28.09.2020 227/885/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2020 року м.Добропілля
Добропольский міськрайонний суд Донецькій області у складі:
головуючого судді Хандуріна В.В.
при секретарі Соріній А.О.
за участю представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
відповідача ОСОБА_3
представника третьої особи Лисенка Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Добропілля в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому повністю не погодився із заявленими вимогами і просив відмовити в їх задоволенні (а.с.55-56)
В судовому засіданні позивач участі не брав із-за перебування на військовій службі в ЗСУ та безпосередньої участі в зоні проведення АТО, подав заяву, в якій повністю підтримав заявлені вимоги і просить їх задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги.
Представник відповідача та його довіритель у судовому засіданні позовні вимоги не визнали.
Згідно пояснень, викладених представником відповідача адвокатом Тарабаровим В.І. у заяві на адресу суду від 24.09.2020р., позовні вимоги вважають необґрунтованими, оскільки:
Вважає, що так як ліміт відповідальності ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» встановлений у 100 тис. грн., це дозволяє виплатити повністю страхове відшкодування ОСОБА_4 страховиком у зазначеній ним сумі, однак останній до страхової компанії з цього приводу не звертався.
Витрати, пов`язані із евакуацією транспортного засобу з місця ДТП, в розмірі 750 грн., також підлягають відшкодуванню страховиком.
Аналогічно, представник відповідача вважає, що витрати на проведення автотоварознавчого дослідження на суму 3300 грн. теж не підлягають стягненню з ОСОБА_3 .
Позовні вимоги про відшкодування з відповідача ОСОБА_3 моральної шкоди за відсутності обґрунтування завданого морального збитку, є суттєво завищеними і не відповідають вимогам розумності та справедливості.
Також не підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 1100 грн., оскільки не наведений розрахунок цих витрат і виконаних робіт, не зазначений номер справи.
За відсутності підстав для задоволення позовних вимог вважають безпідставними вимоги про стягнення з відповідача судового збору.
Представник третьої особи в судовому засіданні зауважив, що страхова компанія, яку він представляє, у встановленому Законом порядку вже сплатило страхове відшкодування потерпілому ОСОБА_4 , що є належним виконанням своїх зобов`язань за договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Рішення страховика про таку виплату не було оскаржене ані позивачем, ані відповідачем. Доводи про додаткову відповідальність страховика в обсязі різниці фактично заподіяної шкоди і сплаченої страховиком суми страхового відшкодування є неспроможними. Однак вважає, що зміст позову не позбавлений складової, і якщо розміру відшкодованої шкоди недостатньо, обов`язок може бути покладений на завдавача такої шкоди.
З`ясувавши позицію позивача, відповідача, третьої особи, та їхніх представників, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Судом встановлено, що 16.09.2017 року о 12:00 годині в смт Святогорівка Добропільського району Донецької області на перехресті автошляху Олександрівка-Покровськ-Константинопіль, керуючи автомобілем марки DAEWOO FS LANOS номерний знак НОМЕР_1 , виконуючи маневр повороту ліворуч, ОСОБА_3 в порушення п.10.3 ПДР України, не надав перевагу у русі зустрічному автомобілю ЗАЗ- LANOS номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок чого відбулось зіткнення цих транспортних засобів, а також пошкодження автомобілю OPEL ASTRA номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_6 , всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03 листопада 2017 року, яка набрала законної сили 14.11.2017р., відповідача ОСОБА_3 за вищевказаним фактом ДТП визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП, із накладенням стягнення у виді штрафу (а.с.10)
Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП - власника автомобіля марки DAEWOO FS LANOS номерний знак НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до полісу №АК/2662953 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності від 11 квітня 2017 року, за умовами якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100000 грн. (а.с.57)
Дана виплата здійснена з утриманням з неї суми ПДВ, тобто зменшена на 6269,7 грн., що підтверджується листом ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а.с.71) та висновком у звіті (а.с.79)
Предметом спору є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення становища пошкодженого майна позивача.
Спірні відносини регулюються такими нормами законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої стаття 188 ЦК України).
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Пунктом 22.1 статті 22 цього Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно ст.29 наведеного Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Пунктом 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092 (далі - Методика) передбачено, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.
Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
За змістом статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, унаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у договірному зобов`язанні є страховик.
Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його користь, як третьої особи, страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.
Відповідно до частини другої стаття 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності) може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, в тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно ст.1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди) відповідальності.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.01.2016р. у справі №6-2808цс15, з якою погодився і Верховний Суд у постанові від 14.02.2018р. у справі №774/1114/15-ц.
Матеріали справи не містять відомостей про будь-яке оскарження сторонами справи рішення страховика про розмір та порядок виплати страхового відшкодування.
Також, наданий позивачем висновок автотоварознавчого дослідження №34, складений 25.09.2017р., сумнівів не викликає, оскільки є обґрунтованим й складений експертом, який має відповідний стаж роботи і кваліфікацію. До того ж, відповідачем не надано суду будь-яких належних та переконливих доказів, які б свідчили про те, що визначений експертом ОСОБА_7 розмір вартості заподіяної шкоди є завищеним, цей висновок експерта в суді не оспорений жодною із сторін.
Клопотань про призначення автотехнічної експертизи у справі суду не подавалось.
З матеріалів справи видно, що страховик ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», яка є третьою особою у справі, належним чином виконала вимоги ст.ст. 22, 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», сплативши заподіяну майну позивача оцінену шкоду.
В силу положень пункту 22.1 ст.22 названого Закону, та різниці у понятті збитків за ст.1192 ЦК та вартості відновлювального ремонту пошкодженого в ДТП транспортного засобу, у страхової компанії не виникає обов`язку сплачувати всю суму збитків, хоча і в межах суми страхового ліміту.
Тому суд вважає доводи представника відповідача про необхідність сплати різниці сум заподіяної шкоди і виплаченої суми страхового відшкодування теж страховиком - безпідставними.
Водночас, виплачений позивачеві ОСОБА_4 розмір страхового відшкодування не покриває вартості відновлювального ремонту його автомобіля, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_3 як особи, винної у скоєнні ДТП, на користь потерпілої особи, різниці між розміром заподіяної позивачеві шкоди у виді витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з додаванням суми втрати товарного вигляду, і сумою страхового відшкодування, виплаченого страховиком.
Зазначене не позбавляє позивача права звернутися до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з вимогою про перерахування йому невиплаченої суми ПДВ, надавши відповідні докази на підтвердження включення ПДВ у вартість проведеного ним відновлювального ремонту.
Зважаючи на те, що вимога про стягнення з ОСОБА_3 витрат на проведення оцінки транспортного засобу пов`язана із вирішенням вимоги про стягнення з цього відповідача збитків, завданих пошкодженням автомобілю, і суд задовольнив останню, то слід також задовольнити позовну вимогу про стягнення витрат на проведення оцінки транспортного засобу.
Так, підтверджено відповідною квитанцією від 26.09.2017р. витрати на залучення експерта ОСОБА_7 в розмірі 3300 грн., тому суд також стягує ці кошти з відповідача (а.с.10а).
Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає:
Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до частини першої, другої стаття 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
У пункті 9 Постанови Пленуму ВСУ від 31 береня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Оскільки автомобіль позивача марки ЗАЗ- LANOS номерний знак НОМЕР_2 внаслідок ДТП з вини ОСОБА_3 отримав механічні ушкодження, що підтверджується наданими доказами і фототаблицею (а.с.17-21), і даний транспортний засіб належить на праві власності позивачу (а.с.22), то суд находить такі вимоги обґрунтованими.
В даному випадку при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_4 внаслідок пошкодження його майна з вини відповідача, суд враховує глибину душевних страждань позивача, пов`язаних із пережитими хвилюваннями за здоров`я сина, який постраждав в результаті ДТП, і отримавши гостру черепно-мозкову травму, знаходився на лікуванні, що підтверджено документально (а.с. 25-26), отримані негативні емоції, які безумовно зазнав позивач у зв`язку із пошкодженням належного йому автомобілю і в понесенні незапланованих матеріальних витратах, пов`язаних, зокрема, із відсутністю транспортного засобу для потреб сім`ї, що дійсно завдало йому незручностей у повсякденному житті і призвело до додаткових емоційних навантажень та необхідності витрачати додатковий час та зусилля з метою відновлення порушених прав, організації свого подальшого життя.
Між тим, особисто в суді позивач, який не брав участі у розгляді справи, не обгрунтував суду заподіяної йому моральної шкоди саме у заявленому ним розмірі 15 тис. грн., а також істотність вимушених змін у його житті, тому із застосуванням засад розумності, виваженості та справедливості суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди 3000 грн.
З приводу заявленої вимоги про відшкодування за рахунок відповідача витрат на послуги евакуатора, суд зазначає таке:
Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Оскільки згідно розрахунку суми страхового відшкодування і ремонтної калькуляції на підставі звіту №2653/17 від 29.11.2017р., до суми страхового відшкодування не включена вартість послуг евакуатора, але фактично ці витрати понесені ОСОБА_4 (а.с.27,216), і вони включаються зазначеним вище Законом у розмір шкоди, пов`язаної із пошкодженням транспортного засобу, то ці витрати у розмірі 750 грн. теж підлягає стягненню з відповідача.
З урахуванням приписів ч.ч.2,3 ст.137 ЦПК України, не заслуговують на увагу доводи представника відповідача щодо безпідставності позовних вимог про відшкодування позивачу понесених ним витрат на правову допомогу в розмірі 1100 грн., оскільки на підтвердження вказаних витрат до матеріалів справи додано ордер про надання правової допомоги, виписаний на ім`я ОСОБА_4 , та документи, що свідчать про оплату конкретно зазначених послуг адвоката, пов`язаних із наданням цієї допомоги, а саме складання позовної заяви і надання юридичної консультації, з указанням вартості цих послуг, які були оплачені, тобто оформлені у встановленому Законом порядку (а.с.31а,32,33)
Щодо розподілу судових витрат на сплату судового збору, то підлягає відшкодуванню позивачеві сума сплаченого ним судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що прямо передбачено ст.141 ЦПК України, тому на користь позивача слід стягнути частково судовий збір в сумі 399,95 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.1194 Цивільного кодексу України, ст.ст.22,29 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів", ст.23 ЦК України, ст.ст. 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
В іншій частині заявлених вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення і отримання цього рішення.

Головуючий суддя В.В. Хандурін

28.09.2020