Ухвала

21 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 638/637/17

провадження № 61-22172св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 ,

відповідачі за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката Качмара Вячеслава Олександровича про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року, за участю ОСОБА_3 та/або за участю її представника,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

У червні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 листопада

2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позикизадоволено.

Визнано борг в розмірі 900 000,00 доларів США , що складає 23 786 429,40 грн за офіційним курсом Національного банку України станом на 22 грудня 2016 року, що виник у ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за розпискою від 12 вересня

2011 року, спільним боргом подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину суми боргу, що виникла за розпискою від 12 вересня 2011 року в розмірі 450 000,00 доларів США, що складає 11 893 214,70 грн за офіційним курсом Національного банку України станом на 22 грудня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частину суми боргу, що виникла за розпискою від 12 вересня 2011 року в розмірі 450 000,00 доларів США, що складає 11 893 214,70 грн за офіційним курсом Національного банку України станом на 22 грудня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірів 6 890,00 грн пропорційно розміру задоволених вимог, в сумі по 3 445,00 грн з кожного.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним залишено без задоволення.

Постановою Харківського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 листопада

2018 року в частині визнання боргу за розпискою від 12 вересня 2011 року спільним боргом подружжя та в частині стягнення 1/2 частини боргу з

ОСОБА_3 скасовано та ухвалено в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині відмовлено.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 листопада

2018 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_3 3 445,00 грн судового збору на користь ОСОБА_1 .

В частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 рішення суду не переглядалося.

В частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 листопада 2018 року залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 5 167,50 грн судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.

Заходи забезпечення позову у вигляді заборони відчуження житлового будинку

літ. «А-2», загальною площею 349,40 кв.м, житловою площею 104,70 кв.м з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня літ. «Б», більярдна літ. «Г», літня кухня літ. «В», сауна літ. «Д», альтанка літ. «Е», погріб літ. «Ж», басейн літ. «З», місцеві очисні споруди літ. «И», «Л», «М», свердловина літ. «К», свердловина

літ. «К1», огорожа № 1-4, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та квартири загальною площею 116,5 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , що належать ОСОБА_3 , застосовані ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 02 лютого 2017 року, зміненою ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16 березня 2017 року, скасовано.

07 грудня 2019 року ОСОБА_2 через засоби поштового зв?язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року та залишити в силі рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 06 листопада

2018 року, яким визнано борг в розмірі 900 000,00 доларів США, що складає

23 786 429,40 грн за офіційним курсом Національного банку України станом на 22 грудня 2016 року, що виник у ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за розпискою від 12 вересня 2011 року, спільним боргом подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину суми боргу, що виникла за розпискою від 12 вересня 2011 року в розмірі 450 000,00 доларів США, що складає 11 893 214,70 грн за офіційним курсом Національного банку України станом на 22 грудня 2016 року; стягнуто з

ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частину суми боргу, що виникла за розпискою від 12 вересня 2011 року в розмірі 450 000,00 доларів США, що складає 11 893 214,70 грн за офіційним курсом Національного банку України станом на 22 грудня 2016 року.

Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2020 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Дзержинського районного суду міста Харкова.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України від 15 січня 2020 року

№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону

від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

20 лютого 2020 року представник ОСОБА_3 - адвокат Качмар В. О. через засоби поштового зв?язку подав до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року залишити без змін.

У березні 2020 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Одночасно у відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_3 -

Кочмар В. О. просить здійснювати розгляд справи за участю ОСОБА_3 та/або за участю її представника.

Колегія суддів Верховного Суду вивчивши заявлене представником

ОСОБА_3 - Кочмар В. О. клопотання, дійшла висновку, що воно задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга).

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Абзац другий частини першої даної статті визначає, що у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.

Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи.

Оскільки судом касаційної інстанції не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, то підстави для розгляду справи за участю сторін відсутні.

Керуючись статями 260, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 - адвоката Качмара Вячеслава Олександровича про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року, за участю ОСОБА_3 та/або за участю її представника, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська