Справа № 183/1145/20
№ 2-о/183/92/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Городецького Д.І.

секретаря судового засідання Пономаренко О.О.

за участю:

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в м. Новомосковську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_3 , приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства, -

в с т а н о в и в :

25 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту батьківства, зазначивши заінтересованими особами - ОСОБА_3 , приватного нотаріусу Новомосковського районного нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лилу Інну Армоніківну.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно.

За життя 12 вересня 2017 року батько заявника склав заповіт, яким житловий будинок АДРЕСА_1 , заповів доньці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а земельну ділянку площею 5,2300 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Керносівської сільської ради, заповів йому - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заявник зазначив, що у встановлений законом строк він звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Лили І.А. з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 , у зв`язку з чим отримав відповідь, якою нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що у свідоцтві про народження спадкоємця його батьком зазначено « ОСОБА_6 », прізвище та по батькові відсутні, що не співпадає зі свідоцтвом про смерть спадкодавця ОСОБА_5 .

Згідно з вимогами п. 174.2.1 ст.174.2 ПК України об`єкти спадщини оподатковуються за нульовою ставкою, вартість власності, що успадковується членами сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення. До першого ступеня споріднення відносяться діти спадкодавця.

Отже, встановлення факту батьківства заявнику необхідне для можливості звільнення його від оподаткування доходу, отриманого платником податку в результаті прийняття ним у спадщину майна.

В зв`язку з наведеним, в заяві ОСОБА_1 , посилаючись на приписи ч. 2 ст. 315 ЦПК України та ст. 53 КпШС України,просив суд:

-встановити факт батьківства, а саме, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець с. Керносівка Новомосковського району Дніпропетровської області, є сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 27 лютого 2020 рокувідкрите провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку окремого провадження.

Ухвалою суду від 13 травня 2020 року зобов`язано приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лилу Інну Армоніківну надати на адресу суду належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12 червня 2020 року заявник ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві та просили її задовольнити, в подальшому представник заявника звернулася до суду з заявою, в якій просила розглядати справу за її відсутності.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні 12 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 підтримала, просила вимоги задовольнити в повному обсязі, надалі звернулася з заявою про розгляд справи без її участі.

Заінтересована особа - приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лила І.А. в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила розглядати справу за її відсутності.

Суд, під час розгляду справи, заслухавши учасників справи, покази свідків, дослідивши надані сторонами письмові докази, приходить до наступного.

У відповідності до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

На підставі п.1 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що мають юридичне значення, а саме справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з ч.2ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Пленум Верховного Суду України в постанові №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" у п.15 роз`яснив, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі -КпШС України).

В пункті 13 зазначеної вище Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 01 січня 2004 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п.3) оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше ІНФОРМАЦІЯ_6 , суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст.128 СУ України, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Згідно із ст.53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 73 роки помер батько заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 27 червня 2018 року зроблено відповідний актовий запис № 588, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 27 червня 2018 року.

Спадкова справа № 86/2018 зареєстрована 26 вересня 2018 року за номером у спадковому реєстрі 63050074, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53447276 від 26 вересня 2018 року.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належне йому майно.

12 вересня 2017 року, за життя ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Керносівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Батуріною В.О., зареєстрований в реєстрі за № 20, яким заповів житловий будинок АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а земельну ділянку площею 5,2300 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Керносівської сільської ради, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 53447070 від 26 вересня 2018 року.

У встановлений законом строк заявник ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Лили І.А. з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 , у зв`язку з чим отримав відповідь від 19 березня 2019 року за вих. № 137/01-16, відповідно до якої заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що у свідоцтві про народження спадкоємця його батьком зазначено « ОСОБА_6 », прізвище та по батькові відсутні, що не співпадає зі свідоцтвом про смерть спадкодавця « ОСОБА_5 ».

В той же час, пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 народився заявник ОСОБА_1 в с. Керносівка Новомосковського району Дніпропетровської області, про що 02 грудня 1966 року в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний актовий запис за № 30. Його батьками зазначені: батько ОСОБА_6 (в графі прізвища та по батькові наявний прочерк) та мати ОСОБА_7 , уродженка с. Керносівка Новомосковського району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 02 грудня 1966 року.

Встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 був зареєстрований та постійно проживав по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 за адресою: АДРЕСА_1 разом з дружиною - ОСОБА_8 , 1942 р.н.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 16 лютого 1978 року, між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 був укладений шлюб, актовий запис № 02, зроблений 16 лютого 1978 року Керносівською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області. Після укладення шлюбу ОСОБА_9 було присвоєне прізвище ОСОБА_10 .

В судовому засіданні в якості свідка заявник ОСОБА_1 показав, що зі слів його матері ОСОБА_8 , йому відомо, що задовго до його народження та народження його сестри ОСОБА_3 (дошлюбне ОСОБА_10 ), мати проживала разом з його батьком ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу, вели спільний побут та господарство, а шлюб зареєстрували вже після його народження, ІНФОРМАЦІЯ_11 . Зазначив, що після його народження, батько забирав їх з матір`ю з пологового будинку та визнавав його до своєї смерті рідним сином.

Відповідно до актового запису про народження № 30 від 02.12.1966 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_12 в с. Керносівка Новомосковського району Дніпропетровської області. Його матір`ю зазначена ОСОБА_9 , у графі батько - прочерк. В той же час на звороті актового запису наявні відомості про те, що довідка про народження ОСОБА_1 , видана 13.11.1966 року Керносівським пологовим будинком ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що вона та заявник ОСОБА_1 є рідними братом і сестрою. Їх рідним батьком є ОСОБА_5 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час їх народження мати ОСОБА_8 (дошлюбне ОСОБА_11 ) та батько ОСОБА_5 не перебували в зареєстрованому шлюбі, в той же час знаходились у фактичних шлюбних відносинах, проживали разом, вели спільне господарство та побут. Після народження її та брата, батько забирав їх з пологового будинку. Зазначила, що батьки зареєстрували шлюб 16 лютого 1978 року.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 10 липня 1969 року, ІНФОРМАЦІЯ_13 народилася сестра заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_12 (наразі ОСОБА_13 ), актовий запис № 22 від 10 липня 1969 року. Її батьками зазначені: батько - ОСОБА_5 та мати - ОСОБА_8 .

Таким чином, в судовому засіданні встановлені обставини, на які посилався заявник, а саме, що його батьки до його народження проживали в не зареєстрованому шлюбі, займалися спільним побутом, вели спільне господарство, обробляли присадибну ділянку, мали підсобне господарство. Після народження заявника ОСОБА_1 , коли батько забрав їх з матір`ю з пологового будинку останній визнавав його до своєї смерті рідни мсином.

Вказаний в заяві факт заявнику необхідно встановити з метою оформлення спадкових прав, іншим шляхом встановити його неможливо.

Враховуючи надані заявником докази, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли підтвердження факти, на які посилається заявник, в зв`язку з чим, вимоги про встановлення факту батьківства, підлягають задоволенню відповідно до приписів ч. 2 ст. 315 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 76-81, 89, 258-259, 263-268, 293, 294, 315, 354 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_3 , приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства, - задовольнити.

Встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець с. Керносівка Новомосковського району Дніпропетровської області є сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати покласти на заявника ОСОБА_1 .

Учасники справи:

-заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

-заінтересована особа: приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_4 , місцезнаходження за адресою: 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, буд. 37.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 14 вересня 2020 року.

Суддя Д.І. Городецький