ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3989/20 Справа № 182/934/18 Суддя у 1-й інстанції - Багрова А. Г. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Першотравневий»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2019 року, яка ухвалена суддею Багровою А.Г. у місті Нікополі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 23 грудня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив 27.11.2019 року, до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Першотравневий», про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів, оформленого протоколом № 1 від 10.07.2016 року.

Позовну заяву мотивовано тим, що 10.07.2016 року було проведено загальні збори співвласників ОСББ „Першотравневий", на яких було прийнято рішення, оформлене Протоколом №1 загальних зборів співвласників об`єднання ОСББ „Першотравневий" від 10.07.2016 року про затвердження статуту ОСББ „Першотравневий" в новій редакції, припинення повноважень попереднього складу правління ОСББ, обрання нового складу правління та голову правління ОСББ, проте, загальні збори були проведені з порушенням Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», а отже порушені права ОСОБА_1 , як співвласника багатоквартирного житлового будинку.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 лютого 2018 року відкрито позовне провадження у даній справі та справу призначено до розгляду на 04 червня 2018 року.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Першотравневий" про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів, оформленого протоколом №1 від 10.07.2016 року закрито. Роз`яснено позивачу, що розгляд таких справ віднесено до господарської юрисдикції.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просивскасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. Вважає, що посилання суду першої інстанції на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 501/1571/16-ц не відповідає ні предмету спору, ні суті вимог, заявлених позивачем, оскільки в межах цієї справи предметом позову є оскарження рішення загальних зборів ОСББ, яке торкається особистих немайнових прав позивача, як члена житлово-будівельного кооперативу, зокрема, на участь в управлінні ним. Спір, що виник між сторонами стосується реалізації фізичної особи, яка має цивільне право спільної сумісної власності, правомочностей члена житлового кооперативу, яким і є по суті та меті діяльність ОСББ.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „Першотравневий"вважає, що суд першої інстанції виніс ухвалу з дотриманням норм процесуального права, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представників відповідача ОСББ «Першотравневий» - Фісюка В.А. та адвоката Ставицьку А.В., які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Закриваючи провадження по справі за позовом ОСОБА_1 , суд першої інстанції керувався п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України та виходив з того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, враховуючи правову позицію викладену в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 року по справі № 501/1571/16-ц.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі «Безимянная проти Росії» (заява № 21851/03) ЄСПЛ наголосив, що «погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту».

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Підвідомчість господарських справ установлена статтею 20 ГПК України згідно з пунктом 3 частини першої якої господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29 листопада 2001 року № 2866-III (далі - Закон 2866-III).

Відповідно до частини другої статті 1 Закону 2866-ІІІ об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Частиною другою статті 4 Закону 2866-III встановлено, що об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Згідно з частиною першою статті 85 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками.

Загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад (частина перша статті 98, частина перша статті 99 ЦК України).

Отже, зазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у справі є визнання та скасування загальних зборів співвласників ОССБ „Першотравневий", на яких було прийнято рішення, оформлене Протоколом №1 загальних зборів співвласників об`єднання ОСББ „Першотравневий" від 10.07.2016 року про затвердження статуту ОСББ „Першотравневий" в новій редакції, припинення повноважень попереднього складу правління ОСББ, обрання нового складу правління та голову правління ОСББ, а спір стосується захисту права ОСОБА_1 , як співвласника майна багатоквартирного будинку, порушеного, на його думку, реорганізацією об`єднання , зокрема, зміною голови об`єднання, про що внесені зміни у реєстраційні документи, прийняттям нової редакції Статуту.

Таким чином, врахувавши зміст та характер позовних вимог, підстави заявленого позову, надавши правильну юридичну кваліфікацію правовідносинам сторін, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, відтак спір повинен розглядатись за правилами господарського судочинства, з чим погоджується колегія суддів.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно визначив наявність законних підстав для закриття провадження по справі.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала є обґрунтованою, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними у зв`язку з чим вона повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 березня 2019 року.

Головуючий:

Судді: