РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року

м. Рівне

Справа № 570/648/19

Провадження № 22-ц/4815/326/20

Головуючий суддя в суді 1 інстанції : Красовський О.О.

Рішення ухвалене в м. Рівне Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту рішення 06 грудня 2019 року

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.,

за участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 26 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про визнання зобов`язання за кредитним договором припиненим,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (ПАТ "Дельта Банк") про визнання зобов`язання за кредитним договором №1701/0508/77-006 від 14.05.2008 припиненим з 17 березня 2014 року.

Позов мотивує тим, що нею на виконання рішення Березнівського районного суду від 05.09.2014 року про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором на користь банку, виниклі зобов`язання виконані належним чином.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 26 листопада 2019 року позов ОСОБА_2 до ПАТ "Дельта Банк" про визнання зобов`язання за кредитним договором припиненим задоволено повністю.

Визнано зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором № 1701/0508/77-006 від 14.05.2008 року припиненими з 20 червня 2014 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У апеляційній скарзі ПАТ "Дельта Банк" не погоджується з ухваленим рішенням, вважає його необґрунтованим, ухваленим з порушенням основних засад судочинства, норм матеріального та процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Вказує, що з моменту набрання рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 05.09.2014 законної сили - 18.10.2014 до фактичного його виконання - 30.06.2017, пройшло два роки та вісім місяців і ОСОБА_2 безпідставно користувалася належними АТ "Дельта Банк" коштами протягом зазначеного періоду. Вказує, що протягом всього цього часу відповідачем правомірно нараховувалися три відсотки річних та інфляційні втрати за користування належними банку коштами, а тому позивач помилково вважає, що основне зобов`язання за кредитним договором виконане в повному обсязі та є припиненим.

Вважає, що АТ "Дельта Банк" не зобов`язане позиватися до суду про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, оскільки такі нарахування входять до складу основного зобов`язання та мають компенсаційний характер. Разом з тим, 3% річних та інфляційні втрати АТ "Дельта Банк" нараховує з 20.10.2014, а не з моменту прострочення виконання умов кредитного договору, тобто після набрання рішенням суду законної сили, як за неправомірне користування коштами, які стягуються за рішенням суду.

Зазначає, що кредитор має право на нарахування процентів та інших платежів, передбачених у договорі, та/або сум, визначених статтею 625 ЦК України, за період невиконання рішення суду, а тому не можна вважати, що зобов`язання виконано в повному обсязі, адже припинилось у зв`язку з виконанням.

З цих міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ "Дельта Банк" про визнання зобов`язання за кредитним договором припиненим відмовити.

Інші учасники справи правом на подачу відзиву не скористались.

Представник апелянта в судове засідання не з`явився.

Представник ОСОБА_2 адвокат Станкевич В.О. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що після направлення позивачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, звернення до суду про стягнення всієї суми заборгованості та фактичного повного виконання рішення суду кредитний договір припинив свою дію, а відповідач втратив можливість нарахування та стягнення з позивача відсотків за кредитним договором та визначив дату припинення зобов`язання 20 червня 2014 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 14 травня 2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» був укладений кредитний договір № 1701/0508/77-006, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 12 750, 00 доларів США на строк до 13.05.2028 року зі сплатою відсотків відповідно до умов договору (а.с.8-12).

На забезпечення виконання кредитного договору № 1701/0508/77-006 від 14.05.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 14.05.2008 року було укладено іпотечний договір № 1701/0508/77-006-Z-1 земельної ділянки площею 0,1500 га, кадастровий номер :03:002:0167, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована: АДРЕСА_1 (а.с.13-14).

25.05.2012 між ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ «Сведбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

31 березня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Березнівського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В суді першої інстанції представником позивача повідомлено, що 17 березня 2014 року банк направив на адресу відповідачів вимогу (вих.№31.4-08/2627/14) про дострокове повернення кредитних коштів за кредитним договором № 1701/0508/77-006 від 14.05.2008 року.

У випадку пред`явлення кредитором вимоги про дострокове повернення кредиту на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, кредитор втрачає право нараховувати відсотки після настання терміну повернення, який зазначений у відповідному повідомленні/претензії на адресу боржника, оскільки такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 березня 2019 року по справі № 916/4692/15 (ЄДРСРУ № 80308706)).

Заочним рішенням Березнівського районного суду від 05.09.2014 року, яке набрало законної сили 18.10.2014 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк», заборгованість за кредитним договором № 1701/0508/77/-006 від 14 травня 2008 року в розмірі 144 тис. 935 грн. 92 коп., яка складається із заборгованості за кредитом, в сумі 133 тис. 780 грн. 97 коп., заборгованості за відсотками в сумі 11 тис. 154 грн. 95 коп.,вирішено питання стягнення судового збору (а.с.15-16).

27.03.2017 року Костопільським районним відділом ДВС головного територіального управління юстиції в Рівненській області було відкрито виконавче провадження № 53651085 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором (а.с.17).

Відповідно до протоколу № 266234 від 26.06.2017 року про проведення електронних торгів предмет іпотеки був реалізований за ціною 69 757,00 грн. про, що 07.07.2017 року було складено Акт про реалізацію предмета іпотеки.

Оскільки вказаної суми було недостатньо для належного виконання рішення суду, решта кошті в сумі 76 287,22 грн. боржником було сплачено на рахунок державної виконавчої служби.

30.06.2017 року головним держвиконавцем Костопільського райвідділу ДВС Петровою В.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним погашенням боргу (п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження») (а.с.20).

Тобто, відповідно до ст.ст. 526,599 ЦК України, зобов`язання виконано і воно припинилось виконанням проведеним належним чином, а тому згідно ч.3 ст. 1049 ЦК України, з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики, ці зобов`язання вважаються припиненими.

Вирішуючи спір на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позичальник ОСОБА_2 виконала свої зобов`язання за кредитним договором № 1701/0508/77/-006 від 14 травня 2008 року фактичним повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення з неї всієї суми заборгованості за цим договором, у зв`язку із чим таке зобов`язання припинилось на підставі статті 599 ЦК України.

Визначаючи обґрунтованість наявності заборгованості позивача на момент виконання рішення суду про стягнення з нього заборгованості, апеляційний суд урахував висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки містяться і у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Доводи апеляційної скарги про те, що протягом всього часу примусового виконання рішення суду відповідачем правомірно нараховувалися три відсотки річних та інфляційні втрати за користування належними банку коштами, а тому позивач помилково вважає, що основне зобов`язання за кредитним договором виконане в повному обсязі та є припиненим, не заслуговують на увагу, оскільки у зв`язку із затримкою виконання рішення суду про стягнення заборгованості у ОСОБА_2 не виникає будь-яких інших зобов`язань за договором щодо якого суд вирішив спір.

ПАТ "Дельта Банк" має право порушувати питання про відповідальність боржника за порушення грошового зобов`язання на підставі положень ст. 625 ЦК України. Разом з тим таке право кредитора виникає в силу Закону, а не договору.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди із ухваленим у справі судовим рішенням.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 26 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 березня 2020 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків