15.09.2020 Справа № 756/8014/19
Справа №756/8014/19
Провадження №2/756/1347/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.,

за участі секретаря судового засідання Дуб В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 7 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання спадщини відумерлою,

В С Т А Н О В И В:

Перший заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири від 16.02.2018 № 51 недійсним, скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 ; визнання спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відумерлою.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що первинна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 була проведена за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 02.11.2004 Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла.

За даними Спадкового реєстру спадкова справа щодо майна померлої ОСОБА_3 не заводилася, заповіти та/або спадкові договори не складались. У зв`язку з чим є підстави вважати, що спадщина, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті ОСОБА_3 та складається з квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 37,9 кв.м, має бути визнана відумерлою та перейти у власність територіальної громади міста Києва.

Проте, 16.02.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шупенею О.М. право власності на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16.02.2018, укладеного з ОСОБА_2 .

Пунктом 3 вказаного договору зазначено, що спірна квартира належить продавцю ОСОБА_2 на підставі договору дарування квартири, посвідченого 06.10.2009 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мегедь JI.K. за № 473.

Проте, Київським обласним державним нотаріальним архівом повідомлено, що в наряді 2-03 «Договори про відчуження квартир та документи на підставі яких вони посвідчувались» договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 06.10.2009 № 473 серед справ приватного нотаріуса не виявлено.

Листом КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 062/14-15004 (И-2018) від 05.12.2018 повідомлено, що реєстрація права власності на спірну квартиру проведена лише за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.11.2004, на підставі договору дарування від 06.10.2009 вказана квартира на праві власності не реєструвалася.

Таким чином, ОСОБА_2 , не будучи власником спірного майна, здійснив відчуження вищезазначеної спірної квартири ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16.02.2018 № 51., тобто незаконно розпорядився майном шляхом передачі його у власність ОСОБА_1 .

Допитаний в рамках кримінального провадження в якості свідка ОСОБА_1 пояснив, що ніколи не оформлював договорів, пов`язаних з купівлею або продажем нерухомості на території міста Києва, в тому числі і спірної квартири. Підпис на договорі купівлі-продажу квартири від 16.02.2018 № 51 та почерк, яким виконано напис « ОСОБА_1 », йому не належить. Тобто ОСОБА_1 не був покупцем спірної квартири за вказаним договором купівлі-продажу.

У зв`язку з тим, що зміст договору купівлі-продажу від 16.02.2018 № 51 суперечить положенням ЦК України, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам, укладений особою, яка не була власником нерухомого майна - предмету договору, вказаний договір купівлі-продажду, на думку позивача, має бути визнаний недійсним.

У зв`язку з тим, що державну реєстрацію права власності на нерухоме майно проведено на підставі договору купівлі-продажу, який не відповідає вимогам законодавства, є підстави для скасування такої реєстрації та визнання спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді квартири АДРЕСА_1 відумерлою, оскільки з часу відкриття спадщини минуло більше року, спадкоємці за законом або заповітом після смерті ОСОБА_3 відсутні.

Ухвалою судді від 14.06.2019 задоволено заяву Першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 7 Кобилянського О. про забезпечення позову, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 з забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного нерухомого майна.

Ухвалою суду від 20.08.2019 постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Прокурор Київської місцевої прокуратури № 7 Петрусенко Н.І. у судове засідання не з`явилася, просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Представник Київської міської ради Солдатченко Л.М. у судове засідання не з`явилася, просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, про день, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку.

У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів, які не повідомили про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 170236406 від 12.06.2019 право приватної власності (частка 1) на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 37,9 кв.м, житловою площею - 17,2 кв.м, зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 51 від 16.02.2018, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шупенею О.М.

Як вбачається зі змісту самого договору купівлі-продажу № 51 від 16.02.2018, останній укладено між ОСОБА_2 (продавцем), з одного боку, та ОСОБА_1 (покупцем), з іншого боку.

Згідно з п.п. 2, 3 вказаного договору предметом договору є однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 37,9 кв.м, житловою площею - 17,2 кв.м, яка належить продавцю ОСОБА_2 на підставі договору дарування квартири, посвідченого 06.10.2009 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мегедь Л.К., зареєстрованому у реєстрі за № 473.

Проте, як вбачається з листа Київського обласного державного нотаріального архіву від 22.03.2019 за вих. № 657/01-17, в результаті перевірки архівного фонду № 63 приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мегедь Л.К., в наряді 2-03 «Договори про відчуження квартир та документи на підставі яких вони посвідчувались» договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 06.10.2009 № 473 серед справ приватного нотаріуса не виявлено.

Згідно з листом КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» № 062/14-15004 (И-2018) від 05.12.2018 реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 проведена лише за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.11.2004, виданого ОСОБА_3 . Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 25.10.2004 № 1973-С (а.с.29).

Крім того, в листі зазначено, що квартира АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 06.10.2009 на праві власності не реєструвалася.

