Справа № 2/1521/23/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді КочкоВ.К.,

при секретарі СаченкоМ.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ :

До Овідіопольського районного суду Одеської області надійшло вищевказане подання, в якому зазначено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. знаходиться виконавчий лист Овідіопольського районного суду Одеської області по справі №2/1521/23/12 від 30.09.2019 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна». На даний час боржник ухиляється від покладених на нього зобов`язань у зв`язку з чим приватний виконавець просить суд обмежити боржника у праві виїзду за межі України.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович, в судове засідання не з`явився, але надав суду клопотання про розгляд справи без участі його та в якому просив подання задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю приватного виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України - кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Згідно із ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича (далі приватний виконавець) перебуває зведене виконавче провадження № 60483672, до складу якого входять: виконавчий лист № 2/1521/23/12 виданий Овідіопольським районним судом Одеської області 30.09.2019 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 10 січня 2002 року Ленінським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) заборгованість за кредитним договором № ML-501/168/2006 від 11 липня 2006 року у розмірі 4 787 417,78 (чотири міліонна сімсот вісімдесят сім тисяч чотириста сімнадцять) гривень сімдесят вісім копійок, яка складається з тіла кредиту у розмірі 951 956,94 (дев`ятсот п`ятдесят одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень дев`яносто чотири копійки, відсотками за кредитом у розмірі 77 595,29 (сімдесят сім тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень двадцять дев`ять копійок, пені у розмірі 3 757 865,56 (три міліонна сімсот п`ятдесят сім тисяч вісімсот шістдесят п`ять) гривень п`ятдесят шість копійок, а також заборгованість за договором №501/567/06/1 про кредитування поточного рахунку в розмірі 1330,19 (одна тисяча триста тридцять) гривень дев`ятнадцять копійок підлягають задоволенню; виконавчий лист № 2/1521/23/12 виданий Овідіопольським районним судом Одеської області 30.09.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 10 січня 2002 року Ленінським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 33 862,20 (тридцять три тисячі вісімсот шістдесят дві) гривні 20 копійок.

У добровільному порядку боржник не виконує рішення суду і відповідні постанови приватного виконавця; на виклики виконавця не з`являється; про причини невиконання рішення суду не повідомляє; не надає виконавцю достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, про кошти та майно, належні йому від інших осіб, і т.і.

Боржник належним чином ознайомлена з постановою про відкриття виконавчого провадження та іншими матеріалами справи, однак, до теперішнього часу рішення суду не виконано, ОСОБА_1 жодного разу не намагалася сплатити заборгованість за кредитом або вчинити інші дії спрямовані на добровільне (самостійне) виконання рішення суду.

Саме невиконання боржником виконавчих листів № 2/1521/23/12, виданих Овідіопольським районним судом Одеської області призвело до відкриття виконавчого провадження щодо його примусового виконання та вжиття до боржника заходів примусового виконання рішень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

04.11.2019 р. приватним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП №60483461, №60483027 з примусового виконання вищезазначених виконавчих документів, які були надіслані сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення 04.11.2019 року за вих. № 2596, №2593.

Того ж дня, у відповідності до статей 18, 26, 27, 28, 42, 48, 52, 56 Закону, статті 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність», статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», пунктів 10.1., 10.3., Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, пунктів 1.2., 6.1., 6.2., 6.3., 6.10., 6.11., 6.12. Положення про виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, пунктів 4.1.9., 4.1.10 Інструкції з організації примусового виконання рішень, за заявою представника стягувача, та з метою забезпечення своєчасного та повного виконання виконавчого документа, приватним виконавцем була винесена постанова про арешт майна та коштів боржника, якою було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Копії зазначеної постанови були надіслані на виконання до банків та інших фінансових установ, в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника та сторонам виконавчого провадження 04.11.2019 року за вих. № 2601. Відомості про накладення арешту на майно боржника було внесено до відповідних державних реєстрів.

При примусового виконанні зведеного виконавчого провадження № 60483672, на адреси банків надсилалися платіжні вимоги на списання та реєстри платіжних вимог, у виконанні яких банками було відмовлено у зв`язку з відсутністю коштів на рахунку боржника.

29.01.2020 року приватним виконавцем було стягнуто та перераховано стягувачу (повернення авансового внеску) стягнуті кошти з боржника та витрати виконавчого провадження у сумі 969,89 грн. (39,14 дол. США).

Однак на рахунках боржника відсутні кошти для виконання вимог виконавчого документа в повному обсязі.

Станом на день звернення до суду з даним поданням боржник суму боргу на користь стягувача не сплатив, жодних дій для виконання рішення суду боржник не вчиняє, та на виклики приватного виконавця не з`являється, що вказує на ухилення боржника від виконання рішення суду.

Факт ухилення боржника від виконання зобов`язань,покладених на нього судовим рішенням, є об`єктивно наявним та доведеним, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження.

За приписами статті 1291 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних, адміністративних, господарських справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Невиконання боржником судового рішення, яке набрало законної сили, порушує положення статті 1291 Конституції України, статті 14 ЦПК України, статті 4-5 ГПКУкраїни, інших нормативно-правових актів України, суперечить практиці Європейського суду з прав людини у справах проти України щодо тривалого невиконання рішень національних судів та відсутність ефективних національних засобів юридичного захисту в розумінні статей 6 та 13 Конвенції та стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції.

Право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (рішення Суду у справі Савіцький проти України, no. 38773/05, від 26.07.2012).

Пункт 1 статті 6 Конвенції, interalia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Суду у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

Оскільки за значний термін боржником не виконуються рішення суду по сплаті суми боргу, суд вважає за доцільне подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитра Миколайовича задовольнити.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими для виконання на всій території України.

Керуючись ст.ст. 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадянам України

УХВАЛИВ :

Подання задовольнити.

Тимчасово обмежити громадянку України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ), у праві виїзду за межі України.

Ухвалу суду направити до Державної прикордонної служби України для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів, з дня її проголошення.

Суддя: Кочко В.К.