ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 646/7252/18

Провадження № 22-ц/818/961/20

17 березня 2020 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів Коваленко І.П., Сащенка І.С.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Тубний завод»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Бєлокриницького Артема Олександровича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Тубний завод», на додаткове рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова, ухвалене 16 жовтня 2019 року у складі судді Єжова В.А.,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, після збільшення вимог якого у травні 2019 року (т.1 а.с. 233-240) просила визнати її звільнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тубний завод» (надалі ТОВ) від 20.09.2018 незаконним, поновити її на роботі у ТОВ з 21.09.2018, стягнути з ТОВ середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 97 135 грн, відшкодувати моральну шкоду в сумі 114 645 грн та притягнути винних осіб до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.172 КК України.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.08.2019 (т.2 а.с. 65-72) у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

У серпні 2019 року Бєлокриницький А.О., діючи в інтересах ТОВ, звернувся до суду із клопотанням про ухвалення у справі додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 15 000 грн. В обґрунтування клопотання послався на те, що до закінчення у справі № 646/7252/18 судових дебатів представником відповідача були надані докази понесення ТОВ витрат на правничу допомогу. Суд, ухвалюючи 22.08.2019 рішення, питання про стягнення з ОСОБА_1 15 000 грн на відшкодування витрат на правничу допомогу, сплачених ТОВ адвокату ОСОБА_2 , не вирішив.

Додатковим рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2019 року ТОВ відмовлено у стягненні з ОСОБА_1 15000 грн витрат на професійну правничу допомогу (т.2 а.с. 103-105).

Суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи наявна лише додаткова угода до договору про надання правової допомоги № 01/1704/2018 від 17.04.2018, а сам договір - відсутній. Додаткова угода є невід`ємною частиною договору про надання правової допомоги, і сама по собі без первинного договору не може вважатися допустимим та достовірним доказом понесених витрат на правничу допомогу.

У грудні 2019 року Бєлокриницький А.О., діючи в інтересах ТОВ, подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати додаткове рішення суду від 16.10.2019, ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ 15000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з аналізу норм процесуального права та практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) вбачається, що підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу може бути відсутність документального підтвердження про понесені стороною витрати на правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат ТОВ надало суду копію додаткової угоди від 14.12.2018 до Договору № 01/1704/2018 про надання правової допомоги від 17.04.2018, копію звіту до договору про надання правової допомоги від 30.05.2019 та копію платіжного доручення № 2450 від 30.05.2019. Вказані документи в сукупності є достатніми для підтвердження фактичних витрат на правову допомогу, тому суд помилково відмовив у їх стягненні.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як установлено судом і вбачається із матеріалів справи, рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.08.2019 ОСОБА_1 було відмолено у задоволенні позову, пред`явленого до ТОВ (т.2 а.с. 65-72).

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (ч.3 ст.58 ЦПК України).

Інтереси ТОВ під час розгляду цивільної справи № 646/7252/18 представляв спочатку ОСОБА_2 на підставі довіреності № 445 від 19 листопада 2018 року (т.1 а.с. 144), а потім адвокатське об`єднання «Правопорядок» на підставі договору про надання правової допомоги № 01/1704/2018 від 17.04.2018. Під час укладення вказаного договору від імені адвокатського об`єднання діяв керуючий партнер Бєлокриницький А.О.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У ЦПК України визначено види судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Згідно з положенням пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ТОВ надало суду копію додаткової угоди № 3 від 14.12.2018 до Договору № 01/1704/2018 про надання правової допомоги від 17.04.2018 (т.2 а.с. 19), копію звіту № 03/2019 до договору про надання правової допомоги від 30.05.2019 (т.2 а.с. 20) та платіжне доручення № 2450 від 30.05.2019 (т.2 а.с. 15) про сплату ТОВ на користь адвокатського об`єднання «Правопорядок» 15000 грн за послуги з представництва інтересів ТОВ у судовій справі № 646/7252/18.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до пункту першого додаткової угоди № 3 від 14.12.2018 клієнт доручає адвокатському об`єднанню представництво інтересів та надання професійної правничої допомоги у судовій справі № 646/7252/18, що знаходиться на розгляді у Червонозаводському районному суді м. Харкова за позовом ОСОБА_1 до ТОВ про незаконне звільнення, поновлення на роботі (т.2 а.с. 19).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Наданий ТОВ звіт № 03/2019 від 30.05.2019 містить перелік наданих ТОВ професійних правничих послуг, кількість годин та їх вартість (т.2 а.с. 20-21). Згідно з указаним звітом вартість послуг склала 15000 грн, які були перераховані ТОВ на користь адвокатського об`єднання (т.2 а.с. 15).

Судова колегія вважає, що з наданих ТОВ документів у сукупності можливо зробити висновок про обсяг професійних правничих послуг, які адвокатське об`єднання «Правопорядок» погодилося надати ТОВ, обсяг фактично наданих послуг та їх вартість, яку ТОВ сплатило. Відсутність в суду першої інстанції безпосередньо договору про надання професійної правничої допомоги не позбавляло його можливості встановити вказані обставини та розглянути питання про стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Принцип змагальності, що діє у цивільному процесі, знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.

Тобто у разі відсутності заперечень з боку позивача проти розміру заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, суд не може з власної ініціативи зменшувати їх розмір.

ОСОБА_1 не заперечувала проти заявленого відповідачем розміру витрат на правову допомогу.

Оскільки пункт перший частини 1 статті 5 Закону України № 3674-VI від 08.07.2011 «Про судовий збір» звільняє позивачів у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, ОСОБА_1 не звільнена від необхідності відшкодування на користь ТОВ витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника ТОВ підлягає задоволенню, додаткове рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2019 року скасуванню з ухваленням у справі нової постанови. З ОСОБА_1 на користь ТОВ належить стягнути 15000 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381 - 383, 389 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бєлокриницького Артема Олександровича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Тубний завод», задовольнити.

Додаткове рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2019 року скасувати, ухвалити у справі нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тубний завод» (, місцезнаходження: м. Харків, вул. Георгіївська, буд. 10) 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 березня 2020 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді І.П. Коваленко

І.С. Сащенко