Провадження № 2/161/3229/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Новаковської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення порядку користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення порядку користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.01.1999 року відділом по приватизації житлового фонду виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатів, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Спадщину прийняли його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_2 . Їхні діти - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають окремо. Тривалий час колишній чоловік ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у користуванні квартирою, виганяє, що унеможливлює добровільне встановлення порядку користування житловим приміщенням. Згідно технічного паспорту квартира розташована на першому поверсі, складається з трьох кімнат. Загальна площа квартири становить 71, 1 кв.м., житлова - 46, 5 кв.м. 1/6 частина становить 11, 85 кв.м. загальної площі, 7, 75 кв.м. - житлової. Посилаючись на те, що при зверненні з даним позовом, вона не просить припинити право спільної часткової власності, а найменша кімната в спірній квартирі становить 10, 8 кв.м., що є більшою житловою площею, що належить їй згідно Свідоцтва про право власності на житло (1/6 частина), позивач просить суд визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши їй у користування житлову кімнату площею 10, 8 кв.м., а кухню площею 9, 2 кв.м., коридор площею 10.8 кв.м., ванну кімнату площею 2, 9 кв.м., вбиральню площею 1, 5 кв.м., вбудовані шафи - залишити у спільному користуванні.

Позивач у письмовій заяві просить розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в письмових заявах просять розгляд справи провести у їх відсутності, позов визнають, не заперечують проти його задоволення.

Суд, дослідивши представлені письмові докази, приходить до наступних висновків.

Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.01.1999 року відділом по приватизації житлового фонду виконавчого комітету Луцької міської ради народних депутатів, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 19).

З доводів позивача, що не заперечується сторонами, спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають окремо.

Як випливає із змісту статей 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із статтею 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Отже, порядок користування житловими приміщеннями у квартирі, яка належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб у квартирі.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в користування частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 17 лютого 2016 року (справа № 6-1500цс15).

Судом встановлено, що сторони у справі є суб`єктами спільної часткової власності квартири АДРЕСА_1 , загальна площа якої становить 71, 1 кв.м, а житлова - 46,5кв.м .

Як слідує з технічної характеристики спірної квартири найменша кімната становить 10, 8 кв.м. 1/6 частина, що належить позивачу, становить 11, 85 кв.м. загальної площі, 7, 75 кв.м. - житлової.

Оскільки спір не стосуються розподілу квартири для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд приходить до висновку про можливість встановлення порядку щодо користування найменшою кімнатою позивачем, що буде найбільш враховувати лише баланс інтересів та не буде порушувати прав сторін, як співвласників цієї житлової квартири.

Крім того, зважаючи на те, що між співвласниками тривають неприязні стосунки та неможливість у добровільному порядку встановити порядок володіння і користування спільним майном, беручи до уваги зміст статтей 358, 391 ЦК України, а також з урахуванням того, що позивач іншим житлом не забезпечена та має намір проживати у спірній квартирі, суд дійшов висновку про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , зокрема, виділити ОСОБА_1 у користування житлову кімнату площею 10, 8 кв.м., а кухню площею 9, 2 кв.м., коридор площею 10.8 кв.м., ванну кімнату площею 2, 9 кв.м., вбиральню площею 1, 5 кв.м., вбудовані шафи - залишити у спільному користуванні.

При зверненні з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840, 80 грн., на відшкодуванні якого не наполягає.

Керуючись ст.ст. 2,5, ч.3 ст. 12, 81, 259-263, 268 ЦПК України, ст.ст. 358, 382, 383, 391 ЦК України, суд, -

В И Р І В Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) у користування житлову кімнату площею 10, 8 кв.м., а кухню площею 9, 2 кв.м., коридор площею 10.8 кв.м., ванну кімнату площею 2, 9 кв.м., вбиральню площею 1, 5 кв.м., вбудовані шафи - залишити у спільному користуванні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.09.2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк