провадження № 22-ц/824/1711/2020
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Голуб С.А.

за участю секретаря судового засідання - Костецької М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Печерського районного суду міста Київ від 12 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення банківського вкладу.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» були укладені договори банківського вкладу. На виконання умов вказаних договорів позивач вніс на депозитні рахунки ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти в євро, в свою чергу ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язалося виплатити позивачеві суми вкладів та процентів за ними на умовах та у порядку, встановленому договорами.

18 травня 2018 року позивач звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою, у якій повідомив банк про розірвання договорів банківського вкладу (депозиту), а також просив повернути суми вкладів за указаними договорами у відповідній іноземній валюті та виплатити проценти, нараховані на такі суми вкладів від дня, наступного за днем надходження суми вкладів у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові, шляхом видачі позивачу грошових коштів в касі банку або шляхом перерахування таких коштів на його рахунок.

Також, позивач звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» із листом, у якому просив надати виписки по всім укладеним договорам вкладу за період із дати укладання і до періоду звернення до банку із указаною заявою.

22 травня 2018 року (через два банківських дні з моменту повідомлення позивачем про розірвання договорів) наведені договори вважаються розірваними і ПАТ КБ «Приватбанк» зобов`язане було виплатити позивачеві суми вкладів із нарахованими на них процентами.

Однак, на момент звернення до суду із даним позовом, ПАТ КБ «Приватбанк» не надав позивачеві відповіді на указані звернення, не виплатив суми вкладів та нараховані на них проценти, чим порушив майнові права позивача, що і стало підставою для звернення останнього до суду.

17 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що неповернення ПАТ КБ «Приватбанк» позивачеві його грошових коштів, які були розміщені позивачем на депозитних рахунках у ПАТ КБ «Приватбанк», є неправомірним позбавленням банком права власності позивача, що є грубим порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалою Печерського районного суду міста Київ від 02 жовтня 2018 року указані вище позови об`єднано в одне провадження.

Рішенням Печерського районного суду міста Київ від 12 червня 2019 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів та стягнення банківського вкладу задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Кредитний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 суму вкладів з нарахованими відсотками у розмірі 331 388,47 євро та 308 363,05 доларів США, 3% річних у розмірі 73847 грн 66 коп., пеню у розмірі 4 222 грн 76 коп., без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку, з яких:

- за договором № SАMDN5352 від 18.07.2013 суму вкладу в розмірі 29 757,39 євро, відсотки у розмірі 11 100,73 євро, 3% річних у розмірі 5 076 грн 37 коп., пеню у розмірі 277 грн 03 коп.

- за договором № SАMDN5381 від 18.07.2013 суму вкладу у розмірі 35 014,38 євро, відсотки у розмірі 13 059,91 євро, 3% річних у розмірі 5 972 грн 87 коп., пеню у розмірі 326 грн 08 коп.

- за договором № SАMDN3435 від 24.07.2013 суму вкладу у розмірі 40 263,02 євро, відсотки у розмірі 15 012,9 євро, 3% річних 6 867 грн. 83 коп., пеню у розмірі375 грн. 14 коп.

- за договором № SАMDN3590 від 24.07.2013 суму вкладу у розмірі 27 811,68 євро, відсотки у розмірі 10 370,16 євро, 3% річних у розмірі 4 743 грн 80 коп., пеню у розмірі 259 грн 14 коп.

- за договором № SАMDN2901 від 28.08.2013 суму вкладу у розмірі 24 135,05 євро, відсотки у розмірі 8 858,57 євро, 3% річних у розмірі 4 099 грн 35 коп., пеню у розмірі 209 грн 78 коп.

- за договором № SАMDN2992 від 28.08.2013 суму вкладу у розмірі 24 457,73 євро, відсотки у розмірі 8 977,01 євро, 3% річних у розмірі 4 153 грн 95 коп., пеню у розмірі 212 грн 56 коп.

- за договором № SАMDN7561 від 04.09.2013 суму вкладу у розмірі 30 203,84 євро, відсотки у розмірі 11 081,13 євро, 3% річних у розмірі 5 129 грн 43 коп., пеню у розмірі 262 грн 53 коп.

- за договором № SАMDN7728 від 04.09.2013 суму вкладу у розмірі 30 203,84 євро, відсотки у розмірі 11 081,13 євро, 3% річних у розмірі 5 129 грн 43 коп., пеню у розмірі 262 грн 53 коп.

- за договором № SAMDN2579 від 07.10.2013 року суму вкладу у розмірі 50 000 доларів США, відсотки у розмірі 16 153,42 доларів США, 3% річних у розмірі 7 009 грн 77 коп., пеню у розмірі 397 грн 28 коп.

- за договором № SAMDN2681 від 07.10.2013 року суму вкладу у розмірі 20 381,50 доларів США, відсотки у розмірі 6 584,62 доларів США, 3% річних у розмірі 2 857 грн 27 коп., пеню у розмірі 162 грн 07 коп.

- за договором № SAMDN8991 від 23.10.2013 року суму вкладу у розмірі 28 535,03 доларів США, відсотки у розмірі 10 393,46 доларів США, 3% річних у розмірі 4 124 грн 88 коп., пеню у розмірі 257 грн 05 коп.

- за договором № SAMDN0515 від 06.11.2013 року суму вкладу у розмірі 36 223,27 доларів США, відсотки у розмірі 13 136,14 доларів США, 3% річних у розмірі 5 230 грн 16 коп., пеню у розмірі 326 грн 24 коп.

- за договором № SAMDN0060 від 06.11.2013 року суму вкладу у розмірі 50 000 доларів США, відсотки у розмірі 18 132,18 доларів США, 3% річних у розмірі 7 219 грн 45 коп., пеню у розмірі 450 грн 43 коп.

- за договором № SAMDNWFD000 від 09.12.2013 року суму вкладу у розмірі 41 999 доларів США, відсотки у розмірі 16 824,43 доларів США, у розмірі 6 233 грн 10 коп., пеню у розмірі 444 грн 90 коп.

Вирішено питання судового збору.

Не погоджуючись із указаним рішенням, АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог. В іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги банк зазначав, що суд першої інстанції не виконав загальні вимоги та завдання цивільного судочинства в частині повного та об`єктивного розгляду справи та обов`язку суду навести мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному учасниками справи, норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування тощо, а також зазначення конкретних доказів, прийнятих та відхилених судом.

Зазначає, що у мотивувальній частині оскаржуваного рішення судом не було надано жодної оцінки доказам у справі та не зазначено, які саме докази на підтвердження факту передачі коштів банку (зарахування коштів на рахунки) були надані позивачем, чи досліджував суд докази, чи є вони належними та допустимими та такими, що доводять вимоги позивача.

Указує, що місцевий суд не звернув уваги на відсутність у позивача оригіналів квитанцій про перерахування коштів на вкладні (депозитні) рахунки, які б відповідали вимогам, передбаченим законами та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності щодо укладення договору банківського вкладу та внесення грошових коштів.

30 січня 2020 року до Київського апеляційного суду від ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права.

06 лютого 2020 року до Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення.

06 лютого 2020 лютого 2020 року до Київського апеляційного суду від завідувача Чотирнадцятою Київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника.

07 лютого 2020 року до Київського апеляційного суду від ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_1 надійшли доповнення до відзиву на апеляційну скаргу.

17 лютого 2020 року до Київського апеляційного суду від ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу.

18 лютого 2020 року в судовому засіданні Тузова В.О., яка діє в інтересах АТ КБ «Приватбанк» підтримала викладені в апеляційній скарзі доводи, просила апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити в зазначеній частині нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог. В іншій частині - рішення місцевого суду залишити без змін.

ОСОБА_2., яка діє в інтересах ОСОБА_1 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі частини 2 статті 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами існують договірні відносини, за умовами яких банк прийняв від позивача грошові кошти в іноземній валюті та зобов`язаний повернути їх на вимогу останнього.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частини першої 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно зі статтею 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до частини третьої статті 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Судом встановлено, що між позивачем та АТ КБ «Приватбанк» були укладені зазначені вище договори банківського вкладу (депозиту).

На виконання умов наведених договорів, позивач вніс на депозитні рахунки АТ КБ «Приватбанк» грошові кошти в євро та доларах США, в сумах указаних в зазначених договорах, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками АТ КБ «Приватбанк» від 03 лютого 2014 року №1189428, від 01 жовтня 2013 року № 907394, від 03 лютого 2014 року № 1189408 та від 01 жовтня 2013 року №907386.

18 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із заявою, в якій повідомив банк про розірвання укладених із останнім договорів банківського вкладу (депозиту).

Того ж дня, 18 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» із листом, у якому просив надати виписки по всім зазначеним вище договорам депозиту за період з дати укладання указаних договорів до моменту звернення із заявою про розірвання даних договорів.

Згідно із статтею 525 та статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 1060 ЦК України, банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Загальний порядок залучення банками України банківських вкладів від юридичних і фізичних осіб на їх вкладні (депозитні) рахунки регулюється Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року №516.

Договором банківського вкладу (депозиту) може бути передбачено внесення грошових коштів або банківських металів на інших умовах їх повернення. Умови цього договору не можуть суперечити законодавству України. (п.1.2. Положення).

У пункті 1.6. Положення передбачено, що банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті; за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу (стаття 1061 ЦК України).

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходиться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Перевіряючи доводи АТ КБ «ПриватБанк» про те, що позивачем не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема щодо внесення готівки на депозит банку, колегія суддів вважає ці доводи необґрунтованими.

Згідно з пунктом 1.17 глави 1 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкція), за операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

На підтвердження укладання договорів банківського вкладу (депозиту) ОСОБА_1 надав місцевому суду довідки про наявність у позивача відповідних рахунків в АТ КБ «Приватбанк», оригінали яких оглянуто судом першої інстанції, та копії яких містяться у матеріалах справи.

Таким чином колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність обставин щодо укладення між сторонами вказаних договорів банківського вкладу.

Доказів на спростування наданих позивачем на підтвердження своїх позовних вимог доказів АТ КБ «Приватбанк» не надано, а тому відповідачем не спростовано підстав для повернення грошових коштів.

Колегія суддів також враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові № 61-10611св18 від 27 лютого 2019 року, згідно з якими судом в оцінці поведінки та способу ведення справ банком враховується те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними у цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини третьої статті 95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами, вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

Оскільки стороною укладеного договору банківського вкладу є АТКБ «Приватбанк», то згідно зі статтями 526, 631, 651, 653, 1058, 1075 ЦК України зобов`язання за договором має виконувати саме АТКБ «Приватбанк» як юридична особа, при цьому ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов`язків за укладеними і дійсними договорами.

Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові № 61-9969св18 від 03 липня 2019 року.

Натомість, на спростування позовних вимог представник АТ КБ «Приватбанк» жодних письмових доказів не надав, а також не надав докази про повернення позивачу коштів.

При цьому, Тузовою В.О., яка діє в інтересах АТ КБ «Приватбанк» до суду першої інстанції було надано розрахунок пені, який судом першої інстанції був врахований.

Інші доводи апеляційної скарги є ідентичними аргументам, що були викладені заявником у його відзиві на позовну заяву, та є такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та зводяться до переоцінки доказів і незгоди апелянта з висновками суду щодо їх оцінки і не ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог, як таких, що підтверджені належними і допустимими доказами та неспростовані відповідачем.

Відповідно до статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Київ від 12 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.А. Голуб