Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3568/20
Провадження № 2/711/1586/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.,

при секретарі Осадчій А.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона, ОСОБА_1 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 12.09.2008.

Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.02.2020 року (справа № 711/429/20), яке набрало законної сили 27.03.2020, шлюб, укладений між нею та відповідачем 12.09.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 145 - розірвано.

Від даного шлюбу мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Також вказує, що після розірвання шлюбу відповідач припинив надання будь-якої матеріальної допомоги на утримання сина. При цьому, достеменно знаючи, що дитина відвідує школу, потребує піклування і догляду, жодної участі у виховані сина він не бере, і фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Дитина перебуває на повному утримані позивачки.

ОСОБА_1 додала, що відповідач не має офіційного місця роботи, проте має стабільний прибуток, працюючи за межами України, який повністю витрачає на свої потреби. Зауважує, що настільки їй відомо, ОСОБА_2 аліменти більше нікому не сплачує, примусове стягнення за будь-якими іншими виконавчими документами з нього не здійснюється, інших дітей неповнолітнього віку він не має.

Підсумовуючи свої вимоги, викладені у позові, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій формі, у розмірі - 3000.00 грн. щомісячно.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2020, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/3568/20 (а.с. 6).

Ухвалою суду від 26.05.2020 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечень щодо такого порядку розгляду справи сторони не надали. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи (а.с. 9).

Копію ухвали від 26.05.2020 року відповідачу було надіслано судом 02.06.2020 року, і отримано ним особисто 03.06.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ШКІ 578) (а.с. 13).

На виконання вимог ст. 178 ЦПК України, відповідачем не подано до суду письмового відзиву на позовну заяву.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги. Пояснила суду, що дійсно, від зареєстрованого шлюбу з відповідачем вони мають спільну дитину, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Їй відомо, що відповідач працює за межами України, вихованням дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає. Крім того, ОСОБА_1 зауважила, що вона офіційно працевлаштована на постійній основі, проте її середня заробітна плата становить 8000.00 грн. -10 000 грн. на місяць. Між тим, додала, що заявлену нею суму до стягнення у розмірі 3000.00 грн., вважає достатньою для утримання дитини і реальною, з огляду на те, що майновий стан відповідача свідчить про його можливість надавати її в такому розмірі. Тож, просила суд, задовольнити заявлені нею вимоги у повному обсязі та остаточно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 3000.00 грн. щомісячно, до повноліття дитини.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Між тим, зазначив, що дійсно син у даний час проживає з позивачкою ОСОБА_1 . Спору між ними, як батьками дитини, щодо визначення місця проживання дитини - немає. Починаючи з літнього періоду 2020 року, щомісяця, на особисту банківську карту позивача, він надсилає кошти у розмірі 2000.00 грн. на утримання сина. Додав, що інших осіб, які б перебували на його утриманні він не має, його працездатність дозволяє йому працювати за межами України, що він і робить в даний час. Не заперечує проти задоволення позову у повному обсязі. Пільг немає.

Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 12.09.2008 між сторонами ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 145 та видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

За час перебування у шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 . Батьком дитини записаний відповідач. Спору щодо батьківства між сторонами немає.

Судом також встановлено, що сторони разом не проживають і їхня спільна дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. На даний час позивачка ОСОБА_1 не має можливості самостійно утримувати неповнолітню дитину.

При прийнятті рішення по справі, суд враховує той факт, що відповідач є працездатним, працевлаштований, у нього відсутні інші утриманці, а також, його думку про визнання позовних вимог і відсутність заперечень проти їх задоволення.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього.

За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України).

За положеннями ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

До того ж, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Визнання відповідачем заявлених позовних вимог прийнято судом.

Отже, встановлені під час розгляду справи обставини, наявні та досліджені докази дають суду підстави для повного задоволення позовних вимог. Враховуючи позицію позивачки та відповідача, працездатність відповідача, його наміри та бажання утримувати спільну з позивачкою неповнолітню дитину, а також принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у заявленому позивачкою розмірі, що є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Таким чином, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, у тому числі, щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом враховуються також ті обставини, що неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою, фактично перебуває на повному її утриманні, даних, які б свідчили про неможливість відповідача утримувати дитину до суду не надано.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи позицію відповідача щодо вимог, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме, - слід стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3000 грн. 00 коп. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 01.06.2020 до повноліття дитини.

Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини.

Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Тож, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави у сумі 840 грн. 80коп., як визначено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 141, 150, 180-182, 184, 191 СК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 133, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273, 352, 430 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , код НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , код НОМЕР_4 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ) на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 3000 грн. 00 коп. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 01.06.2020 року до повноліття дитини.

Рішення про стягнення аліментів в частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , код НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 840грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст судового рішення складено 28.09.2020 року.

Головуючий: С. М. Позарецька