Справа №155/916/20
Провадження №2-о/155/72/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Адамчук Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Ревуцької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа Перемильська сільська рада Горохівського району Волинської області,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа Перемильська сільська рада Горохівського району Волинської області.

Свою заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке заявник має намір успадкувати, зокрема, земельна ділянка відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВЛ №003620. Заявник є спадкоємцем майна померлого батька за заповітом, однак у вищевказаному державному акті анкетні дані спадкодавця вказані як « ОСОБА_3 », а в свідоцтві про смерть він значиться « ОСОБА_2 ». Зазначена помилка є перешкодою в подальшому оформленні спадщини.

З огляду на це, просить встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВЛ №003620 від 27 червня 2003 року, який виданий Горохівською районною державною адміністрацією Волинської області на ім`я ОСОБА_4 , належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, однак в поданій до суду письмовій заяві вимоги підтримав повністю, просив задовольнити заяву, а справу слухати у його відсутність.

Представник заінтересованої особи Перемильської сільської ради Горохівського району Волинської області в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала щодо задоволення заяви.

Враховуючи, що в дане судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до листа Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Свідоцтвом про смерть стверджується, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З заповіту, складеного ОСОБА_2 18 лютого 2019 року, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Перемильської сільської ради Горохівського району Волинської області та зареєстровано в реєстрі за №17 видно, що він належну йому земельну ділянку заповів своєму сину ОСОБА_1 .

Однак, як вбачається з Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВЛ №003620 від 27 червня 2003 року, який виданий Горохівською районною державною адміністрацією Волинської області спадкодавець значиться як ОСОБА_4 .

Довідкою Перемильської сільської ради Горохівського району Волинської області від 11 лютого 2020 року за №182 стверджується, що заповіт покійного ОСОБА_4 не змінений і не скасований. Єдиним спадкоємцем за заповітом є його син ОСОБА_1 , який прийняв спадщину шляхом спільного проживання.

Враховуючи вищевикладене, те, що представлені заявником докази на підтвердження факту належності правовстановлюючого документу в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, спір щодо спадкового майна відсутній, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 є підставною та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.12, 81, 265, 268, 315-319 ЦПК України, п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити повністю.

Встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВЛ №003620 від 27 червня 2003 року, який виданий Горохівською районною державною адміністрацією Волинської області на ім`я ОСОБА_4 , належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий