Справа №150/408/20
Провадження по справі №2/150/155/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року Чернівецький районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Цимбалюк Л.П.

при секретарі Николайчук Л.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернувся ОСОБА_1 із зазначеним позовом.

Позивач в підготовче засідання не зявився, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області подав заяву про розгляд справи у його відсутність, свої вимоги підтримує на умовах, викладених в позовній заяві, просить їх задоволити.

Відповідачем - виконкомом Бабчинецькоїсільської ради Чернівецького району Вінницької області, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, через канцелярію Чернівецького районного суду Вінницької області подано заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 ЦПК України (ч.4 ст.200 ЦПК України).

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пунктом 2 частини 4 статті 274 ЦПК України встановлено, що в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи, зокрема, у спорах щодо спадкування.

У відповідності до положень п.2 ч.4 ст.274 ЦПК України дана цивільна справа не підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження, тому згідно ухвали від 03.09.2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ґрунтуючись на наступних підставах.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача по справі ОСОБА_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 14.11.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького районного управління юстиції Вінницької області (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача по справі ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , видане 28.01.2019 року виконкомом Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницькій області (а.с. 7).

Спадкоємцем за заповітом майна, що залишилося після смерті матері являється позивач по справі, що підтверджено копією заповіту, складеного 04.09.2012 року та посвідченого секретарем Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області (а.с. 9).

20.08.2020 року ОСОБА_1 , будучи спадкоємцем за заповітом майна, що залишилося після смерті матері ОСОБА_3 , звернувся до Чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 11).

Однак, державним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, у зв`язку із відсутністю необхідних правовстановлюючих документів, що підтверджують право ОСОБА_2 на земельну частку (пай) в КСП «Поділля» с. Бачинці Чернівецького району Вінницької області, підтвердженням чого є копія постанови державного нотаріуса Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.08.2019 року за №600/02-31 (а.с. 10).

Батько позивача по справі ОСОБА_2 при житті працював у КСП «Поділля» с. Бабчинці Чернівецького району та мав право на земельну частку (пай).

Так, згідно довідки, виданої виконкомом Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 12.08.2019 року за №1463, ОСОБА_2 був внесений за номером 996 до списку розпаювання земель колективної власності колишнього КСП «Поділля» с. Бабчинці Чернівецького району Вінницької області, площа земельної ділянки 1,58 га (а.с. 12).

Відповідно до технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю громадянам власникам сертифікатів на право на право власності на землю громадянам власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Поділля», ОСОБА_2 входить в список громадян власників сертифікатів колишнього КСП «Поділля» під номером 996, який затверджений розпорядженням голови Чернівецької районної державної адміністрації від 25.05.2005 року №130 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю громадянам власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Поділля» на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області» (а.с. 16-18).

Вище зазначене підтверджено довідкою відділу у Чернівецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 29.11.2019 року №П-264/0-0.38-425/150-19 (а.с. 15).

Як свідчить довідка, видана відділом у Чернівецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 01.01.2020 року №0-2-0.38-492/180-19, відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються районною державною адміністрацією Вінницької області громадянин ОСОБА_2 дійсно отримав сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН №0354118, який видавався на підставі рішення Чернівецької РДА від 13.11.1996 року. Про отримання вище зазначеного сертифікату свідчить підпис власника сертифікату на земельну частку (пай) у книзі реєстрації сертифікатів (а.с. 14).

Відповідно до Земельного кодексу України (редакція 1992 року), Указів Президента „Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам i організаціям", «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва", Закону України «Про встановлення у натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" ОСОБА_2 отримав право на земельну частку (пай), як член колишнього КСП «Поділля» та був внесений під номером 996 у список громадян власників земельних сертифікатів колишнього КСП «Поділля» с. Бабчинці Чернівецького району Вінницької області, який затверджений розпорядженням Чернівецької РДА від 25.05.2005 року №130.

Після смерті ОСОБА_2 право на отримання земельної частки (паю) із сільськогосподарських угідь, що перебували у колективній власності КСП «Поділля» с. Бабчинці Чернівецького району Вінницької областіперейшло до його дружини (матері позивача по справі) ОСОБА_3 , як спадкоємця.

Згідно довідки, виданої виконкомом Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 28.10.2019 року за №1835, на день смерті ОСОБА_2 на погосподарському номері була зареєстрована та проживала разом з ним дружина ОСОБА_3 (а.с. 8). ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 , однак, належним чином не оформила спадкових прав.

Спадкоємцем за заповітом майна після смерті матері ОСОБА_3 являється її син (позивач по справі) ОСОБА_1 , відповідно і право на отримання земельної частки (паю) із сільськогосподарських угідь, що перебували у колективній власності КСП «Поділля» с. Бабчинці Чернівецького району Вінницької області, перейшло до позивача.

Однак, у позивача, як спадкоємця майна, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , відсутній сертифікат на земельну частку (пай), яка є об`єктом спадкування, у зв`язку із чим не має можливості належним чином оформити спадкові права на земельну ділянку.

У листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 зазначено, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Крім того, пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» звернуто увагу судів на те, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Матеріалами справи підтверджено наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмову у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину (а.с. 10).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.1 ст.328 ЦК України).

Відповідно до пункту «г» частини 1 статті 81 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, №2768-ІІІ громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

У пункті «а» статті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначається, що вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що згідно з частиною першою статей 81, 82 ЗК України право власності на земельну ділянку набувають громадяни України та юридичні особи, створені громадянами або юридичними особами України.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинились внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування.

Відповідачем визнаються позовні вимоги в повному обсязі на умовах, викладених в позовній заяві.

Враховуючи в сукупності всі обставини справи, беручи до уваги докази, які одержані у встановленому законом порядку, суд з метою захисту майнових прав ОСОБА_1 приходить до висновку про задоволення його позовних вимог.

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

На підставі ст.81 Земельного кодексу України, ст., ст.1217, 1218, 1225, 1268 ч.5, 1296, 1297 ЦК України, керуючись ст., ст.10, 11, 81, 197, 198, 200, 206 ч.4, 263 - 265, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0354118 від 05.12.1996 року згідно розпорядження Чернівецької районної державної адміністрації від 25.05.2005 року №130 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю громадянам власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Поділля» на території Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області», яка знаходиться в адміністративних межах Бабчинецької сільської ради Чернівецького району Вінницької області, площею 1,58 га, право на яку належало ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: Л.П. Цимбалюк