ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«17» березня 2020 року

м. Харків

справа № 642/1970/19-ц

провадження № 22ц/818/1209/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року в складі судді Пашнєва В.Г.

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики та просив визнати недійсним договір позики від 25 березня 2016 року між ним та ОСОБА_4 , вирішити питання щодо судових витрат.

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 через представника подав до суду заяву про витребування доказів.

Заява мотивована тим, що у нього виникли об`єктивні складнощі, зокрема, щодо підтвердження витрат, здійснених відповідачем ОСОБА_3 та померлим ОСОБА_4 на утримання квартири АДРЕСА_1 , відповідні докази щодо чого знаходяться у державних та приватних установах, комунальних службах, які відповідно до покладених на них повноважень зберігають таку інформацію.

Вказав, що не може самостійно отримати зазначену інформацію, яка необхідна для підтвердження обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги.

Просив витребувати від Комунального підприємства «Жилкомсервіс», Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів», Комунального підприємства «Харківводоканал», Акціонерного товариства «Харківміськгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут», Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», Акціонерного товариства «Харківобленерго», Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» наступні письмові відомості щодо квартири АДРЕСА_1 , а саме, на ім`я якої особи, споживача комунальних послуг відкритий (зареєстрований) особовий рахунок щодо обслуговування вищевказаної квартири в період з 01 січня 2013 року по 19 червня 2016 року; який загальний розмір сплачених грошових коштів за обслуговування вищевказаної квартири, починаючи з 01 січня 2013 року по 19 червня 2016 року з щорічною розбивкою.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_5 про витребування доказів відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та задовольнити його клопотання про витребування доказів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми процесуального права.

Зокрема, зазначив, що окремо від рішення суду може бути оскаржено ухвалу про відмову у забезпеченні доказів, одним зі способів якого є їх витребування; що до клопотання про витребування доказів ним надано копії запитів до відповідних органів, неотримання відповідей від яких зумовило необхідність звернутися з цим клопотанням; що витребувані докази необхідні для доведення обставин, на які він посилався в обґрунтування позову про визнання договору позики недійсним, а саме для підтвердження, що у позикодавця не було такої суми коштів, яка є предметом договору позики, та для підтвердження суми його витрат на утримання майна; що судом в порушення вимог статті 118 ЦПК України не розглянуто його заяву про забезпечення доказів у порядку статей 116-118 ЦПК України, а також прийнято відзив відповідачки на позов, поданий з порушенням строків.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та ухвалою Харківського апеляційного суду від 21 лютого 2020 року закінчено підготовку апеляційного розгляду справи і призначено її до розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Заяв про відкладення справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції під час її розгляду не надходило.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали оскарження ухвали, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про закриття апеляційного провадження з наступних підстав.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини 3 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Згідно з частиною 2 статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Положеннями частини 1 статті 353 ЦПК України встановлено вичерпний перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду. У цьому переліку відсутні ухвали про витребування доказів та відмову у витребуванні доказів.

Отже, ухвала суду першої інстанції про відмову у витребуванні доказів не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, що окремо від рішення суду може бути оскаржено ухвалу про відмову у забезпеченні доказів, одним зі способів якого є їх витребування, судова колегія відхиляє, виходячи з наступного.

Дійсно, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів.

Підстави та порядок забезпечення доказів визначено статтею 116 ЦПК України.

Однак, інститути забезпечення доказів та витребування доказів не є тотожними. Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті в майбутньому. Водночас, витребування доказів, відповідно до статті 84 ЦПК України, застосовується у разі неможливості самостійного подання доказів учасником справи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 28 жовтня 2019 року, справа № 490/815/19, провадження № 61-18427ск19.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про витребування доказів у порядку, визначеному статтею 84 ЦПК України, та заяви про забезпечення доказів у порядку, передбаченому статтями 116, 117 ЦПК України, не подавав. Із оскаржуваної ухвали вбачається, що судом розглянуто саме клопотання про витребування доказів в порядку статті 84 ЦПК України. Натомість, питання щодо забезпечення доказів позивачем перед судом першої інстанції не ставилось та судом не розглядалось. Його посилання в апеляційній скарзі на те, що судом в порушення вимог статті 118 ЦПК України не розглянуто його заяву про забезпечення доказів у порядку статей 116-118 ЦПК України, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції при розгляді клопотання ОСОБА_1 виходив з заявлених ним вимог та керувався при цьому тими нормами процесуального права, які застосовуються саме при розгляді клопотання про витребування доказів, на якому наполягав ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення.

За результатами системного аналізу статей 255, 362, 374 ЦПК України встановлено, що у випадку прийняття до розгляду апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року у справі № 761/29385/17; провадження № 61-48680св18.

Таким чином, оскільки ухвала про відмову у витребуванні доказів не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року підлягає закриттю.

Разом з тим, ОСОБА_1 роз`яснюється, що заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України). Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 752/1016/17 зроблено висновок, що тлумачення права на апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції має відбуватися з урахуванням можливості чи неможливості поновити свої права особою, яка подала апеляційну скаргу, в інший спосіб, аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у витребуванні доказів не перешкоджає подальшому провадженню (не є остаточним рішенням), a тому не може бути оскаржена в апеляційному порядку, оскільки особа, яка подає апеляційну скаргу, може поновити свої права в інший спосіб шляхом оскарження в апеляційному порядку цієї ухвали разом із рішенням суду першої інстанції.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 лютого 2019 року, справа № 755/18427/17, провадження № 61-47348св18.

Ухвала про відмову у витребуванні доказів постановлена до ухвалення рішення суду по суті спору, а тому заперечення на цю ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, можливо буде включити до апеляційної скарги на рішення суду, ухвалене у цій справі.

Відповідні правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду по суті спору ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження № 14-205цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18).

Враховуючи викладене, оскільки ухвала суду, якою відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів, може бути оскаржена лише разом з рішенням шляхом надання заперечень на таку ухвалу, які включаються до апеляційної скарги на рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року необхідно закрити.

Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі, в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 необхідно закрити, ОСОБА_1 підлягає поверненню судовий збір у розмірі 384,20 грн за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 260,352, 353, 357, 362 ЦПК України

у х в а л и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року в складі судді Пашнєва В.Г. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики - закрити.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби в Основ`янському районі міста Харкова повернути ОСОБА_1 384,20 грн, сплачених 20 грудня 2019 року за квитанцією № 16693 АТ «Східно-Український банк «Грант» на розрахунковий рахунок UA6080012, код отримувача: 37999628, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.).

Вилучити з матеріалів справи і повернути ОСОБА_1 оригінал вказаної квитанції (а. с. 66), долучити до матеріалів оскарження ухвали її копію.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст ухвали складено 19 березня 2020 року.