У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2020 року Справа № 608/1958/20
Номер провадження2/608/617/2020
Чортківський районний суд Тернопільської області у складі: головуючого суду судді Парфенюка В. І.
з участю секретаря судового засідання Южди Л.С.,
ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
ОСОБА_1 звернувся в Чортківський районний суд Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 вересня 2020 року головуючим суддею в даній справі визначено суддю ОСОБА_3 ..
Суддя ОСОБА_3 подав до суду заяву про самовідвід, в якій посилається на особисте знайомство з відповідачем ОСОБА_2 , оскільки той раніше тривалий час працював на різних посадах в Чортківській місцевій прокуратурі (прокуратурі Чортківського району Тернопільської області) і в силу своїх посадових обов`язків багато разів брав участь в судовому розгляді різних справ, які розглядалися ним як головуючим суду, а тому такі обставини можуть викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності судді під час судового розгляду справи (п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Статтею 36 Цивільного процесуального кодексу України задекларований перелік підстав для відводу (самовідводу) судді, серед яких відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України така підстава для відводу (самовідводу), як наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
Відповідно до п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.
Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов`язків.
У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Такий же обов`язок на суддю покладено також ч. 1 ст. 39 ЦПК України.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Вимога "безсторонності", згідно з прецедентною судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Білуха проти України", "Салов проти України", "Мироненко проти України", "Фельдман проти України") характеризується двома критеріями: по-перше, суд (суддя) повинні бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи; по-друге, бути об`єктивно безстороннім тобто, суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності.
Важливим питанням є довіра, яку в демократичному суспільстві суди мають викликати в громадськості (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії").
Довіра це суб`єктивне ставлення особи на підставі внутрішнього переконання з урахуванням зовнішніх обставин й цілком очевидно, що дії та рішення, які судом вчинені в межах закону, але всупереч інтересам однієї зі сторін, сприймаються цією стороною як негативні й у зв`язку з цим викликають недовіру до суду.
Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів зазначено, що судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Європейський суд з прав людини пояснив, що вимоги щодо неупередженості мають два аспекти. По-перше, суд має бути неупередженим у суб`єктивному плані. По-друге, суд має бути неупередженим з об`єктивної точки зору, тобто він повинен запропонувати достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів щодо цього (Справа «Грегорі проти Сполученого Королівства»).
Неупередженість повинна існувати і як факт, і в сприйнятті розумної особи. Якщо є підстави вважати, що має місце упередженість, таке сприйняття ймовірно викличе незадоволення та відчуття несправедливості і відповідно підірве довіру до судової системи. Сприйняття неупередженості визначається за критерієм розумного спостерігача.
Такі висновки суду узгоджуються із висновками Верховного Суду, неодноразово викладених в рішеннях, в яких дано оцінку схожим правовідносинам та обставинам спільної роботи головуючого судді та сторони по справі. Зокрема, відповідно до змісту ухвали від 17.03.2020 року по справі №826/64/17 Верховний Суд задоволив заяву про відвід, зазначивши, що хоча зазначені обставини не впливають на об`єктивність чи неупередженість судді при здійсненні правосуддя, однак факт існування знайомства, та в минулому професійних відносин між суддею та представником сторони, можуть викликати сумніви у інших учасників у безсторонності або об`єктивності судді.
Відтак, з метою усунення сумнівів в неупередженості, безсторонності та об`єктивності головуючого судді і для забезпечення суб`єктивної впевненості сторін і стороннього спостерігача в тому, що справа розглядатиметься незалежним і безстороннім судом, а також для усунення будь-яких сумнівів в неупередженості суду, суд вважає, що заяву про самовідвід судді слід задовольнити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.
Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.
З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 36-40 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Задовольнити заяву про самовідвід судді Парфенюка В.І. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
Справу передати в канцелярію суду для повторного визначення судді автоматизованою системою документообігу суду.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.
Головуючий суду суддя В. І. Парфенюк