РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/3345/20

провадження у справі № 2/0285/1050/20

29 вересня 2020 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Заполовської Т.Г.,

за секретаря судового засідання Матвіюк Т.М.,

за участі: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоград-Волинський

за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ :

02.09.2020 року позивач звернулась до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 285/4194/19 від 20.05.2020 року та стягнути з відповідача на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше встановленого законом мінімуму, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позову зазначає, що за рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину. Відповідач сплачує вказану суму, однак на сьогоднішній день цієї суми категорично не вистачає для їх утримання. Позивач не в змозі забезпечити дітям належне харчування, навчання, оздоровлення. Розмір аліментів, які сплачує відповідач, занадто низький. Відповідач отримує значно більші суми, ніж зазначено у його довідках про доходи. Позивач вказує, що з травня 2020 року стан її здоров`я значно погіршився, вона часто хворіє, потребує лікування, у зв`язку з чим не може повноцінно працювати. Тому вона змушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів.

24.09.2020 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позову заяву. У відзиві представник відповідача зазначив, що відповідач позов не визнає, просить відмовити у його задоволенні повністю. Стверджує, що відповідач приймає участь у матеріальному забезпеченні дітей, заборгованості по сплаті аліментів не має. Розмір доходу відповідача на місяць становить близько 5000 грн. Також зауважує, що відповідач проживає в службовому приміщенні без реєстрації, має на утриманні стареньку матір, яку на зимовий період забирає до себе проживати, проживає в громадянському шлюбу з ОСОБА_8 , у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 18-21).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав, у ньому зазначених.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав зазначених у відзиві.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного.

Сторони є батьками неповнолітніх: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які проживають разом з матір`ю по АДРЕСА_1 .

За рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 285/4149/19 від 20.05.2020 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання чотирьох неповнолітніх доньок: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяно на кожну дитину, починаючи з 25.02.2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Учасники судового засідання не заперечували того факту, що заборгованість відповідача по сплаті аліментних зобов`язань на користь позивача відсутня.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Адаптуючи названі міжнародні норми до законодавства України, в Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини.

Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за відсутності такої домовленості - судом.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2020 року - 1779 грн., з 01.07.2020 року 1859грн., з 01.12.2020 року 1921 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2020 року 2218 грн., з 01.07.2020 року 2318 грн., з 01.12.2020 року 2395 грн.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що з моменту постановлення попереднього рішення у травні 2020 року у позивача змінився матеріальний стан в сторону погіршення, оскільки зросли витрати на утримання дітей у зв`язку із ростом цін на продукти та одяг, оплату комунальних послуг.

Також заслуговує на увагу той факт, що стан здоров`я позивача з травня 2020 року погіршився, оскільки згідно виписки з медичної картки хворого ОСОБА_1 , 1974 року народження, стоїть на диспансерному обліку у лікаря загальної практики з діагнозом деформований остеоходроз кульшових суглобів та потребує постійного медикаментозного лікування.

З червня 2020 року позивач не отримує жодного виду соціальної допомоги (а.с. 9).

Вказані обставини суд трактує як доведене погіршення матеріального стану позивача.

Одночасно з моменту постановлення попереднього рішення суду матеріальний стан позивача не погіршився.

Відповідно до долучених до відзиву документів відповідач з липня 2020 року має нове місце роботи (а.с. 21) та працює водієм в ДП "Либідь" ТОВ "Беназір", отримуючи щомісячно заробітну плату у розмірі близько 5000 грн. щомісячно.

Також встановлено, що відповідач щомісячно сплачує на утримання дітей 4500 грн. (зі слів його представника в судовому засіданні), не має заборгованості по сплаті аліментів за рішенням суду від 20.05.2020 року, тому суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 має інші мінливі доходи, оскільки за основним місцем роботи з врахуванням обов`язкових утримань до виплати щомісячно отримує менше вказаної суми.

Відтак у судовому засіданні встановлено, що відповідач постійно має витрати, що перевищують його заробіток у ДП "Либідь" ТОВ "Беназір", тому суд приходить до переконання, що він має можливість сплачувати на утримання чотирьох малолітніх доньок аліментів у більшому розмірі, ніж мінімум, що гарантований державою.

Голослівними є твердження відповідача у відзиві, у нього збільшилась кількість утриманців (старенька матір ОСОБА_13 , 1937 року народження, та жінка, з якою фактично підтримує шлюбні стосунки ОСОБА_8 ), так як до справи не долучено доказів про їх непрацездатність.

?

Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів дітей, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, вимоги закону щодо мінімального рекомендованого розміру аліментів, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог про збільшення розміру стягуваних аліментів.

Одночасно позивач, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, не надала доказів, що відповідач має можливість сплачувати щомісячно на утримання чотирьох дітей аліменти в розмірі по 2500 грн. щомісячно на кожну дитину, тому суд вважає доцільним визначити стягнення аліментів у розмірі 1600 грн. на кожну дитину.

Змінений розмір аліментів слід стягувати згідно положень п.23 ПП ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року з дня набрання рішенням законної сили.

Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Також, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави.

Керуючись статтями 4, 10-12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, статтями 84, 141, 180-184, 191,192 СК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області № 285/4194/19 від 20.05.2020 року та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з дати вступу рішення в законну силу і до досягнення ними повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного судового рішення 01.10.2020 року.

Головуюча суддя Т.Г. Заполовська