рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

01 жовтня 2020 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Славич Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Центр надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради, Виконавчого комітету Мологівської сільської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась 06.12.2019 року до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , Центр надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради, Виконавчого комітету Мологівської сільської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком.

Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона є власницею будинку за адресою: АДРЕСА_1 . В даному будинку зареєстрована, але не проживає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не є членом сім`ї позивачки та не проживає в зазначеному будинку понад один рік. Факт реєстрації відповідачки ОСОБА_2 у будинку позивачки порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, тому вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вона є спадкоємицею померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та мешкала за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача - Центру надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради в судове засідання не з`явився, згідно акту кур`єра Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, вручити судову повістку відповідачу не вбачалось можливим.

Представник відповідача Виконавчого комітету Мологівської сільської ради у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, винести законне і обґрунтоване рішення.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню по наступним підставам.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивачка ОСОБА_1 є власницею житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВРХ №310482 від 18.09.2012 року та Витягу про державну реєстрацію прав №36087624 від 01.11.2012 року.

Згідно Акту про фактичне не проживання від 23.11.2019 року, відповідачка ОСОБА_2 не проживає за зазначеною вище адресою на протязі більше 1 року.

Згідно Довідки №4027 від 20.11.2019 року, виданої Виконавчим комітетом Мологівської сільської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Довідки про склад спадкоємців, виданої 11.03.2020 року Білгород-Дністровською районною державною нотаріальною конторою, ОСОБА_2 є спадкоємицею, що прийняла спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 . Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №59769309 від 11.03.2020 року, спадкодавець ОСОБА_3 мешкала за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно Виписки з погосподарської книги №733 від 12.03.2020 року, виданої Виконавчим комітетом Мологівської сільської ради, померла ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, що мають в приватній власності житло, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71,72,116,156 ЖК УРСР,стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно з ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку.

В силу ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскільки судом достеменно встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 є спадкоємицею померлої ОСОБА_3 , яка мешкала в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , акт про фактичне не проживання відповідачкою за зазначеною адресою складено в довільній формі, за участю лише одного свідка, тому суд не приймає його до уваги як належний та допустимий доказ, відповідачка заперечує проти задоволення позову.

У зв`язку з вищевказаним, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Центр надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради, Виконавчого комітету Мологівської сільської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 12, 13, 128, 223, 247, 263, 265, 268, 280-289 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Центр надання адміністративних послуг Білгород-Дністровської міської ради, Виконавчого комітету Мологівської сільської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя :