УХВАЛА

Іменем України

29 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 636/2474/14-ц

провадження № 61-14057ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 17 грудня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду

від 20 серпня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання шлюбу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання шлюбу недійсним.

На обґрунтування позову зазначав, що 21 серпня 2013 року між його сином ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер під час термінової операції.

Зазначав, що з 2012 року ОСОБА_4 був онкологічно хворим та проходив тривале лікування, яке йому допомагали оплачувати він та сестра покійного - ОСОБА_1 .

Вважав, що шлюб, укладений між його сином та ОСОБА_3 , є недійсним, оскільки у його сина ніколи не було намірів зареєструвати шлюб з ОСОБА_3 .

Відповідач не працювала, про матеріальний стан родини не піклувалась, спільного господарства з ОСОБА_4 не вела, протягом всього часу хвороби не приймала участі у його лікуванні. ОСОБА_3 достовірно знала, у якому стані перебуває ОСОБА_4 та скориставшись його безпомічним станом, зареєструвала з ним шлюб.

Під час укладення шлюбу ОСОБА_4 не міг повністю розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому що знаходився у стані токсичного отруєння у результаті вживання лікарських засобів.

Ураховуючи вищевикладене, позивач просив суд визнати шлюб, укладений між його сином ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , недійсним.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 17 грудня

2019 року, залишеним без змін постановою постанову Харківського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року, в задоволенні позовних вимог

ОСОБА_2 відмовлено.

18 вересня 2020 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 17 грудня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону № 460-ІХ.

Разом з касаційною скаргою заявником подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, посилаючись на те, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу, вона є непрацездатною особою та отримує пенсію, середній розмір якої в місяць складає 2 102,00 грн, майже всю пенсію витрачає на купування їжі, ліків, оплату комунальних послуг, якими забезпечує лише основні свої потреби та потреби хворого батька.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З цих же підстав суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

На підтвердження свого майнового стану ОСОБА_1 надала довідку

про доходи від 11 вересня 2020 року № 200214, з якої вбачається,

що розмір пенсії ОСОБА_1 за січень 2019 по серпень 2020 року

становить 39 792,17 грн.

За таких обставин колегія суддів вважає, що наявні передбачені статтею 8 Закону України «Про судовий збір» підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

За змістом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 27 СК України передбачено, що державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

Відповідно до частин першої, другої статті 28 СК України заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком до будь-якого органу державної реєстрації актів цивільного стану за їхнім вибором. Особи, які подали заяву про реєстрацію шлюбу, вважаються нареченими. Заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком особисто.

Підстави недійсності шлюбу визначені главою 5 СК України.

Відповідно до статті 38 СК України підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу.

Недійсним відповідно до статті 39 СК України є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі; недійсним є шлюб, зареєстрований між особами, які є родичами прямої лінії споріднення, а також між рідними братом і сестрою; недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка визнана недієздатною.

Згідно із статтею 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка.

Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за різними ознаками (частина перша та друга статті 24 Конституції України).

Частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що 21 серпня 2013 року ОСОБА_4 самостійно з`явився до органів реєстрації цивільного стану та подав разом з ОСОБА_3 заяву про реєстрацію шлюбу, згідно з висновком судово-психіатричного експерта

від 02 липня 2018 року № 520 КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3 «Відділення судово-психіатричної експертизи № 18», ОСОБА_4 під час укладання шлюбу 21 серпня 2013 року хронічного, стійкого розладу не виявляв, відповідно до свого психічного стану був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, враховуючи те, що заявник не довів наявності передбачених законом підстав для визнання шлюбу недійсним, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 404/168316-ц провадження

№ 61-28866св18, постанові Верховного Суду від 27 січня 2020 року у справі

№ 189/1003/18 провадження № 61-20135св19.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 17 грудня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року та відмову у відкритті касаційного провадження у даній справі на підставі пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України, оскільки Верховний Суд у постановах

від 09 жовтня 2019 року у справі № 404/168316-ц (провадження

№ 61-28866св18) та від 27 січня 2020 року у справі № 189/1003/18 (провадження № 61-20135св19) уже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

Керуючись частиною першою, пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги задовольнити.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 17 грудня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про визнання шлюбу недійсним, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська