У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2020 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Сенюта В.О., перевіривши виконання вимог ст.ст. 174-177 ЦПК України за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАУТЕХНІК» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

До Деснянського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 до ТОВ «МАУТЕХНІК» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

З письмових матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовною заявою про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Проте прохальна частина позовної заяви містить вимоги про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за весь час вимушеного прогулу за період з 07.09.2020 року по дату ухвалення остаточного рішення, при цьому відсутня сума, яку позивач просить стягнути.

З позовної заяви вбачається, що позивачем не наведено обґрунтований розрахунок суми, яку позивач просить стягнути із відповідача.

Позивач звертаючись до суду із вказаним позовом вважає, що звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Проте, у постанові Великої палати Верховного Суду від 30.01.2019 року (провадження № 12-301гс18) вказано, що стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Враховуючи те, що позивач не ставить вимогу про стягнення заробітної плати, яка була нарахована, проте не виплачена, а відтак відсутні підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою фізичною особою - підприємцем, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» установлено прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб: з 1 січня 2020 року - 2102 гривні

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно сплатити та надати квитанцію про сплату судового збору з урахуванням наведеного положення ст.. 4 Закону України «Про судовий збір», оскільки суд позбавлений можливості визначити суму самостійно, через відсутність у позовній заяві будь-яких розрахунків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вище викладене дає підстави для висновку, що позовна заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку на їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАУТЕХНІК» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.О. Сенюта