Справа № 700/204/20
Провадження № 2/700/211/20
22 вересня 2020 р. Лисянський районний суд Черкаської області
у складі: головуючого - судді Бесараб Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,
представника служби у справах дітей - Слинько Л.В., Томіленко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу №700/204/20 провадження №2/700/211/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є прабабою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її внучка, ОСОБА_2 , 1990 року народження є матір`ю ОСОБА_3 22.11.2019 року вона отримала висновок Лисянської РДА про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина, оскільки його мати зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, вихованням сина не займається. ОСОБА_3 постійно проживає разом із нею. Із ОСОБА_2 неодноразово проводилися бесіди старостою с. Дашуківка ОСОБА_4 та педагогічним колективом школи відносно виховання сина, однак всі проведені заходи виявилися безрезультатними. Батько дитини - ОСОБА_5 залишив сім`ю і виїхав за невідомим місцем проживання. Життям сина не цікавиться, участі у його вихованні не приймає. Оскільки вона має належні умови для проживання ОСОБА_3 , навчання та відпочинку, отримує пенсію та дохід від земельної ділянки, яку здає в оренду, до кримінальної відповідальності не притягувалася, судимості не має, тому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановити опіку та призначити її опікуном над малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила ухвалити рішення по суті позовних вимог. Також зазначила, що її правнук проживає та перебуває на її повному вихованні та утриманні. Неодноразово проповодилися бесіди із відповідачем відносно виховання сина. Однак батьки життям своєї дитини не цікавляться, мати зловживає спиртними напоями, а місце проживання батька невідоме. Відповідач зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров`я сина, не дбає про його інтереси. Правнук ОСОБА_3 не хоче проживати зі своєю матір`ю. Питання щодо позбавлення відповідача батьківських прав виникає не вперше. Нею у 2018 році подавався аналогічний позов до цього відповідача, але розгляд справи по суті не відбувся, оскільки вона вирішила дати ще один шанс відповідачу та надати їй можливість стати доброю матір`ю для свого сина, а тому за її заявою суд залишив позов без розгляду. Проте, цим шансом відповідач не скористалася. На даний час правнук ОСОБА_3 перебуває на повному її утриманні, фінансової допомоги відповідач не надає, необхідними речами дитину не забезпечує, здоров`ям не цікавиться і взагалі з ним не спілкується.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив не подавала, про розгляд справи повідомлена належним чином.
Представник третьої особи - служби у справах дітей Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Вважає за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав, оскільки вона взагалі самоусунулася від виконання своїх обов`язків по відношенню до свого сина, зловживає алкоголем та веде аморальний спосіб життя.
Свідок ОСОБА_4 - в.о. старости с.Дашуківка Лисянського району Черкаської області повідомив суду, що ОСОБА_2 веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем та має стосунки з іншими чоловіками. Вихованням дітей не цікавиться, заходи впливу результату не дали. Син відповідача - ОСОБА_3 тривалий час проживає у своєї прабабусі, яка повністю опікується ним.
Заслухавши позивача та представника служби у справах дітей, показання свідка, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 03.04.2006 року.
Згідно з висновком комісії з питань захисту прав дитини Лисянської РДА про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 № 1823/01-34 від 22.11.2019 року, вбачається, що ОСОБА_2 слід позбавити батьківських прав, оскільки остання ухиляється від своїх обов`язків щодо виховання сина.
Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має належні умови проживання, навчання та відпочинку для ОСОБА_3 , забезпечує його необхідним речами, має власний будинок в АДРЕСА_1 , отримує пенсію за віком, має земельну ділянку, від якої отримує дохід.
Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується із дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
В п.16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Під час судового засідання із показань свідка ОСОБА_4 встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_3 , разом з ним не проживає, не проявляє батьківської турботи, вихованням не займається, станом здоров`я дитини не цікавиться, участі у його житті не приймає. Всю відповідальність та тягар по вихованню дитини взяла на себе ОСОБА_1 .
Зазначені факти, суд розцінює як умисне ухилення відповідачем від виховання своєї дитини та свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками, що є підставою для позбавлення її батьківських прав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно зі ст. 165 цього ж Кодексу право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Відповідно до висновку Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області від 22.11.2019 року є доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно її сина ОСОБА_3 .
Суд враховує також те, що відповідач, залишивши малолітню дитину з прабабусею, не відвідує її, місцезнаходження та контактні дані відповідача невідомі, на зв`язок не виходить, фактично не приймає участі у вихованні дитини, не утримує її, не цікавиться її життям, розвитком, станом здоров`я.
Суд приходить до висновку, що це свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківський прав.
У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно її малолітньої дитини.
Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Суд вважає, що за наявності на цей час підстав для позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав, водночас наявні підстави для призначення над малолітнім ОСОБА_3 опікуном його прабабусю ОСОБА_1 .
Можливість виконувати позивачем опікунських обов`язків підтверджена документально висновками компетентного органу та узгоджується з матеріалами справи. ОСОБА_1 має задовільний стан здоров`я, працює, отримує пенсію, має власне житло, може та забезпечує на даний час дитині належні умови проживання, відповідний рівень розвитку та виховання.
В аспекті ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, зі змінами і доповненнями, внесеними протоколом № 11 та протоколом № 11, Європейський суд вважає, що не призводить до завершення сімейного життя окреме проживання батьків і дитини чи передача дитини під опіку. Питання щодо поваги до сімейного життя виникає у справах про опіку над неповнолітніми. Передача дитини під опіку не може припинити природних сімейних стосунків.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, враховуючи фактичний, емоційний, психологічний, матеріальний та віковий фактори, оцінивши пропорційно відповідні інтереси, права та свободи усіх зацікавлених осіб із наданням першочергової важливості основним інтересам дитини, на підставі встановленого суд дійшов висновку про те, що призначення позивача ОСОБА_1 опікуном малолітнього правнука за життєвих обставин, що склалися, відповідає найкращим інтересам дитини, забезпечить захист його особистих немайнових і майнових прав та інтересів.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.150, 164, 165 СК України, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 280-284 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Лисянської районної державної адміністрації Черкаської області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення опікуна - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 батьківських прав стосовно сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 опікуном над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Лисянським районним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду через Лисянський районний суд Черкаської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Н. В. Бесараб