РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2020 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Сенько Л.Ю.,

за участі секретаря Даніловської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даною позовною заявою, в якій просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.08.2010 у справі №2-1150/10/0205, на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 на 1/8 зі всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, припинивши з цього часу стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів за рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.08.2010 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що з відповідачкою ОСОБА_2 він перебував у зареєстрованому шлюбі з 17.08.2008, який рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.08.2010 було розірвано. Під час перебування у шлюбі відповідач народила дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає з відповідачем. Відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.08.2010 у справі №2-1150/10/0205 вирішено стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.08.2010 і до досягнення дитиною повноліття. Він не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 у заявленому ОСОБА_2 розмірі, починаючи з 12.08.2010 він регулярно сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дочки, оскільки дбав і дбає про належне матеріальне забезпечення дитини. Проте з народженням другої дитини у новому шлюбі, яка також потребує матеріального забезпечення, а також звільнення з роботи, подальша сплата ним аліментів у повному розмірі є неможливою. Він та ОСОБА_5 проживали у цивільному шлюбі. Під час спільного проживання у цивільному шлюбі ОСОБА_5 народила дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Походження дитини ОСОБА_6 від батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було визначено за їх спільною згодою. 28.08.2018 було зареєстровано шлюб між ним та ОСОБА_5 . До складу його сімї входять: дружина ОСОБА_5 , 1982 року народження, дочка ОСОБА_6 , 2018 року народження та дочка ОСОБА_5 ОСОБА_7 , 2002 року народження. Оскільки на сьогодні він звільнений з роботи, його дохід є мінливим та нестабільним, а розрахунок 1/4 частини від всіх його доходів береться від середньої заробітної плати по м. Жмеринка, яка за ІІІ квартал 2019 року становить приблизно 12 000 грн., відповідну інформацію надано державним виконавцем Жмеринського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, відповідно він повинен сплачувати щомісячно ОСОБА_2 приблизно 3000 грн. аліментів, що є завищеним розміром аліментів та не підйомною сумою для нього, оскільки в такому розмірі будуть страждати інтереси його нової родини та малолітньої доньки ОСОБА_8 . Повідомив, що ним проводилися заходи досудового врегулювання спору. Він пояснив відповідачу сімейну ситуацію та обставини звільнення з роботи, запропонував щомісячні аліменти в розмірі 1500 грн. ОСОБА_2 зрозуміла ситуацію та погодилася на дану пропозицію та відповідний розмір аліментів, однак категорично відмовилася вчиняти будь які дії запропоновані ним, як то укладення відповідного договору між батьками про сплату аліментів чи звернутися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів. В зв`язку з чим він змушений звернутися до суду.

Ухвалою від 21.01.2020 відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається з поштових повідомлень, які повернулися на адресу суду, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 отримали копію ухвали про відкриття провадження. Відповідач також отримала копію позовної заяви разом з копіями доданих документів. Заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позов визнає частково з таких підстав. Після призначення рішенням суду від 26.08.2010 аліментів на утримання їхньої спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача дійсно змінився сімейний стан ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_6 , яка також потребує матеріальних витрат з боку відповідача. З трудової книжки позивача встановлено, що підставою для розірвання трудового договору є згода сторін. Враховуючи ту обставину, що позивач навмисно, а не по необхідності покинув роботу, логічно зробити висновок, що позивач свідомо штучно погіршив своє матеріальне становище, маючи на меті ухилення від належного утримання їхньої дитини. Позивач не вказує, які життєві обставини спонукали його звільнитись з постійної роботи і як він в подальшому планує забезпечувати своїх утриманців. Просила врахувати, що вона не має постійного доходу, у зв`язку з чим дитину утримує завдяки тимчасовим заробіткам. Дочка ОСОБА_4 часто хворіє, на її лікування постійно витрачаються чималі кошти. Позивачу добре відомо, що дитина потребує систематичного лікування зубів, на що у 2019 році витрачено 2000 грн. Просила позов задовольнити частково та ухвалити рішення на підставі якого стягувати з позивача на утримання дочки ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/5 частини доходів позивача, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що становитиме 1500 грн., як пропонує ОСОБА_1 з метою врегулювання спору. Саме така сума буде справедливою, належною і достатньою для повноцінного забезпечення дитини, з урахуванням всіх наведених обставин. Проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження не заперечувала.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив в якому просив його позовні вимоги задовольнити повністю. Зазначив, що його правом є вільний вибір місця роботи. Відповідач працює не офіційно, приватним підприємцем, здійснює власну діяльність в перукарні. Обставини щодо потреби у систематичному лікуванні зубів його дочки ОСОБА_4 йому добре відомі і повністю ним визнаються, однак це не є обставиною, що враховується при визначення розміру аліментів, а є окремим предметом позову, що може бути розглянуто судом. Він допомагає їй утримувати дочку і за допомогою інших грошових коштів, придбав для дочки ОСОБА_4 ноутбук вартістю 15376 грн., взявши кредит. Придбав для дочки ліжко, а на 10 річчя подарував золотий ланцюжок.

