Справа № 216/4149/19
провадження №2/216/1727/20
23 вересня 2020 року
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Бутенко М.В.,
при секретарі - Клименко О.В.
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кривому Розі цивільну справу за позовом Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, орган опіки та піклування, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулась до суду з позовом посилаючись на те, що є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Крім позивача у будинку зареєстровані: син позивача - ОСОБА_2 , колишня невістка позивача - ОСОБА_3 , онук позивача - ОСОБА_4 . Відповідачі не проживають у зазначеному будинку з 2005 року по теперішній час, особистих речей відповідачів у будинку немає, обіцяли знятись з реєстраційного обліку, але так цього і не зробили. Реєстрація відповідачів порушує її права, як власника, а від так вона змушена звернутися до суду з позовною заявою. Реєстрація відповідачів у будинку призводить до нарахування комунальних платежів, які важко сплачувати.
Позивач, представник позивача у судове засідання не з`явились. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні.
Відповідачі по справі в судове засідання не з`явилися, судові повістки направлені їм за адресою реєстраційного обліку та відомого позивачу фактичного місця проживання не отримують, інформації щодо інших адрес для листування в порушення вимог ст. 131 ЦПК України суду не надано. За правилами ст.128-130 ЦПК України, відповідачі про причини своєї неявки суд не повідомили, не надали суду жодної заяви або клопотання. На думку суду, така поведінка відповідачів свідчить про недобросовісне користування правами сторони у цивільному процесі, у зв`язку з чим суд визнає неповажною неявку відповідачів та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди сторони позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України.
Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
В судовому засіданні встановлено, що, позивач є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 21 червня 1999 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Глущенко О.А., зареєстровано у реєстрі за №186. Право власності зареєстроване за позивачем у КП ДОР "КБТІ", що підтверджується відповідною відміткою на зворотному боці договору.
Крім позивача у будинку зареєстровані: син позивача - ОСОБА_2 , колишня невістка позивача - ОСОБА_3 , онук позивача - ОСОБА_4 .
Відповідачі не проживають у зазначеному будинку з 2005 року по теперішній час, особистих речей відповідачів у будинку немає.
Реєстрація відповідачів у будинку порушує права позивача як його власника, оскільки при нарахуванні комунальних платежів за деякими послугами, що надаються, розрахунок здійснюється з кількості осіб, що зареєстровані у нерухомому майні, що обтяжує її матеріально, так як потребує додаткових витрат по сплаті платежів ще і за відповідачів по справі. Також, відповідачі своєю реєстрацією у належному позивачу будинку перешкоджають у реалізації права вільного розпорядження та володіння своїм майном. У разі необхідності зробити відчуження власного нерухомого майна під час продажу жоден з покупців не забажає придбати об`єкт зі сторонніми зареєстрованими там особами, на яких нараховуються комунальні платежі, надходить поштова кореспонденція тощо, які хоч і формально, але ж займають житлову площу, межі якої обмежені згідно ЖК України. Все це створює для позивача відповідні незручності, які обмежують права вільного володіння та розпорядження майном. Крім того, є перешкоди у призначенні субсидії на об`єкт нерухомого майна, так як враховується майновий стан всіх зареєстрованих осіб, а у разі якщо особи не працевлаштовані, то це є підставою для відмови у її призначенні.
Доказом того, що відповідачі не проживають з зазначеного часу у нерухомому майні є акт від 26.06.2019 року, який був складений сусідами, підписи яких засвідчені. Ті ж самі обставини, викладені і у довідці, що надана головою квартального комітету.
В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що відповідачі, зареєстровані, однак з 2005 року фактично не проживають в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .
Наявністю реєстрації відповідачів у належному позивачу на праві власності помешканні, чиняться перешкоди, як власнику об`єкту нерухомості, оскільки останній повинен нести великі комунальні витрати, позбавлений можливості отримувати субсидії та інші соціальні пільги, розпоряджатися належним йому на праві власності майном.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод прийнятого у Парижі 20.03.1952 p., було гарантовано захист права власності. Згідно з нею кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна не інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Конституційне право на житло містить заборону примусового позбавлення житла не інакше як на підставі закону і за рішенням суду. Цьому праву кореспондує обов`язок держави створювати умови для його захисту та реалізації. Основною гарантією реалізації права на житло є те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як за рішенням суду.
Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд.
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло [2, ст. 141].
Відповідно до цього положення гарантується не тільки свобода його придбання, але й можливість його вільного користування, його недоторканість, недопущення примусового позбавлення, не інакше, як на підставі і за рішенням суду. Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність не тільки дає свободу розпорядження, власність й зобов`язує: вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Положення Конституції України продовжується в нормах Глави 23 Цивільного кодексу України, який встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд [3, ст. 356].
Так, у ч. 1 ст. 316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Будь-яких обов`язків та обмежень у реалізації свого права власності, як власника квартири, для мене законом не встановлено, а тому обмеження, які встановлюються мені відповідачами є незаконними та такими, що підлягають усуненню.
Окрім того, ст. 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України: член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
За таких обставин суд вважає, що необхідно позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, та становить 768,40 грн.
Отже з урахуванням наведеного з відповідачів у рівних частках на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 768.40 грн.
Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 133, 141,211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 319, 321, 322, 328, 380, 383, 391, 405 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, орган опіки та піклування, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачів: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом зняття їх з реєстраційного обліку з вищезазначеної адреси.
Стягнути з відповідачів ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у рівних частках на користь позивача судовий збір в розмірі 768.40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СТОРОНИ ПО СПРАВІ:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН

невідомий, серія та номер паспорту НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , засоби зв`язку відсутні, електронна пошта відсутня; адреса фактичного місця проживання невідома

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН невідомий, серія та номер паспорту НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , засоби зв`язку відсутні, електронна пошта відсутня; адреса фактичного місця проживання невідома

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН невідомий, серія та номер паспорту невідомі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , засоби зв`язку відсутні, електронна пошта відсутня; адреса фактичного місця проживання невідома

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог:

ВИКОНАВЧИЙ КОМІТЕТ ЦЕНТРАЛЬНО-МІСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ, ідентифікаційний код юридичної особи 04052560, адреса: 50000, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, будинок 27.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог:

ВИКОНАВЧИЙ КОМІТЕТ ЦЕНТРАЛЬНО-МІСЬКОЇ РАЙОННОЇ У МІСТІ РАДИ, орган опіки та піклування ідентифікаційний код юридичної особи 04052560, адреса: 50000, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, будинок 27.

Суддя: М.В. Бутенко