Справа № 716/463/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2020 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючої судді Сірик І.С.,

при секретарі - Барабащук О.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за борговою розпискою,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за борговою розпискою. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_7 , після смерті якої відкрилася спадщина і вона, як спадкоємець за законом успадкувала належне матері майно. Крім неї спадкоємцями за законом є також брат ОСОБА_5 та сестра ОСОБА_6 , які є третіми особами по справі та які на спадщину після смерті матері не претендують, тому вона є єдиною спадкоємицею на майно після смерті матері. Зазначає, що за життя її мати мала намір придбати житловий будинок у с.Юрківці Заставнівського району Чернівецької області. Потенційним продавцем являється відповідач ОСОБА_3 . Для укладення договору купівлі-продажу мати не володіла необхідною сумою коштів, у зв`язку з чим дійшла згоди із ОСОБА_3 , згідно якої впродовж 2014 року між матір`ю ОСОБА_7 , та ОСОБА_3 було укладено дві боргові розписки, у присутності свідка ОСОБА_8 , в яких зазначено, що з 20.05.2014 року по 28.05.2014 року її мати передала, а ОСОБА_3 прийняла у якості завдатку за нерухоме майно кошти в розмірі 3000,00 доларів США. Крім того 19.06.2014 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_7 додатково кошти у сумі 29500,00 гривень, загальна сума завдатку на дату укладення боргової розписки складала 5500,00 доларів США. 06.11.2014 року ОСОБА_7 передала ОСОБА_3 ще 1000,00 доларів США. Дані обставини підтверджено борговою розпискою. 20.05.2014 року також були укладені боргові розписки на суму 1000,00 доларів США, еквівалент у гривнях, 22.05.2014 року, ще 1000,00 доларів США, еквівалент у гривнях, 28.05.2014 року ще 1000,00 доларів США, еквівалент у гривнях. Загальна сума завдатку, згідно боргових розписок становить 9500,00 доларів США, еквівалент у гривнях (станом на 14.03.2020 року згідно офіційного курсу НБУ 25,858 грн.) 245651,00 гривень. Крім цього зазначила, що на момент укладення боргових розписок вартість 1 долара США коливалася у межах 12 гривень, проте починаючи із 2015 року вартість 1 долара США становила 15 гривень, а починаючи з квітня 2015 року ціна такої грошової одиниці зросла до 23,44 гривень. В зв`язку із чим її мати ОСОБА_7 звернулася до ОСОБА_3 та попросила врахувати факт коливання валюти та передати об`єкт нерухомості, шляхом укладення договору купівлі-продажу. Однак ОСОБА_3 відмовилася передати нерухоме майно її матері чи повернути кошти, отримані у якості завдатку, тобто відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань, та не має жодної гарантії, що такі зобов`язання у добровільному порядку будуть виконані.

Вказує, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи той факт, що вона є донькою ОСОБА_7 , та в силу Закону набула усіх прав та обов`язків, які мала її мати вона звернулася до суду із вимогою про стягнення із ОСОБА_3 , заборгованості за борговою розпискою.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, обгрунтувавши обставнами викладеними в позовній заяві, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що вона у 2014 році домовилася із ОСОБА_9 про купівлю будинку за 12000,00 доларів США. ОСОБА_7 , дала їй завдаток за дім у сумі 1000, 00 доларів США. Всю суму повинна була повернути у 2015 році. Однак остання кошти їй не передала, тому укладення договору перенесли на 2016 рік. Зазначила, що вчиняла дії для укладення вказаного договору, вибирала оцінку майна. Однак, ОСОБА_7 повну вартість будинку не сплачувала, тому не укладали договір купівлі продажу. Крім того, протягом цього часу в неї були потенційні покупці щодо будинку, однак через те, що домовилась із ОСОБА_10 , будинок так і не продала. Також, у зв`язку із тривалим періодом не надання повної суми вартості будинку, пропонувала ОСОБА_7 продати вказаний будинок і різницю коштів повернути, однак остання не погодилась. Будь-яких домовленостей, що вона має повертати кошти в них не було, оскільки гроші, які отримала від померлої були завдатком.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у зв`язку із сплином позовної давності просив відмовити у позові .

Третя особа ОСОБА_5 суду пояснив, що разом із мамою у 2014 році приходив до ОСОБА_3 , щоб мати передала останній грошові кошти. Яку саме суму мати мала заплатити за будинок йому не відомо. Зазначив, що був прописаний до будинку, але в ньому не проживав.

Третя особа ОСОБА_6 суду пояснила, що разом із мамою ОСОБА_7 приходила до ОСОБА_3 . Однак остання на подвір`я не пускала. Їй відомо, що у 2018 чи 2019 році останній раз мати зустрічалася із ОСОБА_3 . Мати часто телефонувала до ОСОБА_3 щоб вирішити питання щодо будинку. Особисто вона із ОСОБА_3 не зустрічалася.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що являється сестрою ОСОБА_7 . Разом із сестрою ходила до ОСОБА_3 щодо продажу будинку. Спочатку вартість будинку була 15000,00 доларів США, однак згодом знизили ціну до 11000,00 чи 12000,00 доларів США. Домовилися, що зустрінуться з ОСОБА_3 біля банку. Коли вона приїхала то побачила свою сестру та ОСОБА_3 , яка почала кричати чому ОСОБА_7 приїхала з кимось, тобто вони мали вирішувати питання одні. Договір того дня вони не уклали бо не було довідки про вартість майна. Який це рік був не пам`ятає. Яку суму мала дати її сестра за будинок вона не знає. Зазначила, що ОСОБА_7 від укладення договору не ухилялася. ОСОБА_3 приходила до неї і говорила, щоб сестра передала гроші щоб вирішити питання з будинком.

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.1 ч.2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не має для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Обираючи спосіб захисту своїх прав, позивач вказує, що між ним та відповідачем виникли договірні правовідносини, що випливають із грошового зобовязання, а саме договору позики.

Так, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Ст. 510 ЦПК України передбачено, що сторонами в зобов`язанні є боржник та кредитор.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт укладення між сторонами, а саме ОСОБА_7 , та ОСОБА_3 договору позики, зокрема суду надано боргову розписку відповідно до якої ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_7 , кошти, як завдаток за житловий будинок. Тобто грошові кошти у позику ОСОБА_12 не передавала, а ОСОБА_3 не приймала на себе зобов`язання з їх повернення у погоджені сторонами строки, тобто між сторонами склалися правовідносини, не пов`язані із передачею грошових коштів у позику.

На підставі викладеного, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за борговою розпискою належить відмовити за безпідставністю.

Керуючись вимогами ст.ст. 11, 15, 16, 509, 510, 1046, 1047, 1049 ЦК України , ст.ст. 4, 10, 11, 60, 81, 209, .259,263-265,268, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи на стороні позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за борговою розпискою відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Кутровська Наталія Михайлівна, ордер серії ІФ №057050 від 14.03.2020 року, адреса місцезнаходження АДРЕСА_2 .

Треті особи: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 23.01.1998 року Заставнівським РВ УМВС України в Чернівецькій області.

Представник відповідача: ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_4 , ордер серії СЕ №1009673 від 29.07.2020 року.

Повний текст рішення виготовлено 01.10.2020 року.

Суддя Сірик І.С.