441/1560/19 2/441/166/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2020 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді - Яворської Н.І.,

секретаря судового засідання - Цап І.М.,

за участю:

позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника - ОСОБА_3 ,

відповідача - ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у встановленні металевої огорожі,

встановив:

У серпні 2019 року позивачі звернулись до суду з позовом в якому просили зобов`язати відповідача не чинити їм перешкоди у встановленні огорожі на власних земельних ділянках, які є суміжними з ділянками, що в користуванні відповідача.

Як на підставу позовних вимог вказали, що Постановою Городоцького районного суду від 28.08.2013 та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2014, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.11.2014 відмовлено ОСОБА_4 у позові про скасування рішень Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області про затвердження технічної документації та видачу Державного акту на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 16.05.2014 за позовом ОСОБА_1 було зобов`язано ОСОБА_4 знести самовільно встановлену металеву огорожу з сіткою довжиною 92 м на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначають, що їх з відповідачем земельні ділянки мала б розділяти огорожа, однак відповідач не допускає їх зі своєї сторони встановлювати металеву огорожу, мотивує, що земельна ділянка, яка знаходиться навколо їх частини житлового будинку, належить йому, вважає, що лише він має повне право ставити огорожу з огляду на те, що ті землі належали його спадкодавцям.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог просив відмовити. Вказав, що частина земельних ділянок позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на яких вони мають намір встановити загорожу належала колгоспному двору, членом якого були його батьки, після їх смерті земельна ділянка перейшла йому. У разі встановлення огорожі позивачами його батьківський сад опиниться в їх незаконній власності. Вважає, що позивачі незаконно оформили право власності на земельну ділянку, оскільки він не підписував згоду як суміжний користувач земельної ділянки, крім того щодо позову сплив трирічний строк позовної давності.

Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 28.08.2019 позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи.

У судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача адвокат Баїк Я.Г. проти позовних вимог та заперечував з підстав, викладених у відзиві та клопотаннях, просив призначити почеркознавчу експертизу, оскільки його довіритель межі не погоджував, а погоджувала його дружина, яка проживає взагалі в іншому місці.

Відповідач, просив у позові відмовити, пояснив, що позивачі незаконно оформили приватизацію земельних ділянок.

Суд, вислухавши пояснення присутніх учасників справи та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 222228 ОСОБА_1 рішенням Угрівської сільської ради 27 сесії 5 скликання № 1019 від 25.12.2009 розподілено земельну ділянку площею 0.0941 га, що розташована в АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Від Г-А земельна ділянка межує з землею ОСОБА_4 (а.с.11).

Позивачка ОСОБА_6 згідно державного акту на право приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки ВРЛ 567174 придбала земельну ділянку розміром 0,1000 га в АДРЕСА_1 , її земельна ділянка в пунктах від Б-В межує із землею гр. ОСОБА_4 .

Згідно Акту від 02.08.2019 комісією Угрівської сільської ради здійснено виїзд в АДРЕСА_1 у зв`язку із зверненням громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо перешкоджання їм сусідом ОСОБА_4 у встановленні огорожі по межі належних їм земельних ділянок.

З виконавчого провадження вбачається, що ОСОБА_4 на підставі рішення Городоцького районного суду Львівської області від 16.05.2014 було зобов`язано усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, загальною площею 0.941 га що по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 згідно державних актів серії ЯК № 222222 та ЯК 222223 у спосіб знесення ( демонтажу) самовільно встановленої огорожі.

Згідно ухвали Вищого Адміністративного Суду від 20.11.2014 ОСОБА_4 звертався до суду з позовом до Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області, відділу Держземагенства у Городоцькому району, ОСОБА_1 , в якому просив скасувати рішення 19-ї сесії 5-го скликання Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області від 09 вересня 2008 року «Про затвердження технічної документації про видачу Державного акту на земельну ділянку ОСОБА_1 » та про визнання недійсними державних актів ЯК № 222222 та ЯК 222223. В позові ОСОБА_7 було відмовлено.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, питання технічної документації та законність отримання Державних актів на землю ОСОБА_1 , на які вказує відповідач та його представник, були предметом розгляду в Городоцькому районному суді, про що є рішення від 28.08.2013, яке набрало законної сили, має преюдиційне значення для вирішення даного спору.

