Номер провадження: 22-ц/813/5581/20
Номер справи місцевого суду: 494/815/19
Головуючий у першій інстанції Дєтков О. Я.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти, молоді та спорту, культури, охорони здоров`я та соціальної політики виконавчого комітету Березівської міської ради та Управління державної казначейської служби України в Березівському району Одеської області про визнання незаконними та протиправними дії, бездіяльності, стягнення невиплаченої зарплати, добових на харчування, інфляції, пені, моральної шкоди, судових витрат та вчинення певних дій, на рішення Березівського районного суду Одеської області, постановленого під головуванням судді Дєткова О.Я. 11 грудня 2019року у м. Березівка Одеської області,

встановила:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що вона працює учителем фізичної культури в загальноосвітній школі І-ІІІ ст. №3 м. Березівка з 2002 року. З 14 січня 2014 року у вказаній школі позивач також працює керівником гуртка «Шахмати» з навантаженням 0.25 ставки, що становить чотири години в тиждень. Роботодавець визначив вказане додаткове навантаження з тарифним розрядом 11. Оплата праці учителя фізичного виховання проводилась позивачці з 14 січня 2014 року по 01 березня 2014 року по «першій категорії спеціаліста», а з 01 травня 2014 року по 01 квітня 2019 року по «вищій категорії спеціаліста» зі званням «Старший учитель», 14 тарифному розряду, тобто різниця в оплаті праці учителя фізичної культури та керівника кружка складає на три тарифні розряди менше. ОСОБА_1 зверталась до роботодавця з вимогою виплатити заробітну плату в повному об`ємі, але їй було роз`яснено, що заробітна плата вже виплачена у повному обсязі. У зв`язку із вищевказаним, позивач просить визнати незаконними та протиправними дії відповідача щодо неповної виплати заробітної плати та витрат на харчування учасників змагань по легкоатлетичному кросу, стягнути моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 11 грудня 2019 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та постановити нове судове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт вважає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки факту незаконних та протиправних дії відповідача, які полягали у неповній виплаті ОСОБА_1 заробітної плати та витрат на харчування учасників змагань по легкоатлетичному кросу, що також призвело до заподіяння апелянту моральної шкоди, яку остання оцінила у розмірі 10 000 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 є керівником гуртка «Шахи» загальноосвітньої школи І-ІІІ №3 м. Березівка, згідно журналу планування та обліку роботи гуртка, а також табелю обліку робочого часу фактично проводила роботу по два заняття на тиждень (а.с.90-124).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноваженим ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно ст. 2 Закону України " Про оплату праці", структуру зарплати становить основна та додаткова зарплата, яка включає в себе доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Таким чином індексаційні нарахування на грошові доходи позивача є складовою частиною його заробітної плати.

Статтею 43 Конституції України встановлено право кожного на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до положення ст.5 Закону України «Про оплату праці» організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод: колективних договорів; трудових договорів.

Згідно ст.32 Закону України «Про оплату праці», трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно із законодавством про трудові спори.

Статтею 233 КЗпП України для працівників встановлено загальний тримісячний строк на звернення з заявою про вирішення трудового спору з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до частини другої зазначеної статті, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

В абзаці 5 пункту 2.3. Постанови від 22 січня 2014 року у справі №6-159цс13 Конституційний Суд України зазначив, що при розгляді в позовному провадженні трудового спору про стягнення належної працівникові заробітної плати положення частини другої статті 233 Кодексу підлягає застосуванню у випадках пред`явлення вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати, і застосування цих положень не пов`язане з фактом нарахування чи ненарахування роботодавцем спірних виплат.

Тобто, право працівника на звернення до суду без обмеження будь-яким строком поширюється не лише на нараховану, але не виплачену заробітну плату, а й на заробітну плату, виплату та нарахування якої роботодавцем чи уповноваженим ним органом не було проведено або проведено її нарахування з порушенням норм діючого законодавства в сфері оплати праці

Як вірно вказано у рішенні суду, виникли правові відносини є трудовими та регулюються нормами ст.ст.24, 50, 94, 106 КЗпП України (далі Кодексу), відповідно до яких трудовий договір між працівником та адміністрацією укладається в письмовій формі. Відповідно до вимог ст.50 Кодексу тривалість робочого часу становить 40 годин на тиждень. Згідно з вимогами ст.ст.65,106 Кодексу залучення працівника до роботи у понадурочний час, як виняток, допускається за погодженням з профспілковою організацією але не більше ніж чотири години протягом двох днів підряд та 120 годин на рік. При цьому, оплата праці повинна здійснюватися у подвійному розмірі та не допускається компенсацією відгулу, та працівники повинні були бути повідомлені по такі умови праці не пізніше ніж за добу до її початку.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці», роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Згідно ч.2 ст.65 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен вести облік надурочних робіт кожного працівника.

