Справа № 595/1638/19
Провадження 2/595/16/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2020

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Тарчинській Л.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

її представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

його представника ОСОБА_4 ,

представників третіх осіб:

органу опіки та піклування Бучацької РДА Єднака В.Д.,

органу опіки та піклування

Переволоцької сільської ради Соловій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третіх осіб органу опіки і піклування Бучацької районної державної адміністрації та органу опіки і піклування Переволоцької сільської ради Бучацького району Тернопільської області про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення останнього батьківських прав відносно дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Свої вимоги мотивує тим, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей, свідомо нехтує ними, додаткових витрат на дітей не надає.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, викладених в позові та просила позбавити відповідача батьківських прав, оскільки вважає, що він неналежно виконує свої батьківські обов`язки, не займається вихованням дітей та не цікавиться ними, має заборгованість по сплаті аліментів на дітей.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що 01 листопада 2004 року позивач уклала шлюб з відповідачем по справі. Сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 29 грудня 2018 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано. З червня 2019 року діти проживають з позивачем у її матері в Заліщицькому районі. Відповідач дітей не відвідує, уникає стосунків із дітьми, жодним чином не приймає участі у їх вихованні, ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їхнім навчанням. Відповідач свідомо нехтував і продовжує нехтувати своїми обов`язками по відношенню до дітей. Більш того, відповідач уникає обов`язку по сплаті аліментів, станом на 16.09.2019 рік заборгованість становить 6341 грн. Діти проживають з позивачем, участь у вихованні дітей приймає лише позивач, виховує самостійно, створює належні умови, утримує їх, купує одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку дітей, забезпечує навчанням. У зв`язку з цим, просив позбавити відповідача батьківських прав щодо дітей.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов заперечив, суду пояснив, що до червня 2019 року діти проживали разом із ним в с.Переволока Бучацького району. Там же відвідували навчальний та дошкільний заклади. Він піклувався про дітей, виконував свій батьківський обов`язок. В червні 2019 року позивач ОСОБА_1 забрала дітей до своєї матері в Заліщицький район, тому він свідомо не ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 позов заперечив.

Представник третьої особи органу опіки і піклування Бучацької районної державної адміністрації в судовому засіданні вимоги позову підтримав, суду пояснив, що орган опіки і піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 стосовно неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Діти залишилися на вихованні матері та проживають у Заліщицькому районі.

Представник третьої особи органу опіки і піклування Переволоцької сільської ради Бучацького району Тернопільської області позовні вимоги заперечив, суду пояснив, що відповідач ОСОБА_3 по місцю проживання характеризується з позитивної сторони. У нього створені всі належні умови для проживання та виховання дітей. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, тому просив не позбавляти відповідача батьківських прав.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батько ОСОБА_3 та матір ОСОБА_1

02.08.2018 року Бучацьким районним судом Тернопільської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 20 червня 2018 року до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 29.12.2018 року розірвано шлюб між сторонами.

Станом на 16.08.2019 року заборгованість зі сплати аліментів складає 6341гривень.

Актом обстеження житлових умов від 06.06.2019 року встановлено, що за адресою с.Переволока Бучацького району Тернопільської області зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , однак з 02.06.2019 року не проживають (зі слів колишнього чоловіка). В будинку створено належні умови для проживання дітей.

Згідно довідки, виданої Переволоцьким дошкільним навчальним закладом вбачається, що під час відвідування ОСОБА_6 вказаного навчального закладу, батько ОСОБА_3 належно виконував батьківські обов`язки, брав участь у ремонті групової кімнати.

Як вбачається із довідки, виданої адміністрацією Переволоцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ст., учні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 навчалися в навчальному закладі до 31.05.2019 року. Батько дітей виконував батьківські обов`язки, зокрема допомагав у підготовці навчальних приміщень до нового навчального року, неодноразово підвозив дітей до школи та забирав їх після школи.

Згідно висновку органу опіки та піклування Бучацької районної державної адміністрації від 19 вересня 2019 року ОСОБА_3 є батьком неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому його доцільно позбавити батьківських прав стосовно дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто перелік підстав батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини 1 статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. У своїй практиці, зокрема у справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Тобто, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також враховуючи те, що батько дітей проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд дійшов висновку про не доцільність позбавлення його батьківських прав.

Висновок органу опіки та піклування Бучацької районної державної адміністрації щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є обов`язковим для суду (частини п`ять, шість статті 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом.

У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органу Національної поліції, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до положень ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Як визначено в статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що прагнення відповідача ОСОБА_3 налагодити з дітьми відносини, відсутність доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків щодо дітей, а також враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, є підставою про відмову у задоволенні позову про позбавлення відповідача батьківських прав.

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12,76-81,263-265,268 ЦПК України, Декларацією прав дитини, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 19, 150, 164-167 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третіх осіб органу опіки і піклування Бучацької районної державної адміністрації та органу опіки і піклування Переволоцької сільської ради Бучацького району Тернопільської області про позбавлення батьківських прав -відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Дата складення повного тексту рішення - 28 вересня 2020 року.

Суддя: В. Б. Федорончук