Справа № 138/1520/20
Провадження № 22-ц/801/1751/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Холодова Т. Ю.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2020 року, ухвалене суддею Холодовою Т.Ю., повний текст якого складено того ж дня,

в справі № 138/1520/20

за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до ОСОБА_2 (відповідач)

про зміну розміру стягуваних аліментів,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, в обґрунтування якого посилалась на те, що з відповідачем у справі вони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 11.10.2016 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим, з часу постановленого рішення дитина подорослішала, в зв`язку з чим потребує більших затрат на своє утримання, а саме на: навчання, відпочинок у спеціалізованих закладах, забезпечення одягом та харчуванням, а також додаткові заняття з вчителями, тощо. Відповідач матеріально не допомагає, хоча він офіційно працевлаштований та його матеріальне становище з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів покращилось.

Крім того, позивач вважає, що у зв`язку із зміною законодавства щодо підвищення мінімального розміру аліментів, відповідач має сплачувати більший розмір стягуваних аліментів, а на її думку достатнім розміром будуть аліменти у виді 1/4 частини від усіх видів заробітків (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з урахуванням індексу інфляції.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення норм матеріального і процесуального права, просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції не вірно застосував норми матеріального права, а саме статтю 181 та статтю 182 СК України. При цьому зазначила, що вона звернулась до суду з позовом , в якому просила змінити спосіб стягуваних з відповідача аліментів, оскільки саме їй надано право вибору способу стягнення аліментів. Посилається також на те, що загальна заборгованість відповідача по аліментах з 30.08.2016 становить 28000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року встановлено в розмірі 2120 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову в даній справі визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців і становить 6000 грн, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, спір у ній не належить до категорій, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), а тому справа з урахуванням її конкретних обставин може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою квартального комітету № 4 «Гірський» № 46 від 14.05.2020.

Заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11 жовтня 2016 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно, до досягнення дочкою повноліття.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними доказами того, що у сторін відбулися зміни, які обумовлюють можливість збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дочки.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями СК України.

Сімейне право встановлює принцип рівності прав та обов`язків як батька, так і матері, передбачає здійснення батьківських прав та обов`язків відповідно до інтересів дітей.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Водночас погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про те, що батько дитини ОСОБА_2 має постійну роботу та стабільний дохід є безпідставними, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

Апеляційний суд не приймає до розгляду додані апелянтом до апеляційної скарги додаткові докази, зокрема відповідь на запит адвоката від 26.08.2020 року, так як відповідний доказ всупереч вимогам статті 83 ЦПК України не подавався до суду першої інстанції і не був предметом його дослідження, а отриманий вже після розгляду справи судом.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду попередньої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі N 682/3112/18 (провадження N 14-580цс19) зазначено, що "зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VІІІ частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення".

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

А внесення змін до Сімейного кодексу України в частині визначення мінімального розміру аліментів є підставою для приведення розміру аліментів, які стягуються за рішенням суду, у відповідність до статті 182 СК України. В таких випадках питання визначення мінімального розміру аліментів, що мають стягуватись з боржника, віднесені до повноважень державного виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позовною вимогою позивача є зміна способу стягуваних аліментів.

За приписами цивільного процесуального законодавства, судом розглядається справа в межах заявлених позовних вимог.

У справі, яка переглядається апеляційним судом, предметом позову є зміна розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання неповнолітньої дитини за рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11 жовтня 2016 року, а його підставами - покращення матеріального стану платника аліментів.

За таких обставин, з урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 28 липня 2020 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий І.М. Стадник

Судді Ю.Б. Войтко

І.В. Міхасішин