Номер провадження: 22-ц/813/1830/20
Номер справи місцевого суду: 504/2888/17
Головуючий у першій інстанції Вінська Н.В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ТОВ «Чорноморська газова компанія» - Сметюх Веронікою Сергіївною на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2019 року за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморська газова компанія» до ОСОБА_1 , третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог «СТ Аджалик - Газ» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

28 липня 2017 року представник ТОВ «Чорноморської газової компанії» звернувся до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що відповідно до протоколу № 1 загальних зборів членів ЧП «Аджалик» від 26.04.2013 року на яких були присутні мешканці с. Свердлове у кількості 141 особи в тому числі і відповідач було вирішено сотворити неприбуткове СТ «Аджалик» для будівництва підводного газопроводу високого тиску від села Першотравневе до села Свердлове та розвідного газопроводу середнього тиску по всіх вулицях села Свердлове Комінтернівського району Одеської області. Дане рішення було прийнято одноголосно. Також було вирішено затвердити Статут СТ «Аджалик» та визначити його місцезнаходження АДРЕСА_1 . Крім того було затверджено склад правління СТ у кількості 14 осіб. Головою правління було обрано ОСОБА_2 , секретарем - казначеєм ОСОБА_3 на цих же зборах було затверджено рішення про укладення договору на виконання робіт з газифікації села з позивачем ТОВ «Чорноморська газова компанія», прийнятий тимчасовий Статут СТ «Аджалик» по газифікації села і прийнято рішення про його державну реєстрацію. 07.05.2013 року між ТОВ «Чорноморська газова компанія» та тимчасовим кооперативом «Аджалик» було укладено договір «6/13 на виконання робіт з будівництва підземного газопроводу високого тиску від села Першотравневе до села Свердлове Комінтернівського району Одеської області та розвідного газопроводу середнього тиску по селу Свердлове. За умовами договору підрядник (ТОВ «Чорноморська газова компанія») обумовив суму цільового патинового внеску у сумі 15000 грн. із гарантованих замовником (СТ «Аджалик») 450 абонентів та надав СТ безпроцентну розстрочку до 25 грудня 2014 року, про що з кожним абонентом було складено додаткову угоду. 25.05.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 124 на виконання робіт. 22.05.2013 року відбулося засідання СТ «Аджалик» на якому було вирішено питання про внесення змін щодо розміру пайового внеску , а також прийнято рішення про те, що укладення кожною особою договору - додатку до договору 6/13 від 07.052013 року та вважати його заявою про вступ до кооперативу. 25.10.2013 року тимчасовий кооператив «Аджалик» був зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, як неприбуткове підприємство СТ «Аджалик - Газ» (). 06.11.2013 року між ТОВ «Чорноморська газова компанія» та СТ «Аджалик - Газ» було укладено договір про газифікацію с. Свердлове на підставі договору № 6/13 від 07.05.2013 р. Роботи з будівництва підводного газопроводу були розпочаті в липня і закінчені у вересні 2014 року. Станом на 01.01.2014 року ТОВ ЧГК було сплачено 1864,750 грн. замість обумовлених договором 3400000 грн. Станом на 01.01.2015 року заборгованість склала 300000 грн. Ця ситуація виникла у зв`язку з тим, що замість 450 абонентів було підключено 253. У зав`язку з чим на засіданні правління СТ. Аджалик - Газ» було прийнято рішення про розподілення суми заборгованості на всіх членів СТ, що склало 12000 грн., а для нових членів СТ встановлено суму пайового внеску у сумі 35000 грн. ТОВ «ЧКГ» продовжила термін сплати пайового до 25.12.2015 року. Про згоду продовжити виплати відповідач ОСОБА_4 надав відповідну розписку, проте своїх зобов`язань не виконує, хоча з жовтня 2014 року користується газом. Борг ОСОБА_1 перед ТОВ «ЧГК» складає 11440 грн. У межах договору № 6/13 від 07.05.2013 року сторони домовились про вартість будівництва та об`єму виконаних робіт. Проте незважаючи на повне виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за договором та розпискою, відповідач не виплачує заборгованість та продовжує користуватися природним газом на протязі року. Згідно Статуту «Аджалик -Газ» метою його створення, є газифікація села та покращення побутових умов громадян, що мешкають у с. Свердлове. Відповідно до п. 6.4. Статуту СТ у разі порушення строків внесення членських та цільових внесків член СТ сплачує штраф у розмірі 0,1 проценту від несплаченої суми за кожен день прострочки. Таким чином просили суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Чорноморська газова компанія» 11 440 грн (а.с. 1-53).

30 жовтня 2019 року рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області (суддя Вінська Н.В.) у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморська газова компанія» до ОСОБА_1 , третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог «СТ Аджалик - Газ» про стягнення заборгованості - відмовлено в повному обсязі (а.с. 120-122).

03 грудня 2019 року представником ТОВ «Чорноморська газова компанія» - Сметюх Веронікою Сергіївною було подано апеляційну скаргу на рішення Комінтернівського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2019 року. Представник апелянта вважає вказане рішення прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. На підтвердження наявності заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Чорноморська газова компанія» представником позивача надано копії договорів на виконання робіт та оригінал документу, проте при ухваленні рішення суд відхилив як доказ розписку від 25.10.2014 року, взявши до уваги пояснення представника відповідача, що ОСОБА_1 не підписував вищевказаної розписки. Суд зобов`язаний забезпечити дійсно змагальний процес, враховуючи те, що відповідач заперечує той факт підписання ним розписки, суддя повинна була роз`яснити останньому його право заявити клопотання про призначення почеркознавчої експертизи для вирішення питання відповідності чи невідповідності його підпису у розписці, і тільки після отримання відповідного висновку експерта або відмови від проведення почеркознавчої експертизи, вирішувалося питання про доведеність чи недоведеність вимог позову. Також Відповідачем у судовому порядку підтверджуються факти укладання з позивачем договору №124 від 25 травня 2013, а також сплата грошових коштів згідно наданих квитанцій. Апелянт пояснює, що вищевказаний договір від 25.05.2013 є доповненням до основного договору від №6/13 від 07 травня 2013 року, цей факт зазначено в назві договору №124 та прописано в його змісті. Отже Позивач та Відповідач досягли згоди, щодо істотних умов договору та уклали його в письмовій формі з зазначенням прав та обов`язків, строку та реквізитів сторін для розрахунків. Апелянт просить скасувати рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2019 року.

25 лютого 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 засобами Укрпошти направила до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому наполягає на законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення суду першої інстанції, а також зазначає, що основний доказ на якому ґрунтуються вимоги позивача - розписка була обґрунтовано не прийнята судом першої інстанції оскільки факт її підписання відповідачем доведено не було. На думку представника відповідача, саме на позивача покладено обов`язок довести законність наведеного доказу (заявляти експертизу, тощо), відповідач же є людиною похилого віку, пенсіонером та людиною, яка ніде не працює, в нього не має зайвих доходів, тому він не може на кожну невідомо ким підписану розписку клопотати про призначення експертизи та сплачувати за неї. На підставі викладеного, просить залишити оскаржуване судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

В судовому засіданні представник позивача Сметюх В.С. просила задовольнити апеляційну скаргу. Представник третьої особи - Юзефович Н.М. апеляційну скаргу підтримав. Представник відповідача ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників провадження, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції відхиливши як доказ позивача, договір № 6/13 від 07 травня 2013 року укладений між головою тимчасового кооперативу «Аджалик» (замовник) та ТОВ «Чорноморська газова компанія» (підрядник), дійшов висновку, що у справі відсутні докази, з яких можливо було б встановити виникнення у відповідача боргу у розмірі 11 440 грн. перед ТОВ «Чорноморська газова компанія».

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції та звертає увагу на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до протоколу № 1 загальних зборів членів ЧП «Аджалик» від 26.04.2013 року на яких були присутні мешканці с. Свердлове у кількості 141 особи, в тому числі і відповідач, одноголосно було вирішено сотворити неприбуткове СТ «Аджалик» для будівництва підводного газопроводу високого тиску від села Першотравневе до села Свердлове та розвідного газопроводу середнього тиску по всіх вулицях села Свердлове Комінтернівського району Одеської області. Також було вирішено затвердити Статут СТ «Аджалик» та визначити його місцезнаходження АДРЕСА_1 . Крім того було затверджено склад правління СТ у кількості 14 осіб (а.с. 7-8).

07 травня 2013 року між ТОВ «Чорноморська газова компанія» та тимчасовим кооперативом «Аджалик» було укладено договір «6/13 на виконання робіт з будівництва підземного газопроводу високого тиску від села Першотравневе до села Свердлове Комінтернівського району Одеської області та розвідного газопроводу середнього тиску по селу Свердлове. За умовами договору підрядник (ТОВ «Чорноморська газова компанія») обумовив суму цільового патинового внеску у сумі 15000 грн. із гарантованих замовником (СТ «Аджалик») 450 абонентів та надав СТ безпроцентну розстрочку до 25 грудня 2014 року, про що з кожним абонентом було складено додаткову угоду. 25.05.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 124 на виконання робіт (а.с.19-20).

22 травня 2013 року відбулося засідання СТ «Аджалик» на якому було вирішено питання про внесення змін щодо розміру пайового внеску , а також прийнято рішення про те, що укладення кожною особою договору - додатку до договору 6/13 від 07.05.2013 року та вважати його заявою про вступ до кооперативу (а.с.12).

25 травня 2013 року між ТОВ «Чорноморська газова компанія» та ОСОБА_1 укладено договір № 124 на виконання робіт (додаток до договору) відповідно до якого «Замовник» доручає «Підряднику» виконати роботи по будівництву підвідного та розвідного газопроводу с. Свердлове, та зобов`язується оплатити «Підряднику» вартість виконаних робіт за визначеними сторонами п. 2 даної додаткової угоди вартістю робіт та порядком розрахунків в загальній сумі 15 000 грн. Згідно п. 4. 1 додаткової угоди «усі розбіжності вирішуються тільки між сторонами даної угоди» (а.с.21).

25 жовтня 2013 року, відповідно до рішення загальних зборів №1 від 14.10.2013 року у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, як неприбуткове підприємство СТ «Аджалик - Газ» ().

27 вересня 2014 року на засіданні правління СТ «Аджалик - Газ, було прийнято рішення про розподілення суми заборгованості на всіх членів СТ, що склало 12000 грн., а для нових членів СТ встановлено суму пайового внеску у сумі 35000 грн. ТОВ «ЧКГ» продовжила термін сплати пайового до 25.12.2015 року (а.с.13-14).

25 жовтня 2014 року ОСОБА_4 (особу встановлено відповідно до паспорта) надав ТОВ «Чорноморська газова компанія» відповідну розписку про згоду продовжити виплати, у якій зазначив що зобов`язується погасити заборгованість у сумі 12 000 грн перед ТОВ «Чорноморська газова компанія» за виконані роботи відповідно до договору 6/12 від 07 травня 2013 року протягом 12 місяців до 25.12.2015 року (а.с.22).

Враховуючи вище зазначені обставини справи апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення суд першої інстанції посилався на хибність твердження представника позивача на необхідність доведення даного доказу стороною відповідача, з приводу чого апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до чч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За положеннями ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд від 02 жовтня 2019 року у справі № 522/16724/16-ц.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України, слід зробити висновок, що відповідач, заперечуючи факт підписання ним відповідної розписки від 25 жовтня 2014 року про згоду продовжити виплати повинен був довести відповідні обставини.

Зокрема, відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.103 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: характер і ступінь ушкодження здоров`я; психічний стан особи; вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

На підтвердження позовних вимог позивачем, як вже було зазначено вище, було надано розписку ОСОБА_4 (особу встановлено відповідно до паспорта) про згоду продовжити виплати, відповідно до якої відповідач зобов`язався погасити заборгованість у сумі 12 000 грн перед ТОВ «Чорноморська газова компанія» за виконані роботи відповідно до договору 6/12 від 07 травня 2013 року протягом 12 місяців до 25.12.2015 року. Хоча відповідач із зазначеними доказами не погодився та наголошуючи на тому, що зазначена розписку було підписано не ним, а невідомою особою, проте належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин, ані протягом розгляду даної справи у суді першої інстанції, ані у суді апеляційної інстанції надано не було, зокрема, не замовив відповідної почеркознавчої експертизи, у порядку передбаченого ЦПК України. Суд першої інстанції вищенаведеного не врахував. Окремо апеляційний суд зауважує, що позиція сторони відповідача не може ґрунтуватись виключно на запереченні обставин та відповідних ним доказів, а кожне з заперечень повинно так само доводитись ним належними та допустимими доказами.

