ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року

м.Суми

Справа №756/14610/19

Номер провадження 22-ц/816/1944/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г.

сторони:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 липня 2020 року, в складі судді Машини І.М., ухвалене у м. Ромни, повний текст якого складено 13 липня 2020 року,

в с т а н о в и в:

05 листопада 2019 року ПРАТ «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1. про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування.

Свої вимоги мотивувало тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 17 листопада 2016 року близько 12 год. 52 хв. на 109 кілометрі автодороги «Київ-Суми-Юнаківка» було пошкоджено автомобіль ЗАЗ Lanos, державний номерний знак № НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1. , що згідно з умовами Договору добровільного страхування наземного транспорту № ABH0CPS-167J1CH4 від 19 серпня 2016 року, укладеного між власником автомобіля та ПАТ «Акцент-Банк» та ПРАТ «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ», є страховим випадком.

Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 449528, виданої Прилуцьким ВП ГУНП в Чернігівській області, особою, винною в спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, є ОСОБА_3 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини ОСОБА_3 , власнику застрахованого ПАТ «Акцент-Банк» автомобіля заподіяно матеріальну шкоду, що відповідно до Звіту № 354 /16-11 від 01 грудня 2016 року складає 92372,98 грн.

Вказує, що зазначена сума страхового відшкодування виплачена ним Страхувальнику ПАТ «Акцент-Банк» в повному розмірі, чим ПРАТ «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» заподіяно шкоду в розмірі 92372,98 грн, яка підлягає відшкодуванню особою, винною в ДТП - відповідачем ОСОБА_3 .

Рішенням Роменського міськрайонного суду м. Суми від 02 липня 2020 року позов ПрАТ «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» до ОСОБА_1. про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1. на користь ПРАТ «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» у рахунок відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування, 92372 грн 98 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1. на користь ПРАТ «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» 1921 грн судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Повернуто ПРАТ «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» з державного бюджету помилково сплачений судовий збір в сумі 960 грн 50 коп за платіжним дорученням № 1032835 від 01.11.2019 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ПРАТ «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» до неї відмовити в повному обсязі.

Доводить, що 17 листопада 2016 року під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, в якій було пошкоджено автомобіль ЗАЗ Lanos, державний н.з. № НОМЕР_1 , не перебувала за його кермом, була лише пасажиром, а керував транспортним засобом ОСОБА_4 , який взяв цей автомобіль напрокат. Саме на ОСОБА_4 , як водія автомобіля ЗАЗ Lanos, державний н.з. № НОМЕР_1 , складено протоком про адміністративне правопорушення Серії ДПР18 № 252650 за ст. 124 КУпАП від 15 серпня 2019 року, за фактом ДТП, що мало місце 17 листопада 2016 року. В подальшому постановою Оболонського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому саме він і має відшкодовувати заподіяну позивачу шкоду.

Вказує, що суд не взяв до уваги та не надав оцінку договору прокату автомобіля ЗАЗ Lanos, державний н.з. № НОМЕР_1 від 17 листопада 21016 року, укладеному між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2019 року: 1921 грн х 100 = 192100 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 листопада 2016 року близько 12 год. 52 хв. на 109 кілометрі автодороги «Київ-Суми-Юнаківка» відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля RENAULT Magnum, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_3 , виданого 18 серпня 2016 року Центром 8045, власником автомобіля ЗАЗ Lanos, державний н.з. НОМЕР_1 , є ПАТ «А-Банк» (а.с. 15).

За Договором добровільного страхування наземного транспортного засобу ABH0CPS-167J1CH4 від 19 серпня 2016 року, укладеним між ПАТ «Акцент-Банк» та ПРАТ «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ», застраховано майнові інтереси страхувальника, що не суперечать Закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом ЗАЗ Lanos, рік випуску 2015, державний н.з. НОМЕР_1 , на строк з 20 серпня 2016 року по 19 серпня 2017 року (а.с. 13-14).

21 листопада 2016 року до ПрАТ «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» звернувся страхувальник - ПАТ «Акцент-Банк» з заявою про виплату страхового відшкодування в зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 17 листопада 2016 року і відповідно до умов Договору добровільного страхування, є страховим випадком (а.с. 12).

У цей же день 21 листопада 2016 року експертом Даценко Г.Д. за місцем ДТП в м. Прилуки, вул. Котляревського, 62, було складено Акт огляду пошкодженого транспортного засобу (а.с. 28).

Відповідно до Звіту № 354/16-11 від 01 грудня 2016 року, складеного спеціалістом ФОП ОСОБА_7 , вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля ЗАЗ Lanos (без ПДВ) складає 92372 грн 98 коп (а.с. 18-22).

З ремонтної калькуляції № 116211 від 01 грудня 2016 року вбачається, що вартість ремонту транспортного засобу ЗАЗ Lanos, власник - ОСОБА_1 , складає 108774,93 грн (а.с. 23-27).

Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 449528 від 20 грудня 2016 року, виданої Управлінням Превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, учасником ДТП вказаний легковий автомобіль ЗАЗ Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ПАТ «А-Банк», водієм зазначено ОСОБА_1 , вказана адреса її місця проживання, серія та номер посвідчення водія, копія якого надана позивачем (а.с. 15, 17).

05 січня 2017 року ПРАТ «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» складено страховий акт № И-7371317, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 92372,98 грн (а.с. 30).

Згідно з платіжним дорученням № 5012 від 11.01.2017 р. ПРАТ «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» здійснено виплату суми страхового відшкодування на рахунок власника автомобіля ПАТ «Акцент-Банк» у розмірі 92372,98 грн (а.с. 31).

З витягу з кримінального провадження № 0002193 від 17 листопада 2016 року вбачається, що під час ДТП, яке мало місце 17 листопада 2016 року, виїздом слідчо-оперативної групи було встановлено, що керуючи застрахованим автомобілем ЗАЗ Lanos, державний номерний знак № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , допустила зіткнення з вантажним автомобілем автомобіля RENAULT Magnum (а.с. 12 зв).

В своїх письмових поясненнях від 19 грудня 2016 року, адресованих начальнику Прилуцького ВП ГУНП в Чергінівській області, ОСОБА_1 вказала, що вона під час скоєння ДТП не була водієм автомобіля ЗАЗ Lanos, ним керував її колишній чоловік ОСОБА_4 , який на її прохання взяв зазначений автомобіль напрокат, що можуть підтвердити її дочка ОСОБА_10 та сестра ОСОБА_11 , які були пасажирами цього автомобіля (а.с. 66-71).

10 травня 2017 року слідчим СВ Прилуцького ВП ГУНП ОСОБА_1 була вручена пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого (а.с. 74).

26 червня 2018 року старшим слідчим СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Коробкою В.В. була винесена постанова про закриття кримінального провадження № 0002193 за ч. 1 ст. 286 КК України за фактом ДТП за відсутності складу кримінального правопорушення та постановлено направити копію постанови начальнику Прилуцького відділу поліції для проведення перевірки та вирішення питання щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності (а.с. 89-90).

15 серпня 2019 інспектором ВРОМДТП УПП в м. Київ Мельниченком В.М. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 252650 за ст. 124 КУпАП за фактом ДТП, яке мало місце 17 листопада 2016 року на 109 кілометрі автодороги «Київ-Суми-Юнаківка» за участю автомобіля ЗАЗ Lanos, державний н.з. НОМЕР_1 , належного ПАТ «А-Банк», під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля RENAULT Magnum, державний номерний знак НОМЕР_2 . Протокол складений у відсутності ОСОБА_4 (а.с. 127).

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак провадження закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 125-125).

Задовольняючи позов ПРАТ «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» до ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для стягнення витрат зі сплати страхового відшкодування саме з ОСОБА_1 , як користувача - водія застрахованого автомобіля ЗАЗ Lanos, державний н.з. НОМЕР_1 , належного ПАТ «А-Банк». Усупереч вимогам ст. ст. 12 81 ЦПК України відповідачем не доведено факту укладення ОСОБА_4 будь-яких договорів щодо користування застрахованим автомобілем ЗАЗ Lanos, державний н.з. НОМЕР_1 .

Проте, колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У частині першій ст. 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до норм ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як зазначено в п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при суброгації розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування.

У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику (30 січня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/12500/17 (ЄДРСР № 71884446).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. ч. 1 та 3 ст.13 ЦПК України).

Відповідачем у справі може бути фізична або юридична особа, а також держава (ч. 2 ст.48 ЦПК України), до якої звернуті матеріально-правові вимоги позивача і яка, за твердженням позивача, є або порушником його прав, або необґрунтовано, на думку позивача, оспорює його права, і на якого внаслідок цього може бути покладено обов`язки судовим рішенням.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (п.41); від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (п.49); від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (п.50); від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (п.п.37,54); від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (п.31.4); від 11 вересня 2019 року у справі № 203/3682/17).

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно з поданими ПРАТ «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» документами володільцем пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді 17 листопада 2016 року застрахованого автомобіля ЗАЗ Lanos, державний н.з. НОМЕР_1 на відповідній правовій підставі була відповідач ОСОБА_1 , до якої страховик і звернувся з вимогами про відшкодування витрат зі сплати страхового відшкодування.

Також у заяві страхувальника ПАТ «Акцент-Банк» про виплату страхового відшкодування від 21 листопада 2016 року, водієм автомобіля ЗАЗ Lanos, державний н.з. НОМЕР_1 , вказана ОСОБА_1 (а.с. 12), а в ремонтній калькуляції № 116211 від 01 грудня 2016 року вона зазначена як власник автомобіля ЗАЗ Lanos, н.з. НОМЕР_1 (а.с. 23).

Аналогічна інформація про учасників ДТП та водія зазначена і в довідці про дорожньо-транспортну пригоду № 449528 від 20 грудня 2016 року, виданій Управлінням Превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, зокрема вказано, що під час скоєння ДТП 17 листопада 2016 року водієм автомобіля ЗАЗ Lanos, н.з. НОМЕР_1 , була ОСОБА_1 , ДТП сталося внаслідок порушення нею п.11, п.12.1. ПДР (а.с. 17).

При цьому, судом не зазначено, на якій саме правовій підставі ОСОБА_1 володіла автомобіля ЗАЗ Lanos, н.з. НОМЕР_1 під час дорожньо-транспортної пригоди 17 листопада 2016 року та не зроблено посилань на відповідні правовстановлюючі документи.

Статтями 993, 1166 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено, що шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, а до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як вбачається, особою відповідальною за завдання шкоди є заподіювач такої шкоди, яким у даному випадку є винуватець дорожньо-транспортної пригоди.

Із постанови від 26 червня 2018 року старшого слідчого СВ Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Коробки В.В. про закриття кримінального провадження № 0002193 за ч. 1 ст. 286 КК України за фактом ДТП за відсутності складу кримінального правопорушення вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено, що під час дорожньо-транспортної пригоди 17 листопада 2016 року автомобілем ЗАЗ Lanos, н.з. НОМЕР_1 , керував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 89-90).

Копію постанови про закриття кримінального провадження направлено начальнику Прилуцького відділу поліції для проведення перевірки та вирішення питання щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності і 15 серпня 2019 інспектором ВРОМДТП УПП в м. Київ Мельниченком В.М. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 252650 за ст. 124 КУпАП за фактом ДТП, яке мало місце 17 листопада 2016 року на 109 кілометрі автодороги «Київ-Суми-Юнаківка» за участю автомобіля ЗАЗ Lanos, державний н.з. НОМЕР_1 , належного ПАТ «А-Банк», під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля RENAULT Magnum, державний номерний знак НОМЕР_2 . Протокол складений у відсутності ОСОБА_4 (а.с. 127).

В подальшому постановою Оболонського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак провадження закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 125-125).

У постанові від 26 червня 2018 року про закриття кримінального провадження № 0002193 зазначено, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 42 від 07 листопада 2017 року тілесні ушкодження отримані ОСОБА_1 під час дорожньо-транспортної пригоди 17 листопада 2016 року не характерні для контакту тіла з рульовим колесом, тому під час ДТП могла перебувати на передньому пасажирському сидінні (а.с. 89 зв.)

За встановлених обставин колегія суддів апеляційного суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про покладення на ОСОБА_1 обов`язку зі сплати страхового відшкодування, виплаченого ПРАТ «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» власнику застрахованого автомобіля ЗАЗ Lanos, н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого в ДТП 17 листопада 2016 року.

Питання заміни неналежного відповідача належним вирішує суд першої інстанції відповідно до положень ст. 51 ЦПК України за клопотанням позивача, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом.

У разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд замінює первісного відповідача належним відповідачем за клопотанням позивача до початку першого судового засідання.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до цього відповідача, який не є належним (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц та від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц).

Отже, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин справи і ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції з вказаних підстав, апеляційний суд не дає правової оцінки обґрунтованості позовних вимог та представленим позивачем доказам, оскільки така оцінка може бути надана судом під час розгляду справи з належним відповідачем.

Скасування рішення та відмова у позові з вказаних підстав не позбавляє позивача права звернутися до суду з аналогічним позовом, пред`явивши його до належного відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при задоволенні апеляційної скарги, з ПРАТ «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» на користь ОСОБА_1 підлягає компенсації 2881 грн 50 коп судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 липня 2020 року скасувати та прийняти постанову.

Відмовити у задоволенні позову Приватного акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» до ОСОБА_1 про стягнення витрат зі сплати страхового відшкодування.

Стягнути з Приватного акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГОСТРАХ» на користь ОСОБА_1 2881 грн 50 коп компенсації судового збору, сплаченого за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: В.І. Криворотенко

С.Г. Хвостик