Справа № 2/463/1601/14 Головуючий у 1 інстанції: Стрепко Н.Л.
Провадження № 22-ц/811/1034/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючого: Ванівського О.М.

суддів: Мельничук О.Я., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Матяш С.І.,

з участю: представника апелянта - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвоката Цімко П.О., Білоус О.І. та її представника - адвоката Галаси Ж.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 22 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третьої особи четвертої Львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

В липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 , третьої особи четвертої Львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 29Д кв.м., що складається у однієї житлової кімнати площею 17,2 кв.м. та кухні площею 11,9 кв.м., а також на літню кухню, загальною площею 42,6 кв.м.. яка складається з однієї житлової кімнати площею 16.6 кв.м., кухні площею 9 кв.м.. коридору площею 9.4 кв.м., санвузла площею 3,8 кв.м.. комори площею 3,8 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ОСОБА_6 належала 1/3 частка житлового будинку АДРЕСА_1 . Розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради № 53 від 21 вересня 1999 року частині будинку, що належала іншому співвласнику ОСОБА_7 присвоєно будинковий номер 8-б, а частина будинку, що належала ОСОБА_6 залишилась під номером 8. У зв`язку з не повідомленням ОСОБА_6 про вказане вище розпорядження, останній належним чином не оформив право власності на свою частину будинку та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Позивач є дружиною ОСОБА_6 , після смерті якого звернулась у нотаріальну контору для оформлення права власності на спадкове майно, однак їй було в цьому відмовлено, через неналежне оформлення спадкодавцем прав на спірну частину будинку. Як на підставу позову посилалася на вимоги ст.ст. 1258, 1261, 1268 ЦК України.

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 22 липня 2014 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 29,1 кв.м., що складається з однієї житлової кімнати площею 17,2 кв.м. та кухні площею 29,1 кв.м., а також на літню кухню, загальною площею 42,6 кв.м., яка складається з однієї житлової кімнати площею 16,6 кв.м., кухні площею 9 кв.м., коридору площею 9,4 кв.м., санвузла площею 3,8 кв.м., комори площею 3,8 кв.м.

Рішення суду оскаржила особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_3 , подавши апеляційну скаргу 21 грудня 2018 року.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд вирішив питання про права та інтереси осіб, які не були залучені до участі у справі. Стверджує, що він є власником будинку АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці на якій розташований і житловий будинок АДРЕСА_1 , право власності на який визнано за ОСОБА_4 .. Вказана земельна ділянка перебуває у комунальній власності, спільно використовується для обслуговування будинків АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 та належних до них господарських споруд, а тому вирішивши питання про узаконення шляхом визнання права власності в порядку спадкування на самовільне будівництво, без залучення власника земельної ділянки та скаржника, як землекористувача та власника суміжного будинку АДРЕСА_1 , суд фактично вирішив питання про їх права та обов`язки. Крім цього, стверджує, що літня кухня на яку судом визнано право власності є самочинним будівництвом та в силу ст. 376 ЦК України на неї право власності не набувається. Вважає, що у даній справі відсутній дійсний спір про право володіння, користування і розпорядження майном між спадкоємцями, а відтак позов про виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини підлягає розгляд у в судовому порядку із залученням належного відповідача, яким є місцева рада. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, відкрити апеляційне провадження, скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвоката Цімко П.О. на підтримання доводів апеляційної скарги, ОСОБА_5 та її представника - адвоката Галаси Ж.Т. на її заперечення, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 , однак не може її оформити через нотаріуса, оскільки ОСОБА_6 за життя не оформив належним чином право власності на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1 , після присвоєння окремих поштових адрес АДРЕСА_2 , а також на літню кухню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_4 (як дружина), є спадкоємицею першої черги ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Їхня дочка - ОСОБА_5 відмовилась від спадщини на користь матері (позивача по справі).(т.1 а.с.166)

Відтак, пред`являючи позов в липні 2014р. до доньки ОСОБА_5 , яка у встановленому законом порядку відмовилась від прийняття спадщини в квітні 2013р., права позивача не були порушені, фактично спір між сторонами був відсутній.

Разом з тим, ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріальною которою у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, яке належало ОСОБА_6 (т.1а.с.186)

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на праві власності належало 1/3 частка будинку АДРЕСА_1 , інших 2/3 частки даного будинку належали ОСОБА_1 (т.1 а.с.154)

ОСОБА_6 право власності на будинок АДРЕСА_1 не оформляв.

Проживаючи з сім`єю в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6 здійснив самочинне будівництво літньої кухні за даною адресою.

Рішенням виконавчого комітету Червоноармійської районної ради №223 від 12 квітня 1988 року було узаконено ОСОБА_6 самовільно побудовану літню кухню в будинку АДРЕСА_1 .(т.1 а.с.12)

Розпорядженням Личаківської районної адміністрації від 21 січня 1999 року частині будинку, яка належить ОСОБА_1 присвоєно окремий номер ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому, за ОСОБА_1 було оформлено право власності в цілому на житловий будинок АДРЕСА_1 .(т.1 а.с.33-34)

Як вбачається із витягу про державну реєстрацію права від 29.11.2010р., власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 26.11.2010р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (т.1 а.с.35).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та визнаючи за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок та літню кухню по АДРЕСА_1 з відповідними площами таких, суд першої інстанції виходив з того, що дані будівлі належали на праві власності спадкодавцю, який за життя у встановленому законом порядку не оформив дане право власності.

Оскаржуючи рішення ОСОБА_3 стверджує, що даним рішенням порушуються його права як землекористувача ділянки на якій розташоване спадкове майно, а також будинок АДРЕСА_1 , власником якого він є.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався ст.392 ЦК України, відповідно до якої власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Із матеріалів інвентаризаційної справи, вбачається, що замість літньої кухні фактично самовільно зведено житловий будинок літ. «Б-1»(4,53*9,60м), сіни літ «б-1»(1,87*6,80м), тамбур літ. «а-1»(2,73*5,70м.)(т.1 а.с.161)

Встановлено, що земельна ділянка, на якій здійснено самочинне будівництво, перебуває у комунальній власності та належить територіальній громаді м.Львова в особі Львівської міської ради.

З огляду на наведене, належним відповідачем у справі про визнання права власності в порядку спадкування на самочинне будівництво є відповідна місцева рада, до компетенції якої належить вирішення питання щодо розпорядження землями відповідних територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності і ін..

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасникам справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Отже, задоволення судом позову про визнання за спадкоємцем права власності на самочинне будівництво зумовлює виникнення цього права у позивача, а не констатує його перехід у порядку спадкування, а тому є неналежним способом захисту прав спадкоємців, якщо право звернутись до суду з вимогою про визнання права власності не належало спадкодавцеві(ч.3,5 ст.376 ЦК України)

Право власності на об`єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або право користування земельною ділянкою, що видані на ім`я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства.

За таких обставин, вимоги позивача, який просив визнати за ним право власності на літню кухню, що була самочинно побудована на земельній ділянці і на яку (як вказала сама позивач) її чоловік не встиг оформити право власності, до задоволення не підлягають, оскільки самочинно побудована літня кухня не входить до складу спадщини.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 ..

Згідно ч.2 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 22 липня 2014 року - скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа Четверта Львівська державна нотаріальна контора про визнання права власності - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повний текст ухвали складено 03.09.2020 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Мельничук О.Я.

Цяцяк Р. П.