Зважаючи на наведене, доводи відповідача (продубльовані ним у відзиві на апеляційну скаргу) про недоведеність позову зводяться виключно до недоведених припущень. ОСОБА_4 під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій не надав доказів на спростування доводів позивача та на підтвердження власних заперечень проти позову, не скористався правом заявлення клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, не надав на підтвердження заперечень доказів погашення заборгованості, зокрема платіжних документів. Наявні в матеріалах справи квитанції свідчать про часткове погашення заборгованості протягом спірного періоду (а.с.62-65).

Враховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Чорноморська газова компанія» не відповідає діючому цивільному законодавству та матеріалам справи та є необґрунтованим, а рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2019 року таким, що ухвалено при недоведеності обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що згідно зі ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухвалення нового рішення.

Як вже було зазначено вище, договором №6/13 між ТОВ «Чорноморська газова компанія» та тимчасовим кооперативом «Аджалик» від 07 травня 2013 року та додаткової угоди №124 від 25.05.2013 року між позивачем та відповідачем, за умови підключення 450 домів було встановлено суму пайового внеску у розмірі 15 000 грн.(а.с.19-20).

27 вересня 2014 року на засіданні правління СТ «Аджалик - Газ» у зв`язку із тим що кількість договорів на виконання робіт із газифікації, укладених станом на день скликання зборів виявилась меншою, ніж було передбачено договором №6/13 від 07.05.2013 року, заборгованість перед ТОВ «Чорноморська газова компанія» склала 3 075 000 грн., було прийнято рішення про розподілення суми заборгованості на всіх членів СТ. Та збільшено пайовий внесок на кожного абонента на 12 000 грн ( а.с.13-14).

У наданій 25 жовтня 2014 року позивачу розписці про згоду продовжити виплати ОСОБА_4 (особу встановлено відповідно до паспорта) зобов`язався погасити заборгованість у сумі 12 000 грн перед ТОВ «Чорноморська газова компанія» за виконані роботи відповідно до договору 6/12 від 07 травня 2013 року протягом 12 місяців до 25.12.2015 року. Вказана розписка за своєю природою свідчить про виникнення між сторонами зобов`язальних відносин, підстава яких недійсним у встановленому порядку недійсною не визнавалась, а тому виходячи з презумпції ст. 204 ЦК України апеляційний суд визнає встановленим факт укладення договору та виникнення заборгованості за ним. Апеляційний суд також звертає увагу, що відповідач користується газовою мережею починаючи з 2014 року по момент розгляду справи в суді.

Таким чином, з урахуванням сум, встановлених договором №6/13 між ТОВ «Чорноморська газова компанія», тимчасовим кооперативом «Аджалик» від 07 травня 2013 року та додаткової угоди №124 від 25.05.2013 року між позивачем та відповідачем та протоколом №3 загальних зборів СТ «Аджалик - Газ», загальна сума, що підлягала виплаті ОСОБА_4 на користь ТОВ «Чорноморська газова компанія» становила 27 000 грн.

З наданих ОСОБА_1 копій квитанції вбачається, що наведені вище зобов`язання відповідачем було виконано частково - у сумі 15 560 грн. (а.с.62-65). Таким чином розмір непогашеної заборгованості відповідача перед ТОВ «Чорноморська газова компанія» за виконані відповідно до договору 6/12 від 07 травня 2013 року роботи становить 11 440 грн.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

На підставі викладено, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог перед ТОВ «Чорноморська газова компанія» та наявності підстав для їх задоволення.

Отже, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Чорноморська газова компанія» - Сметюх Веронікою Сергіївною- задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморська газова компанія» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморська газова компанія» 11440 грн.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

Повний текст цієї постанови складено 28 вересня 2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

17.09.2020 року м. Одеса