Згідно з висновком експерта від 30.05.2019 № 17-3/613 за результатами проведення технічної експертизи документів у кримінальному провадженні №0000103 договір дарування квартири від 06.10.2009 № 473, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мегедь Л.К., предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , не відповідає аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

Згідно з витягом від 12.06.2019 в рамках кримінального провадження №0000103 до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2019 за №№ 22, 23 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.28, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України за фактом того, що невстановлені особи, використовуючи підроблені документи, за участю приватного нотаріуса заволоділи об`єктом нерухомості - квартирою по АДРЕСА_2 .

Згідно з протоколом допиту ОСОБА_1 у якості свідка у кримінальному провадженні №0000103 від 06.01.2016, останній зазначив, що ніколи не оформлював договорів, пов`язаних з купівлею або продажем нерухомості на території міста Києва, в тому числі і спірної квартири АДРЕСА_1 . Підпис на договорі купівлі-продажу квартири від 16.02.2018 № 51 та почерк, яким виконано напис « ОСОБА_1 », йому не належить.

Під час судового розгляду також встановлено, що за даними Департаменту з питань реєстрації Київської міської ради ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (лист від 11.04.2019 за вих. № 074/06/2-1136).

За повідомленням Оболонського відділ районного у місті Києві відділу ДРАЦС ГТУЮ у м. Києві від 09.02.2019 № 1099/16.7-9, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що відлілом державної реєстрації смерті ГТУЮ у м. Києві зроблено актовий запис про смерть № 18865 від 05.12.2017.

За інформацією Одинадцятої київської державної нотаріальної контори у Спадковому реєстрі відсутня відомості щодо спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (інформаційна довідка № 55137426 від 15.02.2019).

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з вимогами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з приписами ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Положеннями статті 655 ЦК України, встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

При вирішенні даної справи суд враховує те, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина першастатті 215 ЦК України).

Крім того, згідно з ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Таким чином, укладаючи 16.02.2018 договір купівлі-продажу № 51 ОСОБА_2 не був законним власником квартири АДРЕСА_1 , яка є предметом договору та яка була у встановленому законом порядку зареєстрована за ОСОБА_3 , яка на час вчинення оспорюваного правочину вже померла і не мав повноважень щодо укладання цього договору від її імені. Уклавши оспорюваний договір, ОСОБА_2 незаконно розпорядився чужим майном шляхом передачі його у власність ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_1 заперечує проти того, що він приймав участь в укладанні договору купівлі-продажу від 16.02.2018, зазначив під час допиту у якості свідка у кримінальному провадженні, що не підписував вказаний договір. Таким чином, волевиявлення останнього на укладення вказаного договору та придбання нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , було відсутнє.

Отже, в момент вчинення правочину - договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16.02.2018 № 51, не дотримані вимоги, встановлені частинами першою - третьою статті 203 ЦК України, що тягне за собою недійсність даного правочину.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Правочин, визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення (ст. 236 ЦК України).

Вирішуючи спір в частині скасування державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_1 суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. З Закону загальними засадами державної реєстрації прав є, серед іншого, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За пунктом 1 ч. 1 ст. 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору.

Разом з цим, підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 був договір купівлі-продажу від 16.02.2018, який суперечить вимогам закону та визнаний судом недійсним.

Отже, вказаний договір купівлі-продажу від 16.02.2018, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , не може бути належною правовою підставою для реєстрації права власності на спірну квартиру, оскільки він суперечить вимогам законодавства та його укладено з собою, яка не була власником зазначеного вище нерухомого майна.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Таким чином, враховуючи, що державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 проведено на підставі договору, який не відповідає вимогам законодавства та визнаний судом недійсним, відповідно до ст. 26 Закону, державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на вказану квартиру, здійснена 16.02.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шупенею О.М. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; номер запису про право власності 24878383) підлягає скасуванню.

Разом з тим, вимоги в частині визнання спадщини відумерлою задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання спадщини відумерлою.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Таким чином, заявлені прокурором вимоги в частині визнання спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 відумерлою, оскільки такі вимоги пред`явлено у межах позовного провадження за відсутності даних щодо наявності спору щодо цього. В даний час шляхом задоволення вимог про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації права власності суд повернув спірному нерухомому майну у власність померлох ОСОБА_3 і в подальшому питання про відумерлість її спадщини підлягає вирішенню в порядку, визначеному Главою 9 Розділу ІV ЦПК України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів на користь Прокуратури м.Києва у дольовому порядку пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-8, 12-18, 81, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 7 в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно та визнання спадщини відумерлою - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 16.02.2018 за № 51, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шупенею О.М.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , здійснену 16.02.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шупенею О.М. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000; номер запису про право власності 24878383).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути в дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Прокуратури м.Києва витрати по сплаті судового збору у розмірі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) гривні, з кожного по 1921 (одні тисячі дев`ятсот двадцять одній) гривні.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заяву про апеляційне оскарження заочного рішення суду може бути подано позивачем до апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в двадцятиденний строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відомості про сторони:

Позивач - Київська міська рада, ; місцезнаходження: м. Київ, вул.. Хрещатик, 36.

Відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя А.М.Майбоженко