Провадження № 2-др/219/18/20
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
01 жовтня 2020 року м. Бахмут Донецької області
Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Шевченко Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Брагіної М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмуті заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
19.12.2019 позивач АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому вказав, що відповідно до укладеного договору № GOAWA092380067 від 26.12.2007 відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 15 841,87 доларів США на термін до 25.12.2014 року, відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 24 623,57 доларів США, що за курсом 24,05 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.11.2019 року складає 592 196,86 грн а також судовий збір у сумі 8 882,95 грн., сплачений ним при подачі позовної заяви.
Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.08.2020 року в задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено.

21.08.2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на його користь судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 23 000 грн.

До закінчення судових дебатів у справі 22.07.2020 року ОСОБА_1 була подана заява відповідно до вимог абз. 2 ч.8 ст. 141 ЦПК України про те, що розрахунок витрат, які він поніс на професійну правничу допомогу, договір про надання правової допомоги та докази в обґрунтування будуть ним подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду у справі.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст.270 ЦПК України).

На підставі ч.4 ст.270 Цивільного процесуального кодексу України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав заяву про розгляд заяви за їх з відповідачем відсутності. Представник позивача про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Так, судом встановлено, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17.08.2020 року в задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено.

До закінчення судових дебатів у справі 22.07.2020 року ОСОБА_1 була подана заява відповідно до вимог абз. 2 ч.8 ст. 141 ЦПК України про те, що розрахунок витрат, які він поніс на професійну правничу допомогу, договір про надання правової допомоги та докази в обґрунтування будуть ним подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду у справі.

21.08.2020 року ОСОБА_1 до заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на його користь витрат на професійну правничу допомогу додано договір про надання правової допомоги від 10.02.2020 року адвокатом Гуревич Р.Г., акт прийняття-передачі наданих послуг від 19.08.2020 року з додатком № 1- звітом про надану правову допомогу, рахунок № 2008ю та товарний чек № 2008ю.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частинами першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді ОСОБА_1 був наданий договір № б/н від 10 лютого 2020 року про надання правової допомоги (а. с. 172-174), акт прийняття-передачі наданих послуг від 19.08.2020 року з додатком № 1- звітом про надану правову допомогу, рахунок № 2008ю та товарний чек № 2008ю.

Клопотань від іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, як передбачено ч.5 ст. 137 ЦПК України, до суду не надходило.

Дослідивши надані відповідачем докази, якими підтверджується понесення останнім витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді, врахувавши фактичний об`єм наданих адвокатом відповідачу послуг у суді та затрачений ним час (зокрема, складення і подання до суду відзиву, клопотань про відкладення розгляду справи, клопотань про ознайомлення з матеріалами справи; складення і подання до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, складення і подання документів щодо стягнення судових витрат, затрачений час на підготовку до судового процесу, яка включала роздруківку, посвідчення копій документів, формування доказової бази, систематизації, ґрунтування доказів, додатків до відзиву на позовну заяву, організацію направлення засобами електронного зв`язку копії відзиву на позовну заяву позивачу, надання консультацій клієнту, ознайомлення та правовий аналіз змісту позовної заяви та додатків до неї, аналіз постанов судів вищих інстанцій) суд вважає, що заявлена сума цих витрат у розмірі 23 000, 00 грн є співмірною із складністю справи, витраченим часом, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, тому виходячи з критерію реальності і розумності розміру цих витрат, дійшов висновку про повне задоволення заяви відповідача та стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1

23 000 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді .

Керуючись ст.137, 41, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, рахунок № НОМЕР_1 , МФО 305299, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), 23 000, 00 (двадцять три тисячі) грн витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.

На додаткове рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Шевченко

01.10.2020