Ухвала

29 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 753/10012/19

провадження № 61-14192ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , подану адвокатом Твердохлібовою Валентиною Геннадіївною, на рішення Дарницького районного суду міста Києва

від 12 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду

від 12 серпня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору та повернення сплачених за товар грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу, укладеного з відповідачем 17 жовтня 2015 року, та стягнення коштів в розмірі 46 605,00 грн, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного договору.

Позовні вимоги мотивовано тим, що за вказаною позовною заявою Дарницьким районним судом міста Києва 13 грудня 2018 року було постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 14 травня 2019 року вказане заочне рішення було скасовано, а справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 12 лютого

2020 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до

ФОП ОСОБА_1 про розірвання договору та повернення сплачених за товар грошових коштів.

Розірвано договір купівлі-продажу від 17 жовтня 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 на суму 46 605,00 грн.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 46 605,00 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 , подану адвокатом Твердохлібовою В. Г., залишено без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 лютого 2020 року залишено без змін.

28 вересня 2020 року представник ФОП ОСОБА_1 - адвокат Твердохлібова В. Г. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 лютого

2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 серпня

2020 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК Українипередбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках -

на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку (пункт 1 частини першої статті 176 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у справі № 753/10012/19 є розірвання договору купівлі-продажу та повернення сплачених за товар грошових коштівв розмірі 46 605,00 грн.

Позовні вимоги в даній справі заявлені з підстав порушення положень Закону України «Про захист прав споживачів» із ціною позову, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн х 250 = 525 500,00 грн).

Отже, відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України вказана справа є малозначною в силу закону.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки представник ФОП ОСОБА_1 - адвокат Твердохлібова В. Г. подав касаційну скаргу на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою

статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , подану адвокатом Твердохлібовою Валентиною Геннадіївною, на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 серпня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору та повернення сплачених за товар грошових коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська С. Ю. Бурлаков В. М. Коротун