Відповідач ОСОБА_2 в наданих до суду запереченнях зазначила, що позивачем так і не навів перед судом вагомих причин залишення за власним бажанням стабільного та високооплачуваного місця роботи. Заперечила факт здійснення підприємницької діяльності, на які вказує позивач. Дійсно вона інколи надає послуги манікюру своїм подругам у себе або у них вдома, натомість ця діяльність не носить системного характеру та значних доходів їй не приносить, тому вона і не реєструється як підприємець. Зауважила, що позивач після звільнення з локомотивного депо неофіційно здійснює підприємницьку діяльність шляхом щоденного продажу товарів у різних містах і селах України. Лікування зубів дочки здійснює вона за свій кошт. Витрат з даного приводу позивач не несе. Визнає, що позивач за весь період окремого проживання з ними купив дитині дві речі ноутбук та золотий ланцюжок, більше нічого. Ліжко дитині подарував батько позивача ОСОБА_9 . Просила позов задовольнити частково та ухвалити рішення на підставі якого стягувати з позивача на утримання дочки ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/5 частини доходів позивача, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду відповідь на заперечення в яких зазначив, що з доводами ОСОБА_2 викладеними у запереченні він не згоден. Зазначив, що звільнився з роботи, оскільки його дружина працює, а так як вона оформлена приватним підприємцем, в декретній відпустці йому було відмовлено, тому він був змушений звільнитися. На сьогоднішній день він видить з своєю другою донькою ОСОБА_10 , 2018 року народження, так як в них немає змоги наняти няню по догляду за дитиною, допомоги зі сторони батьків немає. Портфелі в школу, шкільне приладдя, одяг, взуття, продукти харчування він купує дочці ОСОБА_4 за власні кошти. Кожен тиждень дає кошти на школу, екскурсії, витрачає кошти на лікування зубів. Постійно спілкується з дочкою.

З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.08.2010 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.9).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.11) 28.08.2018 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

Згідно довідки квартального комітету «Добробут» від 25.12.2019 до складу сім`ї позивача ОСОБА_1 входять дружина ОСОБА_5 , 1982 року народження, дочка ОСОБА_6 , 2018 року народження та дочка ОСОБА_5 ОСОБА_7 , 2002 року народження (а.с.14).

Відповідно до копії виконавчого листа виданого 09.09.2010 Жмеринським міським судом Вінницької області з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 12.08.2010 і до повноліття дитини (а.с.16).

Позивач ОСОБА_1 , згідно копії трудової книжки (а.с.15), 06.12.2019 був звільнений за згодою сторін з посади водія автотранспортних засобів у Виробничому підрозділі Локомотивного депо Жмеринка регіональної філії ПЗЗ АТ «Українська залізниця». Загальна сума його доходу за період з червня 2019 по листопада 2019 на даному підприємстві без урахування аліментів становила 47356,05 грн. (а.с.17).

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК).

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Правовідносини по позову регулюються Сімейним Кодексом України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно з частинами 8, 9 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

За змістом даної норми права рішення суду, що набрало законної сили, може бути переглянуто у судовому порядку у разі виникнення істотних юридичних обставин. Під юридичними обставинами у цій нормі мається на увазі: зміни матеріального стану; зміни сімейного стану; погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів. Зміна юридичних обставин щодо стану, який існував на момент призначення аліментів, приводить до зменшення або збільшення їх розміру. Отже, за змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад, зменшився дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів тощо, або змінився сімейний стан платника, в результаті чого у нього з`явилися нові утриманці, або погіршився стан здоров`я, що потягло додаткові грошові витрати. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів.

Крім того, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Під зміною матеріального положення розуміється, зокрема, погіршення майнового положення платника аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів.

Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.

Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»).

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України).

Отже, за наявності правових підстав, батько може звернутись до суду з вимогою про зменшення розміру аліментів.

Так, підставою звернення до суду з позовом про зменшення розміру стягуваних аліментів послужило народження дитини у новому шлюбі, а також звільнення з роботи.

Судом встановлено,що з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 12.08.2010 і до повноліття дитини.

Після народження дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінився сімейний стан платника аліментів, що визнається відповідачем, так як у сім`ї платника аліментів народилася дитина, якій він за законом зобов`язаний надавати утримування і яка фактично знаходиться на його утриманні. Після звільнення з роботи змінився матеріальний стан платника аліментів.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем доведено, що у нього змінився сімейний та матеріальний стан, що відповідно до ст. 192 Сімейного СК України є підставою для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції, що діяла на момент винесення рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.08.2010), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

08.07.2017 року набрав чинності Закон України № 2037-VIII від 17.05.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» .

Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року частину 2 ст. 182 СК України викладено в наступній редакції: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Частина 2 статті 182 СК України передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватись з їх платника. Підвищивши цей мінімальний розмір Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, держава підвищила соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини.

З огляду на викладене, та приймаючи до уваги встановлені обставини справи, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок батьків утримувати дитину,суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, а саме: зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.08.2010 та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття, оскільки стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини буде порушувати права дитини, яка не отримуватиме кошти для належного розвитку, а також буде порушено принцип справедливості, оскільки увесь тягар утримання дитини за таких обставин буде покладено на її матір. Запропонований позивачем розмір аліментів - 1/8 частки його доходу, призведе до погіршення матеріального становища дитини ОСОБА_3 , що як наслідок, позбавить дитину права на гідний рівень утримання, духовного та фізичного розвитку, чим грубо порушить вимоги, щодо захисту прав дитини як національного законодавства так і міжнародних договорів, що є недопустимим.

Доводи відповідача про те, що позивач неофіційно здійснює підприємницьку діяльність суд не бере до уваги, оскільки такі доводи не підтверджені.

Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог,підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Зменшити розмір стягуваних аліментів визначений рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 26.08.2010 та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та встановити їх в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Після набрання законної сили цим рішенням відкликати виконавчий лист у справі №2-1150 виданий 09.09.2010 Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області та видати новий виконавчий лист.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя