У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року суддя Черкаського районного суду Черкаської області Смоляр О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 04.02.2020 року по справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Вимоги до заяви про перегляд заочного рішення визначені ст. 285 ЦПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 285 ЦПК України до заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору.

В заяві ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до п.7 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати», судам роз`яснено, що оскільки ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при пред`явленні позову споживачем. Згідно до положень цієї статті судовий збір немає сплачуватися оскільки позивач є споживачем банківських послуг в розумінні ЗУ «Про захист прав споживачів», і відповідно до ч.3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» (на яку йде посилання в п. 7 вищевказаної постанови) споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. А спір виник саме із договору про надання споживчого кредиту.

Крім того, зазначив, що він звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" як учасник бойових дій.

Проте, вказані доводи не можуть бути прийняті судом з огляду на таке.

Згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Статус, права, пільги учасників бойових дій та Героїв України встановлені, відповідно, Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Законом України від 16 грудня 1993 року № 3721-ХІІ «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні».

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняних до них, визначені статтею 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зокрема, за приписами пункту 18 статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і пункту 2 статті 9 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3721-ХІІ «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» такі особи мають пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.

Отже, наявність статусу учасника бойових дій або Героя України не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору, а в цій частині зроблена відсилка до іншого законодавства.

Разом з тим, частиною другою статті 22 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що ветерани війни, до яких належать учасники бойових дій, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від усіх судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

З цією правовою нормою кореспондується пункт 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI.

Правовий аналіз змісту статті 5 Закону № 3674-VI свідчить про те, що від сплати судового збору звільняються або особи, зазначені в пунктах 7, 8, 9, 10, яким така пільга безумовно надається у зв`язку з наявністю певного статусу незалежно від категорії справи (особи з інвалідністю, громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи), або особи у справах визначеної в пунктах 1-6, 12-16 категорій.

Такий висновок підтверджується диспозицією пункту 16 частини першої статті 5 названого закону, згідно з яким згадану пільгу мають позивачі - за подання позовів щодо спорів, пов`язаних з наданням статусу учасника бойових дій.

Конструкція пункту 13, в якому йдеться про «справи, пов`язані з порушенням їхніх прав», вказує на категорію справ, в яких учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору. Якби лише наявність в особи такого статусу надавала у цій частині пільгу, то відпадала б необхідність у формулюванні другої частини зазначеної норми закону про те, що звільнення від сплати судового збору стосується спорів про порушені права.

Вказана норма не містить вичерпного переліку порушених прав, однак порушення прав нерозривно пов`язане саме зі статусом учасника бойових дій, який, як і права такої особи, визначається спеціальним законом, а не усіх прав людини і громадянина, які встановлені Конституцією України та іншими законами.

В даному випадку ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04.02.2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Даний спір не пов`язаний з наявністю та відсутністю у заявника статусу учасника бойових дій та в даних правовідносинах відсутнє порушення права заявника, пов`язане саме з його статусом як учасника бойових дій.

Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення в постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19, від 18 грудня 2019 року у справі № ЗП/9901/4/19 та від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17.

Крім того, заявник зазначає, що судовий збір немає сплачуватися оскільки він є споживачем банківських послуг та спір виник саме із договору про надання споживчого кредиту, при цьому, як вбачається із матеріалів справи, 29.10.2012 р. між позивачем і відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 1100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 %, що не являється споживчим кредитом.

Вказана заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам, встановленим ст. 285 ЦПК України, враховуючи наступне.

Заявником не додано до заяви про перегляд заочного рішення документа про сплату судового збору, таким чином ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір у розмірі визначену законом.

Згідно ч. 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Станом на 01.01.2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2102,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду заяви про перегляд заочного рішення фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, починаючи з 01.01.2020 року за подання до суду заяви про перегляд заочного рішення фізичною особою підлягає сплаті судовий збір у сумі 420,40 грн.

Отже, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір у розмірі 420, 40 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 285 ЦПК України до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ст.185 ЦПК України заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У зв`язку із зазначеним вище, подана заява не відповідає вимогам ч. 6 ст.285 ЦПК України та згідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України, її необхідно залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 183, 185, 258-260, 285ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без руху та запропонувати заявнику в п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вищезазначені недоліки

У разі, якщо заявник не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважається неподаною і буде повернена позивачу.

Ознайомитись з повним текстом ухвали суду, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О. А. Смоляр