441/1950/19 2/441/212/2020
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

06.03.2020 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Українець П.Ф.

з участю секретаря Петрик-Ключник М.Є.

розглянувши відкрито у залі судового засідання у м. Городок Львівської обл. справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 29.10.2019р. звернувся із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вимоги мотивував тим, що подружнє життя з відповідачкою не склалось в основному через сварки, тому припинили подружні стосунки, більше восьми років спільно не проживають, він втратив до відповідачки почуття любові, просив розірвати шлюб.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, 03.02.2020р. подав заяву, просив розірвати шлюб з відповідачкою, справу розглядати у його відсутності (а.с.23).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, повідомлялась належно (а.с. 12, 21).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Оскільки відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилась, причин неявки не повідомила та не подала відзив на позов, суд, з огляду на положення ст. 280 ЦПК України, приходить висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить думки про задоволення позову.

Із змісту позову, із заяви ОСОБА_1 від 03.02.2020р., із свідоцтва про шлюб (а.с. 2, 3, 23) убачається, що сторони в шлюбі з 07.02.1998р., спільних дітей не мають, понад вісім років спільно не проживають та не підтримують подружніх стосунків.

Не брати до уваги покликання позивача ОСОБА_1 про припинення подружніх стосунків із відповідачкою, суд не має підстав.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Позивач ОСОБА_1 , що убачається із змісту позову та поданої ним заяви від 03.02.2020р., не бажає поновлювати сімейні стосунки з відповідачкою,просить про розірвання шлюбу (а.с. 2-3, 23).

Відповідачка ОСОБА_2 на виклики до суду не відреагувала, що з урахуванням покликань позивача про припинення подружніх стосунків, розцінюється судом, як свідчення небажання до налагодження чи відновлення сімейних стосунків із позивачем.

Ураховуючи наведене та інші фактичні взаємини сторін, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що примушування позивача до збереження шлюбних відносин порушуватиме його права, суд задоволює позов.

Судові витрати у справі складають 768 грн. 40 коп. (а.с.1) та у відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 133, 141, 258, 259, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, ст.ст. 24, 56, 112 СК України, суд

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований 07.02.1998р. Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЛМУЮ, актовий запис № 34 - розірвати.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 768 грн. 40 коп. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Городоцький районний суд Львівської обл. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16.03.2020.

Суддя Українець П.Ф.