Як вбачається із матеріалів справи, пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснень позивачів, відповідач перешкоджає їм встановленню металевої огорожі.

Так, допитаний в якості свідка ОСОБА_8 , суду показав, що його дружина ОСОБА_2 купила земельну ділянку, яка межує з господарством Посполітака, є чіткі межові знаки як зазначено в технічній документації, однак відповідач чинить перешкоди у встановленні металевої огорожі, посилається, що то землі його спадкодавців.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що відповідач її чоловік, він є власником земельних ділянок, правомірно чинить перешкоди, оскільки при виготовленні технічної документації на земельну ділянку позивачем ОСОБА_10 згоду як суміжний користувач земельної ділянки підписала вона, а не її чоловік. Встановлення металевої огорожі позивачами буде порушувати право її чоловіка ОСОБА_4 на користування садом та господарськими спорудами.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У даному випадку, позивачі вважають належним способом захисту порушених їх прав є усунення перешкод шляхом встановлення на межі земельних ділянок з відповідачем у вигляді огорожі на свій розсуд, тобто металевої, оскільки відповідач їм перешкоджає укріпляти стовпці та встановлювати суцільну огорожу (а.с.75). Таке визнав і сам відповідач в судовому засіданні, пояснив, що він бажає встановити огорожу у вигляді сітки сам, та вважає, що позивачі не мають такого права.

За таких обставин, з врахуванням меж судового розгляду, встановлених частиною першою статті 13 ЦПК України, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку про доведеність позивачами факту порушення прав шляхом перешкоджання відповідачем у встановленні огорожі ОСОБА_1 протяжністю 66 м., ОСОБА_2 26 м., (а.с.17-28).

Аргумент відповідача та його представника адвоката Баїка Я.Г., що позивачі пропустили строки для звернення до суду з вказаним позовом, (а.с.49) суд не приймає до уваги, виходячи з наступного. Для вирішення питання про те, чи міг суд застосувати до спірних правовідносин позовну давність, необхідно з`ясувати, до якого різновиду позовів належить позов про усунення перешкод, а такий належить до негаторного позову.

Визначальним критерієм є наявність або відсутність у особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду.

У пункті 38 постанови Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц зроблено висновок, що негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпоряджанні власністю (негаторний позов).

Згідно з правовим висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 06 березня 2018 року у справі № 607/15489/15-ц, позовна давність до вимог за негаторним позовом не застосовується, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі, тому цей позов може бути пред`явлений власником майна протягом всього часу, поки триває порушення (пункт 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном. Тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.

Таким чином відсутні підстави для застосування строку позовної давності в даному позові про усунення перешкод у встановленні огорожі ( розпорядженні майном).

За таких обставин, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушенні відповідачем, і вказані порушенні права та інтереси підлягають захисту.

Відповідно до частин 1 і 3 статі 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу адвоката за результатами розгляду справи підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача в користь позивачів сплачений судовий збір та витрати понесені на правничу допомогу.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10 - 13, 76-82, 89, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст. 15, 16, 20, 319. 321, 386, 391 ЦК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у встановленні металевої огорожі - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкод у встановлені огорожі ОСОБА_1 протяжністю 66 м та ОСОБА_2 протяжністю 26 м на земельній ділянці згідно плану розташованій в АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 . судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. та 5000 (п`ять тисяч) гривень за надання правової допомоги.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. та 5000 (п`ять тисяч) гривень за надання правової допомоги.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 30 вересня 2020 року.

Суддя Н.І. Яворська