Справа № 357/3376/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що відповідач згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 05.12.2016 року зобов`язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20.10.2016року. Однак, відповідач не в повній мірі виконує рішення суду, не сплачує визначений судом розмір аліментів, допустив виникнення заборгованості, яка за період з липня 2018 року по 25.02.2020 року становить 26298,26 грн. Позивач вказує, що відповідач свідомо не виконує належно рішення суду про стягнення аліментів, а тому просила суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 26298 грн. 26 коп.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позов.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, подали відзив на позов та докази наявної заборгованості по аліментам, станом на 30.06.2020р. в сумі 15572 грн. 85коп.

Заслухавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

По справі встановлено, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Встановленим є те, що за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 05.12.2016 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу ОСОБА_2 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20.10.2016р. до повноліття дитини.

Згідно довідки-розрахунку по аліментам від 25.02.2020 за № 46231, наданою державним виконавцем Білоцерківського міськвідділу ДВС, по ВП № 53091303 з виконання виконавчого листа №2-2/357/4336/16, виданого 05.12.2016р., Білоцерківським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини, вбачається, що з липня 2018 року по лютий 2020 року існує заборгованість по сплаті ОСОБА_2 аліментів на загальну суму 26298,26 грн. (а.с.5).

Згідно уточненої довідки-розрахунку по аліментам від 30.06.2020р. за № 95432, по ВП № 53091303, наданою державним виконавцем Білоцерківського міськвідділу ДВС, заборгованість ОСОБА_2 по аліментах становить 15572,85 грн. і виникла дана заборгованість за період з серпня 2018р. по червень 2020 року (а.с.127).

Позивач вказує, що відповідач навмисно ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини, просила визначити неустойку по аліментах за період з липня 2018 року по лютий 2020 року, в розмірі самої заборгованості - 26298,26 грн.

Відповідач, заперечуючи позов, вказав, що не погоджується з нарахуванням пені, оскільки не ухиляється від обов`язку по сплаті аліментів, але в силу різних обставин сплачував аліменти в меншому розмірі. В липні 2018р. ОСОБА_2 був арештований за порушеним кримінальним провадженням. З серпня 2018року відповідач був звільнений з роботи та став на облік в центр зайнятості в жовтні 2018р. З серпня 2018р. по жовтень 2018 року відновлював свої документи, шукав нову роботу. Тривалий час не міг повернути кошти, які були внесені на депозит суду, як застава по кримінальному провадженню. Відповідач постійно звертався до державного виконавця, повідомляв про зміну адреси, місця роботи, блокування рахунку. Наразі, відповідач працевлаштований та відбувається стягнення боргу по аліментах, а також, сплачуються ним поточні аліменти на утримання дитини.

Представник відповідача, обґрунтовуючи свої заперечення послалася на оновлену та уточнену довідку державного виконавця про заборгованість ОСОБА_6 з аліментів, за період з серпня 2018р. по червень 2020р., а також, сторона відповідача надала ряд доказів в підтвердження поважності причин невиконання рішення суду про стягнення аліментів.

Згідно довідки ТОВ «ВКФ «Електронтехсервіс ЛТД» відповідач був звільнений з роботи та 13.07.2018р. виконавчий лист за яким здійснювалося нарахування і стягнення із заробітної плати аліментів на утримання дитини, було повернуто до ДВС м. Біла Церква (а.с.129).

Матеріали справи містять копії заяв ОСОБА_2 , з відповідною відміткою про реєстрацію, до начальника Білоцерківського міськвідділу ДВС з повідомленням про зміну адреси та заблокування рахунку. Також, відповідач повідомляв ДВС, що став на обік у Білоцерківський центр зайнятості по безробіттю (а.с.130-134).

Встановлено, що з 17.07.2018 року по 20.07.2018 року, був тимчасово позбавлений волі та перебував в Білоцерківському Ізоляторі тимчасового тримання. 30.07.2018 року відповідач був звільнений з роботи, з 12.10.2018р. відповідач перебував на обліку в Центрі зайнятості населення Білоцерківського УСЗН.

Встановлено, що 07.09.2020 року відповідач сплатив позивачу кошти 1226,25 грн. в рахунок погашення боргу. Та з серпня 2020 року відповідач працевлаштувався в ТОВ «БЕТА ПРО», надав суду докази нарахувань аліментів з відрахування із заробітної плати за новим місцем роботи, що підтверджено Звітом про здійснення відрахування та виплати аліментів за виконавчим листом №2/357/4336/16 від 05.12.2016р. у ВП №53091303.

При вирішенні спору про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Визначаючи обсяг та межі відповідальності боржника при утворенні заборгованості, суд враховує, що відповідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак після порушення боржником свого обов`язку неустойка виконує штрафну і компенсаційну функції.

Всупереч ст. 81 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів. В підтвердження своїх позовних вимог позивач надала власні пояснення, довідку-розрахунок по аліментам від 25.02.2020 за № 46231, складену державним виконавцем про розмір боргу по аліментах 26298,26 грн., за період з липня 2018 року по лютий 2020 року.

Однак, як було встановлено судом, державний виконавець, з урахуванням наданих боржником доказів оплати коштів, здійснила перерахунок заборгованості та згідно довідки-розрахунку по аліментам від 30.06.2020р. за № 95432, заборгованість ОСОБА_2 по аліментах становить 15572,85 грн., за період з серпня 2018р. по червень 2020 року.

Надані стороною позивача докази в підтвердження позовних вимог доводять наявність боргу по аліментах, однак не доводять вину боржника у свідомому та безпричинному нехтуванні ним своїх обов`язків по виконанню рішення суду про стягнення аліментів, а отже, не можна безперечно стверджувати про неналежну поведінку боржника, та як наслідок, застосовувати до нього штраф і компенсацію за порушення виконання зобов`язання. В даному випадку, стягнення з відповідача пені за несплату аліментів порушить принцип пропорційності, справедливості і не сприятиме ефективному захисту прав дитини.

Отже, враховуючи те, що відповідальність відповідача, як платника аліментів за прострочення їх сплати може настати, лише, за наявності його вини, а суду не надано доказів в підтвердження вини відповідача у виникненні боргу та, крім того, суд бере до уваги, що відповідач деякий період не був працевлаштований, не мав доходу, добровільно направляв кошти в рахунок погашення боргу, оскаржував дії державного виконавця, тобто вчиняв активні дії для належного виконання рішення суду про стягнення аліментів, та, наразі, погашає борг і сплачує поточні нарахування аліментів, - суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, надавши належну правову оцінку яким, суд мав би можливість дійти обґрунтованого висновку про задоволення позову. Позивач скористалася своїм правом на судовий захист, однак її позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Керуючись ст. 196 СК України, Постаново Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 , ст.ст. ст.ст. 12, 13, 81, 158, 258- 265, 354 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 01.10.2020 року.

СуддяО. Я. Ярмола