ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2683/20Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 22-ц/817/753/20 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Бершадська Г. В., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Дмитрів О.М.

сторін: відповідача ОСОБА_1

його представника Ващук Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу №607/2683/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 червня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв`язку із навчанням,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв`язку із навчанням. В обгрунтування вимог посилається на те, що відповідач є батьком ОСОБА_4 , яка після досягнення повноліття, продовжила навчання в коледжі економіки, права та інформаційних технологій ТНЕУ на денній формі, а тому потребує матеріальної допомоги. Батько в добровільному порядку такої допомоги не надає. Видатки по її утриманню несе вона як бабуся, забезпечує онуку харчуванням, підручниками, одягом і коштів на повноцінний розвиток онуки не вистачає. Згідно ст.7 Закону України ''Про Державний бюджет на 2020 рік ''прожитковий мінімум на одну особу в роз рахунку на місяць у розмірі з 1січня 2020р . -2027 грн., з 1 липня -2118 грн., з 1 грудня -2189 грн.

На підставі вищенаведеного просить стягувати із відповідача в користь ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі у зв`язку із навчанням до закінчення навчання або до досягнення 23 річного віку в розмірі 3000 гривень щомісяця але не менше 50% прожиткового мінімуму на працездатну особу.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 червня 2020 року позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована у АДРЕСА_1 фактично проживає у АДРЕСА_2 , іден. номер НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає в АДРЕСА_3 , іден. номер НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання - задоволено частково.

Вирішено стягувати із ОСОБА_1 , в користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1100 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на працездатну особу щомісячно, починаючи стягувати із 12 лютого 2020 року і до закінчення нею навчання, але не довше, як до досягнення нею двадцяти трьохрічного віку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 840,40 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 червня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог . В обгрунтування вимог посилається на те, що судом не врахована та обставина, що його повнолітня донька, як дитина сирота на час навчання знаходилась на повному державному забезпеченні та не представлено доказів, що вона потребує аліментів на утримання. Крім того, судом не враховано, що він не може надавати матеріальну допомогу в зв`язку з тим, що не працює та має на утриманні дружину та малолітню дитину, яка хворіє.

В суді апеляційної інстанції позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, зіславшись на доводи викладеній в ній.

Інші сторони в судове засідання не з`явились хоч належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання.

У відповідності до вимог статтей 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги,апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено, позивачка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть №1664 від 2006 року відділ реєстрації актів цивільного стану м. Лісабон).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 виповнилося 18 років та вона досягла повноліття.

Відповідно до довідки Коледжу економіки, права та інформаційних технологій ТНЕУ від 12.11.2019 року №1193 та інформації від 12.03.220 року №13, ОСОБА_3 дійсно навчається на четвертому курсі коледжу за освітньо-кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст», спеціальність «Право», форма навчання - денна, умови - держзамовлення. Термін навчання: 01.09.2016 року - 30.06.2020 року. ОСОБА_3 на період навчання в коледжі отримує соціальну стипендію як дитина сирота на повному державному забезпеченні, отримує грошову допомогу на харчування та двічі на рік, у вересні та в кінці навчального року грошову допомогу на придбання одягу, взуття та літератури, а також коледж забезпечує її підручниками.

ОСОБА_1 одружився 08.05.2008 року з ОСОБА_7 та ІНФОРМАЦІЯ_5 них народилася дочка ОСОБА_8 .

Відповідно до довідки ДП «Фаворит 1», ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_3 , разом з ним зареєстровані донька ОСОБА_3 , донька ОСОБА_8 та дружина ОСОБА_9 .

Згідно довідки Галицького коледжу імені В.Чорновола №44 від 10.05.2020 року ОСОБА_8 , дійсно навчається у п`ятому класі гімназії «Гармонія» відокремленого структурного підрозділу коледжу. За факультативи навчання коледжу є платним.

Відповідно до інформації КНП «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня», ОСОБА_8 перебуває у педіатричному відділенні №3 на диспансерному обліку у лікаря ортопеда, лікаря-ендокринолога, лікаря дерматолога. Дитина потребує постійного спостереження, лікування та реабілітації.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітня дочка сторін продовжує навчання у навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги, а відповідач за своїм матеріальним станом має можливість надавати матеріальну допомогу.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може з таких підстав.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Згідно ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

За змістом статі 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Отже, доводи апеляційної скарги, що при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати матеріальну можливість утримувати повнолітню дитину батьками, є правомірними.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Однак поза увагою суду залишились та обставина, що з позовом до суду звернулась бабуся в інтересах повнолітньої.

Пред`являючи позов, позивач зазначила, що видатки по утриманню онуки несе вона як бабуся, забезпечує онуку харчуванням, підручниками, одягом і коштів на повноцінний розвиток онуки не вистачає, її повнолітня онука потребує матеріальної допомоги батька.

Разом з цим, до позовної заяви позивачем не надано доказів витрат на потреби, пов`язані з навчанням, харчуванням, придбанням одягу та розрахунку необхідних витрат не надано таких доказів і в суді першої інстанції.

Згідно із частиною 1 ст.82, частиною 4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях -ч.6 ст.81 ЦПК України.

Відповідно до довідки Коледжу економіки, права та інформаційних технологій ТНЕУ від 12.11.2019 року №1193 та інформації від 12.03.220 року №13 ОСОБА_3 навчається на четвертому курсі коледжу за освітньо-кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст», спеціальність «Право», форма навчання - денна, умови - держзамовлення. Термін навчання: 01.09.2016 року - 30.06.2020 року. ОСОБА_10 на період навчання в коледжі отримує соціальну стипендію як дитина сирота на повному державному забезпеченні, отримує грошову допомогу на харчування та двічі на рік, у вересні та в кінці навчального року грошову допомогу на придбання одягу, взуття та літератури, а також коледж забезпечує її підручниками.

Матеріали справи не містять доказів матеріального становища повнолітньої дитини, яка навчається та доказів що повнолітня потребує матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів.

При визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину з одного із батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання і другим із батьків, врахувати стан здоров`я та матеріальне становище як дитини, так і платника аліментів, інших дітей чи працездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. ст. 182, 200 СК України).

Розглядаючи спір суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, його висновки не відповідають фактичним обставинам справи та наданим сторонами доказам, зокрема не врахував ,що в матеріалах справи відсутні відомості щодо матеріального становища повнолітньої дитини, позивачем не надано доказів витрат на потреби повнолітньої дитини, яка навчається пов`язанних з навчанням, харчуванням, придбанням одягу та розрахунку необхідних витрат, не враховоно що відповідач не працює, має на утриманні дружину малолітню дитину, яка хворіє та знаходиться на диспансерному обліку та прийшов до передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, його висновки не відповідають фактичним обставинам справи та наданим сторонами доказам, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 червня 2020 року скасувати.

Постановити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв`язку із навчанням відмовити.

Повний текст постанови складений 28 вересня 2020 року

Головуюча : Г.М. Шевчук

Судді: Г.В. Бершадська

М.В. Ходоровський