Справа № 482/1293/20
Номер провадження 2/482/443/2020
29 вересня 2020 року м. Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді Сергієнка С.А.,
за участю секретаря Безкровної А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном -
31 липня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном.
Позивач вказує, що він є власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , який він придбав у ТзОВ «Міраклус» на підставі договору купівлі-продажу від 28.05.2020 року.
У вказаній квартирі зареєстрований відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач вказує, що реєстрація у належній йому квартирі відповідача, який не є членом його сім`ї, порушує його право на власності, оскільки заважає у повній мірі використовувати об?єкт права власності, призводить до додаткових витрат на оплату комунальних послуг.
Посилаючись на вищевикладене позивач просив суд усунути перешкоди у користуванні належною йому квартирою шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування цією квартирою.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.
Згідно ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи у загальному порядку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи видно, що позивач ОСОБА_1 з 28.05.2020 року є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченим 28.05.2020 року приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенко Д.В. за реєстровим №620 та витягом №210550918 від 28.05.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
У вищевказаній квартирі, зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою Себинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області №289 від 22.05.2020 року.
З часу придбання позивачем вищевказаної квартири відповідач у ньому не проживає.
З наведеного видно, що відповідач зареєстрований, але фактично не проживає у квартирі АДРЕСА_2 , наслідком чого є створення позивачу перешкод у користуванні належним йому майном.
Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі статтею 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Тобто право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; і з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Аналогічна позиція викладена у постанові ВСУ від 05.11.2014 року у справі № 6-158цс14 постанові ВС від 29.01.2018 року у справі № 766/1955/16-ц.
Згідно із частиною 4 статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належить особи, зазначені у частині 2 статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника можуть бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно поживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Отже, права і обов`язки членів сім`ї власника будинку (квартири) регулюються статтями 156, 157 ЖК України, а права і обов`язки наймачів - статтями 158 - 170 ЖК України, а також главою 59 ЦК України.
Враховуючи вищевказані обставини, та те що між сторонами по справі договір найму на проживання у зазначеному вище житловому приміщенні не укладався, а відповідач залишаючись зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 , є сторонньою для нього особою, яка перешкоджає позивачу належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушує його права, як власника.
З урахуванням викладеного вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 7, 10, 89, 258, 259, 263-265, 279, 280, 281 ЦПК України, на підставі ст. 72, Житлового кодексу України, ч.2 ст. 405 ЦК України суд , -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном - задовольнити.
Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 належним йому майном, шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право проживання та користування квартирою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 840 грн. 80 коп. судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Головуючий суддя: С.А.Сергієнко