Як слідує з пояснень представника відповідача, щодо факту порушення виплати заробітної плати Управлінням проведено розслідування, ОСОБА_1 , як учителю фізичної культури вищої категорії, здійснюється виплата заробітної плати відповідно до 14 тарифного розряду, та як керівнику гуртка здійснюється виплата відповідно до 11 тарифного розряду. Нарахування заробітної за основним місцем роботи та за гурткову роботу проводиться щомісячно відповідно до табеля робочого часу поданого до Управління адміністрацією КЗ ЗСО І-ІІІ ступенів № З Березівської міської ради Одеської області. Згідно пункту 4.11 Наказу Міністерства освіти і науки України «Про затвердження Типового положення про атестацію педагогічних працівників» №930 від 06 жовтня 2010 року педагогічним працівникам, які не мають повної вищої освіти, а також керівникам гуртків, секцій, студій, інших форм гурткової роботи, працівникам, які працюють на посадах майстра виробничого навчання, культорганізатора, акомпаніатора, екскурсовода, інструктора з туризму, помічника директора з режиму, старшого чергового з режиму, чергового з режиму у загальноосвітніх школах та професійних училищах соціальної реабілітації, асистента вчителя-реабілітолога, консультанта психолого-медико-педагогічної консультації, незалежно від рівня здобуття ними освіти за результатами атестації встановлюються тарифні розряди. Відповідно до п. 3.23 вищевказаного Типового положення, при суміщенні працівниками педагогічних посад в одному навчальному закладі, їх атестація здійснюється з кожної із займаних посад. ОСОБА_1 , як керівник гуртка, не пройшла атестацію, а тому їй не може бути встановлений 12 тарифний розряд.

Що стиосується вимог позивача про стягнення на її користь з відповідача моральної шкоди у сумі 10 000 гривень, то колегія суддів зазначає, що загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до ч. 1 яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Так, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Деліктна відповідальність, за загальним правилом, настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Згідно з п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. (ст. 76 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що на підтвердження того, що внаслідок дій або бездіяльності відповідачяа, позивачеві завдано моральної шкоди, належних та допустимих доказів останньою не надано, тобто, вину відповідача в спричиненні моральної шкоди ОСОБА_1 не доведено, а тому правових підстав для задоволення позову за вимогами ст. 1176 ЦК України, у суду першої інстанції не було.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає необґрунтованим довід апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки факту незаконних та протиправних дії відповідача, які полягали у неповній виплаті апелянту заробітної плати та витрат на харчування учасників змагань по легкоатлетичному кросу, що також призвело до заподіяння останній моральної шкоди, яку позивач оцінила у розмірі 10 000 грн.

Щодо виплати ОСОБА_1 заробітної плати то, як вже вказувалось вище, апелянту, як учителю фізичної культури вищої категорії, здійснюється виплата заробітної плати відповідно до 14 тарифного розряду, та як керівнику гуртка - відповідно до 11 тарифного розряду. Нарахування заробітної за основним місцем роботи та за гурткову роботу проводиться щомісячно відповідно до табеля робочого часу поданого до Управління адміністрацією КЗ ЗСО І-ІІІ ступенів № 3 Березівської міської ради Одеської області.

Згідно пункту 4.11.Наказу Міністерства освіти і науки України від 06 жовтня 2010 №930 «Про затвердження Типового положення про атестацію педагогічних працівників» Педагогічним працівникам, які не мають повної вищої освіти, а також керівникам гуртків (яким є ОСОБА_1 ), секцій, студій, інших форм гурткової роботи, працівникам, які працюють на посадах майстра виробничого навчання; культорганізатора; акомпаніатора; екскурсовода; інструктора з туризму; помічника директоразрежиму, старшого чергового з режиму, чергового з режиму у загальноосвітніх школах та професійних училищах соціальної реабілітації; асистента вчителя-реабілітолога; консультанта психолого-медико- педагогічної консультації, незалежно від рівня здобуття ними освіти за результатами атестації встановлюються тарифні розряди.

ОСОБА_1 не подавалась заява до атестаційної комісії першого рівня (до комісії КЗЗСО І-ІІІ ступенів № 3) на позачергову атестацію.

Управління освіти, молоді та спорту, культури, охорони здоров`я та соціальної політики виконавчого комітету Березівської міської ради лишестворює атестаційну комісії другого рівня, і до повноважень даної комісії не входить визначення кола педагогів для атестації, вона лише атестує педагогічних працівників за вже поданими списками, директорів та методистів Управління.

Відповідно до п.3.23.Типового положення педагогічні працівники, які працюють у навчальних закладах за сумісництвом або на умовах строкового трудового договору, атестуються на загальних підставах.

ОСОБА_1 , як керівник гуртка, не пройшла атестацію, тому їй не може бути встановлений 12 тарифний розряд.

Також колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 зверталась до Департаменту освіти і науки України Одеської обласної державної адміністрації зі скаргою на дії відповідача, та їй було надано відповідь, згідно якої встановлено порушення Управлінням освіти, молоді та спорту, культури, охорони здоров`я та соціальної політики виконавчого комітету Березівської міської радип.68 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти. Відповідачем проведено перерахунок заробітної плати позивача, та ОСОБА_1 здійснена виплата у розмірі 282,56 грн.

Крім того, згідно п. 1 Порядку забезпечення харчування за рахунок коштів обласного бюджету учасників спортивних заходів місцевого рівня, що проводяться за участю спортсменів та команд Одеської області, затвердженого Розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації від 31 жовтня 2016 року № 788/А-2016 «Про затвердження норм витрат на проведення спортивних заходів місцевого рівня», розмір коштів на харчування затверджується Одеською обласною державною адміністрацією та виділяється з обласного бюджету, а не відповідачем - Управлінням освіти, молоді та спорту, культури, охорони здоров`я та соціальної політики виконавчого комітету Березівської міської ради.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Березівського районного суду Одеської області від 11 грудня 2019 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 11 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 09 вересня 2020 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе