Дата документу 13.03.2020
Справа № 501/813/20

У Х В А Л А
про відмову у звільненні від судового збору
13 березня 2020 року м. Чорноморськ Одеської області
Суддя Іллічівського міського суду Одеської області Смирнов В.В., розглянувши клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору в цивільній справі № 501/813/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна.
Одночасно, позивач звернулася до суду із клопотанням про звільнення від сплати судового збору у зв`язку із скрутним матеріальним становищем.
Розглянувши заяву та з`ясувавши фактичні підстави, суд вважає, що у задоволенні клопотання про звільненні від сплати судового збору, слід відмовити з наступних підстав.
Виходячи зі змісту ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, враховуючи майновий стан сторони.
Проте, вказаною нормою Закону передбачено право суду, а не обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору.
Згідно ч. 1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
Таким чином, основною умовою для звільнення від сплати судового збору є тяжкий майновий стан особи, що звертається до суду, який вона повинна довести поданими письмовими доказами.
У ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку із цим обставини, зазначені позивачем у клопотанні про звільнення від сплати судового збору, зокрема її лікування та відсутність коштів для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати.
Відтак, клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, задоволенню не підлягає. Зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для ОСОБА_1 , яка потребує судового захисту, не є перешкодою їй в доступі до правосуддя, оскільки останній в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.
Слід зазначити, що в рішенні у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатись обмеженням доступу до суду.
Дослідивши матеріали справи та враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що підстави для звільнення чи відстрочення від сплати судового збору відсутні, а тому в задоволені вимоги про відстрочення від сплати судового збору слід відмовити.
На підставі наведеного, керуючись ч.1 ст. 136, 260 ЦПК України, ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд,
П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору в цивільній справі № 501/813/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна - відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Іллічівського міського

суду Одеської області В.В. Смирнов