Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2020 Справа №607/6445/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання - Хамелко О. Ю.,

позивачки - ОСОБА_1 , відповідача - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред`явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 серпня 1996 року у Мельнице-Подільській селищній раді, Борщівського району, Тернопільської області. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що від шлюбу у них народилося двоє синів: ОСОБА_3 , 1998 року народження та ОСОБА_4 , 2010 року народження. Однак, впродовж тривалого часу їх стосунки суттєво погіршилися, вона та відповідач втратили почуття любові, довіри та взаєморозуміння, внаслідок чого між ними часто виникають суперечки в присутності дітей. За таких обставин просить шлюб розірвати, проти примирення категорично заперечує, оскільки, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, що мають істотне значення.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2020 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та пояснила, що впродовж останніх п`яти років відносини між нею та відповідачем є напруженими, часто виникають сварки, вона втратила почуття любові та поваги до чоловіка, тому не бажає та не буде разом із ним проживати як подружжя. У зв`язку із чим категорично настоювала на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що мають істотне значення.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечив проти розірвання шлюбу, вказав, що суд зобов`язаний зберегти інститут сім`ї та зазначив, що любить свою дружину, знає її психотип , у неї двісті днів у рік мігрень. Однак, бажає, щоб діти виховувалися у повній сім`ї, проте не заперечив твердження позивачки про те, що протягом останніх п`яти років між ними часто виникають сварки та непорозуміння. Вважає, що розірвання шлюбу негативно виплине на діте, на їх уявлення про сім`ю. За вказаних обставин просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судом установлено:

Позивачка ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 вступили у зареєстрований шлюб 01 серпня 1996 року, про що зроблено актовий запис №10 Мельнице-Подільської селищної ради, Борщівського району, Тернопільської області та 27 грудня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області повторно видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим повторно 04 жовтня 2017 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (актовий запис №435 складено 25 лютого 2010 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області).

Також у шлюбі сторін є повнолітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сімейне життя сторін не склалося, впродовж останніх п`яти років між ними часто виникають сварки та суперечки, вони втратили почуття любові , взаєморозуміння та довіри, у зв`язку із чим позивачка вважає подальше спільне подружнє життя неможливим, оскільки перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення .

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до переконання,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав:

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

У Постанові від 25 вересня 2019 року прийнятій у справі №755/14148/18 (провадження № 61-11325св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відтак, суд вважає неспроможними доводи відповідача про те, що шлюб повинен бути збережений, оскільки позивачка категорично наполягає на тому, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер.

Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов ОСОБА_2 - до задоволення.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись статтями 4, 12, 76, 77, 78, 80, 81 141, 258, 259, 264, 265, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 01 серпня 1996 року Мельнице -Подільською селищною радою Борщівського району Тернопільської області, актовий запис за № 10.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 840, 20 гривень сплаченого судового збору.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду .

Дата складення повного судового рішення 28 вересня 2020 року .

Реквізити сторін :

Позивач : ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач : ОСОБА_2 , зареєстрована адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Головуючий суддяЛ. М. Сливка