Справа № 297/829/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 вересня 2020 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Бисага Т.Ю., Мацунич М.В..

з участю секретаря: Балаж Н.С..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою АТ КБ «Приват Банк» на рішення Берегівського районного суду від 29 липня 2019 року у справі 297/829/19 (Головуючий: Гал Л.Л.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2019 року АТ КБ «Приват Банк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 02.07.2007 року між АТ КБ «Привт Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 2 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту із сплатою 22,80 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Оскільки ОСОБА_1 в порушення умов договору щомісячне погашення кредиту та сплату відсотків не здійснювала, тому позивач просив суд стягнути з неї заборгованість на загальну суму 30 941,40 грн., з яких: 2 322,89 грн. заборгованість за кредитом, 25 368,92 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1300 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована ставка), 1449,59 грн. штраф (процентна складова), а також судові витрати по справі.

Рішенням Берегівського районного суду від 29 липня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 у користь акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість по кредиту за договором б/н від 02.07.2007 року в розмірі 2 322 грн. 89 коп..

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом та ухвалити в цій частині нове рішення яким позов задовольнити АТ КБ «Приват Банк», так як суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні відсотків за користування кредитними коштами, оскільки при укладенні договору сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитними коштами.

Заслухавши пояснення представника АТ КБ «Приват Банк» Дурдинець Р.Ю. яка підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що 02 липня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н, шляхом підписання заяви, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 2500 грн. і відповідач підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»

Згідно розрахунку наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 27.03.2019 року складає 30 941,40 грн., з яких 2 322,89 грн. заборгованість за кредитом, 25 368,92 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1300 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована ставка), 1449,59 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно до частини першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Із урахуванням вимог ст. ст. 548, 551,1048,1049,1050 ЦК України у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі.

У заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суму, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по відсоткам на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Разом з тим, позивач обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, посилався на Витяг з Тарифів Банку та Витяг Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, які розміщені на їх сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приват Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування (Постанова Верховного Суду України від 11 березня 2015 року, та від 03 липня 2019 року).

Таким чином, без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору та достовірно не підтверджують вказаних обставин.

За таких обставин суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.

Доводи викладені в апеляційній скарзі, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу АТ КБ «Приват Банк» залишити без задоволення.

Рішення Берегівського районного суду від 29 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2020 року..

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой