БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/544/2020
Провадження № 2/497/407/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2020 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Бекметова Х.В.,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград за відсутністю сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Василівської сільської ради Болградського району Одеської області про надання додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

04.05.2020 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просить надати йому додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті спадкодавця його бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , стверджуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дід ОСОБА_3 , після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, - на сертифікат серії ОД № 0096813, що був виданий Болградською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження від 04.11.1997 року №1980 - на право на земельну частку (пай) в землі розміром 3.204 умовних кадастрових гектари, - яка перебувала у колективній власності КСП «Василівське». Померлий залишив заповіт на його, заявника, ім`я, як на свого онука, - яким заповів йому усе своє майно. Він, заявник, фактично проживав разом зі своїми дідусем і бабусею, проте в той час, коли помер дідусь, - перебував на строковій службі у збройних силах і тому не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, крім того, вважав, що спадкове майно йому й так належить, оскільки знав про заповіт, був впевнений, що спадщину оформив батько. На момент смерті дідуся з ним разом мешкала та була зареєстрована дружина - його, заявника, бабуся - ОСОБА_2 , яка, прийняла спадщину фактом проживання з померлим на момент його смерті, але яка також не зверталася до нотаріуса, та не отримала свідоцтва про право на спадщину. Бабуся ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день її смерті за адресою реєстрації її проживання разом з нею ніхто не був зареєстрований, але фактично мешкав він, позивач, проте вважав, що спадщину оформив після смерті бабусі і дідуся його батько - ОСОБА_4 , проте після смерті свого батька - ІНФОРМАЦІЯ_3 - з`ясував, що батько не звертався до нотаріуса з відповідною заявою з метою оформлення спадщини, про що він, позивач, дізнався вже після того, як звернувся до нотаріуса з метою відкриття спадщини щодо майна діда і бабусі, оскільки фактично прийняв у спадщину їхнє майно і користувався ним, але нотаріусвідмовив у вчиненні нотаріальної дії - оформленні спадщини, через пропуск 6-ти-місячного строку.

Тому він, позивач, змушений звернутися до суду за захистом свого права на спадщину. Строк для прийняття спадщини після смерті дідуся він, позивач, вважає пропущеним з поважної причини.

Сторони у судове засідання не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю, про що надали суду відповідні заяви.

Вивчивши позовні вимоги, дослідивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

- згідно свідоцтва про шлюб позивача (серії НОМЕР_1 від 25.04.2019 року, а/з 168, а.с.17) він змінив своє прізвище на прізвище дружини - з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_6 ";

- згідно свідоцтва про народження позивача (серії НОМЕР_2 , що видане 21.09.1984р. Василівською сільською радою Болградського району Одеської області, актовий запис №57, його батьком є ОСОБА_4 (а.с.16);

- батько позивача - ОСОБА_4 - помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть (серії НОМЕР_3 , яке було видане 11.12.2018р. Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №59 (а.с.9);

- дідусем та бабусею позивача є батьки ОСОБА_3 - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження батька позивача - ОСОБА_4 (серії НОМЕР_4 , що було видане 29.04.1959р. Василівською сільською радою Болградського району Одеської області, актовий запис №35 (а.с.10);

- згідно свідоцтва про шлюб (а/з 342 від 31.12.1947 року, а.с.15) спадкодавці ОСОБА_3 та ОСОБА_2 дійсно є чоловіком та дружиною;

- дід позивача - ОСОБА_3 - помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть (серії НОМЕР_5 , яке було видане повторно 11.12.2019р. Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №59 (а.с.7); після його смерті відкрилася спадщина;

- згідно заповіту від 05.07.2002р., р.№511, дідусь позивача - ОСОБА_3 - заповів своєму онуку - позивачу ОСОБА_7 все своє майно, яке буде йому належити на момент смерті (а.с.11);

- з довідок Василівської сільської ради Болградського району Одеської області від 10.12.2019 року за №22820 та від 16.12.2019 року за №2854 вбачається, що спадкодавець ОСОБА_3 постійно проживав та був зареєстрований, за адресою: АДРЕСА_1 , у т.ч. й на момент смерті; разом з ним проживала та була зареєстрована його дружина - ОСОБА_2 (а.с.18,23);

- ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть (серії НОМЕР_6 , яке було видане 12.01.2006р. Василівською сільською радою Болградського району Одеської області, актовий запис №7 (а.с.8);

- з довідок Василівської сільської ради Болградського району Одеської області від 10.12.2019р. за №2820 та від 16.12.2019р. за №2851 вбачається, що ОСОБА_2 , постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а станом на день смерті - одна (а.с.18,21);

- відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0096813, спадкодавцю ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) у землі розміром 3,204 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності громади с.Василівка без визначення меж ційєї частки в натурі (на місцевості ) ( а.с.12);

- з довідок Василівської сільської ради Болградського району Одеської області від 27.12.2019р. за №2719 та від 27.12.2019 року за №2720 вбачається, що батько позивача - ОСОБА_4 - постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у т.ч. - станом на день смерті; разом з ним були зареєстровані: дружина ОСОБА_8 , син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.19-20);

- позивач стверджує, що хоча його місце проживання і було зареєстроване по АДРЕСА_2 - разом з батьками, проте він фактично проживав з бабусею і дідусем - на АДРЕСА_1 , і цей факт ніким і нічим, в тому числі відповідачем - не спростовується;

- з постанови приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. від 27.12.2019р. за №883/02.14, - позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском ним шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини (а.с.25);

- завідувач Одеського державного нотаріального архіву надав суду 15.06.2020р. на ухвалу про витребування доказів відповідь за №1788/01-20 про те, що не заводилися спадкові справи щодо майна спадкодавців ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- представник відповідача - голова Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, - надав суду заяву, згідно якої відповідач вимоги позивача визнає в повному обсязі.

Оскільки відповідач не надав суду заперечень щодо предмету позову, а також враховуючи, що суду не надано відомостей, з яких би вбачалося, що визнання вимог позову порушить права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав.

Позивач фактично прийняв спадщину після смерті його бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка, у свою чергу, прийняла спадщину після сметрі свого чоловіка - дідуся позивача - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , оскільки вони не відмовлялися від прийняття спадщини. Строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини законодавством встановлений у 6 місяців, позивач його пропустив, але з поважної причини, оскільки вважав, що цю спадщину оформив батько, але про те, що батько цю спадщину не оформив - дізнався лише після смерті батька, і ніхто не заперечує цього факту, тому суд дійшов висновку, що вимоги позову є обґрунтованими.

Так, відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно положень ст.ст.1220,1268ч.5 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, і незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини; строк, передбачений ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини, складає шість місяців, та може бути продовжений судом за заявою зацікавленої особи при доведеності поважності причин його пропуску.

Постановою від 21 вересня 2020 року КЦС ВС у справі №130/2517/18 (провадження №61-14962св19) зазначив наступне.

"Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину. На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом (частина друга статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними. Предметом спору є встановлення додаткового строку для прийняття спадщини позивачеві, оскільки останній після смерті своєї баби, будучи її спадкоємцем за заповітом, пропустив строк для прийняття спадщини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 вказував, що він не мав права на спадщину за законом у першу чергу, не знав про існування вищевказаного заповіту, тому не звертався до нотаріуса з відповідною заявою протягом визначеного законом строку.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку № 296/5). Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд у своїх рішеннях керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження №61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19)".

Отже, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вищевказаною постановою наголосив, що на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Також, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини враховується свобода заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Матеріали даної справи не містять відомостей того, що позивач був сповіщений нотаріусом про наявність заповіту діда на його ім`я, а також, що позивачу було роз`яснено, що, незважаючи на наявність заповіту, він все одно має звернутися з відповідною заявою до нотаріуса. У зв`язку з зазначеним, спадкове майно, яке було позивачу заповідано його дідом спадкодавцем, прийняла фактично у спадщину спадкоємець за законом дружина заповідача, але, оскільки вона з відповідною заявою до нотаріуса не зверталася, що підтверджується відсутністю спадкової справи, набуття бабусею позивача права на спадщину відбулося шляхом проживання, автоматично. В момент її смерті її особисте майно та те, що перейшло їй по праву спадкування від заповідача мав успадкувати син спадкодавців батько позивача, якому могло бути невідомо про те, що позивач не оформив спадщину за заповітом.

Відповідно до ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Тобто, воля спадкодавця й є свободою заповіту та фундаментальним принципом спадкового права.

Оскільки позивач стверджує, що виходив з того, що спадщина, яку йому заповідав дід а також та, що відкрилася після смерті бабусі, оформлена його батьком, не виключає ту обставину, що позивач лише після смерті батька дізнався про наявність свого права на отримання у спадщину майна діда за заповітом та бабки, і, у зв`язку з вищевикладеними обставинами, пропустив шестимісячний строк звернення до нотаріуса з відповідною заявою, що, на думку суду, є поважною причиною, а тому визнає право позивача на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов висновку що, враховуючи відсутність відомостей стосовно наявності інших претендентів на спадщину, що відкрилася після смерті бабусі позивача, вимоги позову про надання додаткового строку для прийняття спадщини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.1-5,9-13,15,16,20,316-319,321,328,392, 1216-1218, 1220-1223,1225,1233-1236,1247,1268,1270,1272,1296 ЦК України,ст.ст.1,2,12,13, 76-84, 89, 95, 247ч.2, 258-259, 263-266 , 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Василівської сільської ради Болградського району Одеської області про надання додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити в повному обсязі.

Надати додатковий строк шість місяців ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_7 ), для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, після чого набирає законної сили. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua.

Повний текст рішення складений 23.09.2020 року.

Суддя А.В. Кравцова