листи №2-249/2010 року.

18 липня 2011 року державним виконавцем Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №27656393 (а.с.82-83).

05 серпня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №28024276 (а.с.65).

04 жовтня 2013 року та 14 жовтня 2013 року державним виконавцем винесенні постанови про закінчення виконавчих проваджень, як фактично виконані (а.с.72,88).

30 січня 2017 року через закінчення строків зберігання виконавчі провадження №28024276 та №27656393 знищені про що складено АКТ про вилучення виконавчих проваджень для знищення.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги ПАТ «Держаний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», районний суд виходив з того, що оскаржувані дії державного виконавця Березівського міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області були прийняті відповідно до закону та в межах повноважень державного виконавця, право заявника не було порушено, а тому АТ «Ощадбанк» в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.

Інформація повинна містити відомості про час її розміщення.

Автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується:

1) об`єктивний та неупереджений розподіл виконавчих документів між державними виконавцями;

2) надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження;

3) виготовлення документів виконавчого провадження;

4) централізоване зберігання документів виконавчого провадження;

5) централізоване зберігання інформації про рахунки органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, відкриті для цілей виконавчого провадження;

6) підготовка статистичних даних;

7) реєстрація вхідної і вихідної кореспонденції та етапів її проходження;

8) передача документів виконавчого провадження до електронного архіву;

9) формування Єдиного реєстру боржників.

Судовим розглядом справи встановлено, що згідно матеріалів виконавчого провадження, а саме у копіях вкладок виконавчих проваджень «Реквізити ВД» зазначається у графах «Сума коштів до стягнення за ВД» у виконавчому провадженні №28024276 - 11 717,51 гривень та у виконавчому провадженні №27656393 - 5758,28 гривень відповідно, що не дорівнює сумі стягнення відповідно до рішення суду - 25 934, 70 гривень.

Зазначене свідчить про те, що до виконання стягувачем були пред`явлені залишки нестягнутих боргів, оскільки ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 самостійно вносили кошти в рахунок погашення боргу.

Так, у виконавчому провадженні №28024276 звернення стягнення на дохід боржника здійснено на суму 14 314 гривень 09 коп., а не на всю суму боргу, аналогічна ситуація спостерігається і у виконавчому провадженні №27656393.

Виконавчий збір, який згідно діючого законодавства становить 10% від несплаченої суми боргу у зазначених виконавчих провадженнях стягнуто з боржників не із загальної суми боргу, а із залишків заборгованості, пред`явлених стягувачем до виконання (а.с.74-80, 89-95).

Таким чином, судом встановлено, що вказані обставини свідчать про повне фактичне виконання вказаних вище виконавчих документів та недопущення державними виконавцями Відділу будь - яких порушень діючого законодавства, а тому безпідставними та необґрунтованими є доводи апелянта про те, що постанови Березівського міжрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Одеській області про закінчення виконавчого провадження №28024276 від 04.10.2013 року та №27656393 від 14.10.2013 року винесені передчасно та з грубим порушенням Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржники не в повному обсязі виконали рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 04.11.2010 року.

При цьому, у судовому засідання суду апеляційної інстанції, на запитання суду щодо залишку суми недоплаченого боргу, представник Банку не зміг надати відповідь.

Також, у доводах апеляційної скарги, апелянт зазначає, що всупереч ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України, боржники, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надали до суду жодних належних достовірних та допустимих доказів щодо фактичного виконання рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 04.11.2010 року у повному обсязі.

Однак, апеляційний суд оцінює вказані доводи критично, оскільки як вбачається з матеріалів справи, а саме з Інформаційної довідки з АСВП (а.с. 74-80), наданих представником Березівського міжрайонного ВДВС, стягнення боргу з ОСОБА_2 здійснювалось шляхом відрахування - утримання суми боргу з заробітної плати боржника (а.с 74-80) та згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника, стягнуті кошти надсилалися на депозитний рахунок ВДВС Миколаївського РУЮ. Утримання проводилося в розмірі 20% (а.с. 68).

Також згідно постанови ВДВС Миколаївського РУЮ Одеської області від 04.08.2011 року постановлено звернути стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 . Проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику ОСОБА_1 після відрахування податків в розмірі 20%. Утримані із заробітку

(доходу) кошти перераховувати на депозитний рахунок ВДВС Миколаївського РУЮ на відповідні реквізити (а.с. 86).

Крім того, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду, що АТ «Ощадбанк» протягом п`яти років (14 жовтня 2013 року винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень) після завершення виконавчого провадження будь яких дій, спрямованих на здійснення контролю за ходом виконавчих проваджень не вживав, а до суду звернувся лише 18 вересня 2018 року.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 31 травня 2019 року по цивільній справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», заінтересовані особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Березівського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19.03.2020 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

С.М. Сегеда