СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2359/20

пр. № 2/759/2948/20

10 вересня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого- судді Петренко Н.О.

за участі секретаря судових засідань Заставнюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року позивачі звернулися до суду з позовом про визнання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що є власниками квартири АДРЕСА_1 . Квартира належить позивачам на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане авіаційним науково-технічним комплексом «Антонов» 29.08.2003, згідно із розпорядженням № 1078 від 29.08.2003. право власності на квартиру зареєстровано в КМ БТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за № 7017 від 25.09.2003р. 30.04.2010р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у ВРАЦС Святошинського РУЮ у м. Києві було зареєстровано шлюб, актовий запис № 422. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 14.05.2012 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачі з 2012р. не проживають у спірній квартирі, переїхали до іншого міста і тепер проживають там.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.02.2020 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 27.05.2020р. закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило, відзив не надав.

Суд, керуючись вимогами ст.ст.128-131, ч. 1 ст.280 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

20.06.2003р. ОСОБА_1 було видано ордер на жиле приміщення № 32651 на сім`ю з двох осіб на право заняття жилого приміщення площею 18,6 кв.м, яке складається з однієї кімнати за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.6/.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29.08.2003р. № НОМЕР_1 квартира за адресою АДРЕСА_1 належить в рівних долях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /а.с.6/.

Судом встановлено, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

За відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.17,18/.

Згідно актів від 05.10.2017р., 19.03.2019р. встановлено, що відповідачі у спірній квартирі не проживають /а.с.9,30/.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 в спірній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, квартиру не утримує.

У відповідності до статті 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

За положеннями ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку поважності причин не проживання у житловому приміщенні житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.

Відповідно до частини 2 статті 107 Житлового кодексу Української РСР у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи те, що відповідач - ОСОБА_3 з 2012р. не проживає у спірній квартирі, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача в частині визнання втратившою право користування квартирою ОСОБА_3 .

Щодо визнання втратившим право користування малолітнього ОСОБА_4 слід зазначити наступне.

Згідно з чч.1, 2 та 3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла 14 років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлено в законі. Місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

За змістом ч.2 ст.18 закону «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

ОСОБА_4 не може самостійно визначати своє місце проживання, а тому сам по собі факт його непроживання в спірній квартирі, не може бути безумовною підставою для визнання його таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Оскільки малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт її не проживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом. Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку. Не впливає на поважність причин не проживання дитини і наявність у того з батьків з ким вона фактично проживає права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у батьків дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним в цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини.

Оцінюючи наведені позивачем доводи та вищевказані правові норми, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги порушують права малолітньої особи на житло, а крім того, слід зазначити, що малолітній ОСОБА_4 зареєстрований за адресою свого батька, що передбачено законом, а тому підстав для задоволення позову в цій частині суд, не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст.16,29, 405 ЦК України, ст.ст. 71, ч.1 ст.72 ЖК України, ст.ст. ст. ст. 81, 258, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354, 355 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою , що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В частині визнання втратившим право користування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 -відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: Петренко Н.О.