БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/691/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2020 р. м.Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Ріхтера В.В.

з участю секретаря судового засідання Циліцької Л.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 19 листопада 2011 року між ними було укладено шлюб, від якого мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; на даний час їх сімейні стосунки припинені через різні погляди на життя, шлюб носить формальний характер, що унеможливлює їх подальше спільне подружнє життя, а тому просить шлюб розірвати.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з вищевказаних підстав, наполягає на винесенні рішення про розірвання шлюбу, оскільки вони з чоловіком подружніх відносин не підтримують, спільних інтересів не мають, син залишився з нею, в зв`язку з чим подальше збереження шлюбу неможливе. Наголошує, що подружнє життя у сторін не склалося, наразі вони мають різні характери та погляди на подружнє життя, спільного господарства не ведуть. Після народження дитини вони не можуть з чоловіком знайти спільної мови, в них різні думки щодо життя та побуту. Зазначила, що останні роки відповідач їй не допомагає фізично та не підтримує морально. Вважає, що постійні сварки, в тому числі, суттєво вплинули на її рішення про розлучення. Проти надання терміну на примирення категорично заперечує, оскільки вважає, що збереження сім`ї вже не можливе, а лише відтермінує час розірвання шлюбу.

Відповідач подав відзив на позов, в якому повідомив, що не згоден з доводами позивачки. В судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, вважає, що це її рішення передчасне. Зауважив, що знаходиться постійно на роботі, оскільки забезпечує сім`ю, а тому його часто не буває вдома. Вважає, що позивача на розірвання шлюбу налаштували її батьки, з якими вони наразі проживають. Просить суд надати максимальний термін на примирення, оскільки вважає, що шлюб ще можна зберегти, оскільки вони постійно сварилися, але потім мирилися, а тому й в цей час вони можуть помиритися.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) 19 листопада 2011 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом № 91.

Від даного шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з матір`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка , примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

За змістом положень ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Суд, вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, однак позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

На переконання суду, у даному конкретному випадку, причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення.

Що стосується доводів відповідача про надання строку для примирення, то суд вважає, їх непереконливими, оскільки позивач категорично заперечує проти надання такого строку, а з її поведінки у судовому засіданні вбачається, що вона дійсно втратила почуття любові та поваги до відповідача.

На думку суду, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Таким чином, виходячи з викладеного, з огляду на принцип добровільності шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому заявлений позов необхідно задовольнити.

Наведений висновок суду також узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 30 травня 2019 року по справі №442/6319/16-ц.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.24, 55, 56, 110-112 СК України, ст.ст.2-4, 12, 19, 23, 76-89, 141, 258-268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 19 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Борзнянського районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом № 91 між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючим у АДРЕСА_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючою в АДРЕСА_1 , розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн сплаченого нею при подачі заяви судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через Борзнянський районний суд) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання - після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ріхтер В.В.