Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/90/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого - судді Бак М.Д.,

секретар судового засідання Лемак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання цивільну справу № 299/90/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

перекладача Кенереш М.Ш.,

В С Т А Н О В И В :

16.01.2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, укладеного між ними 23.11.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Закарпатської області Боричок К.В., що зареєстровано у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 3627.

Позов мотивовано тим, що згідно оспорюваного договору позивач передала відповідачу у власність житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, с. Бобове (на даний час - АДРЕСА_1 , взамін останній зобов`язався пожиттєво повністю утримувати позивача, забезпечувати її харчуванням, одягом, паливом, а в разі хвороби - лікуванням, доглядом та іншою необхідною допомогою. Позивач, якій 72 роки, не здатна сама себе утримувати. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з приводу виконання договору довічного утримання, однак він відмовляється виконувати взяті на себе зобов`язання. Кілька років тому відповідач виїхав за кордон та майже весь час знаходиться там. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх обов`язків згідно договору довічного утримання договір підлягає розірванню.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позову та, будучи допитаний як свідок, пояснив, що у 2002 році між ним та позивачем, яка є його матір`ю, було укладено договір довічного утримання, згідно якого позивач передала йому у власність житловий будинок на АДРЕСА_1 на умовах, які викладені в договорі. Він взагалі не виконував зобов`язання за договором з тієї причини, що знаходився далеко від позивача, п`ять-шість місяців назад виїхав за кордон та не може утримувати позивача. Проти розірвання договору заперечує, оскільки не хоче втрачати будинок, в будівництво та ремонт якого вклав грошові кошти.

03.03.2020 року від позивача в суд поступило клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с. 20). 03.03.2020 року відповідач подав в суд заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 19). Ухвалою суду від 04.03.2020 року, занесеною до протоколу судового засідання, у задоволенні даних клопотань сторін відмовлено, вирішено викликати сторін в судове засідання для надання особистих пояснень (а.с. 21).

Судом встановлено, що 23.11.2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, який 23.11.2002 року посвідчено державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., що зареєстровано у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 3627.

Згідно пункту 1 даного договору ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_2 належний їй на праві особистої власності цілий житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , житлова площа якого 73,6 кв.м, загальна корисна площа 125,7 кв.м, з належними до нього надвірними спорудами: Б - сарай цегляний, № - колодязь бетонний, № 1 - ворота металеві, № 2 - огорожа металева, який належить їй на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого Виноградівською райдержадміністрацією 25.10.2002 року та зареєстрованого в Виноградівському міжміському бюро техінвентаризації 25.10.2002 року за № 413.

Відповідно до пункту 4 договору ОСОБА_2 прийняв у власність вказаний в договорі будинок та зобов`язався пожиттєво повністю утримувати ОСОБА_1 , забезпечувати її харчуванням, одягом, паливом, а в разі хвороби лікуванням, доглядом та іншою необхідною допомогою, і надав їй право пожиттєво безкоштовно проживати у будинку.

З часу укладення з позивачем договору довічного утримання відповідач не виконує взяті на себе за договором зобов`язання.

Наведені вище обставини стверджуються, крім показань відповідача як свідка, наступними доказами:

1) показаннями позивача як свідка про те, що у 2002 році вона уклала договір довічного утримання із своїм сином - відповідачем ОСОБА_2 , який зобов`язався утримувати її та доглядати. Утримання та догляд відповідач їй не забезпечив. З 2002 року вона сама проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , щодо якого укладено договір. Приблизно п`ять років назад вона хворіла та потребувала допомоги, з цього приводу зверталася до відповідача, однак відповідач перебував за кордоном та не зміг приїхати додому. Також вона декілька разів зверталася до відповідача щодо надання їй грошових коштів, проте відповідач їх не надав;

2) копією договору довічного утримання від 23.11.2002 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого 23.11.2002 року державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., що зареєстровано у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 3627 (а.с. 6).

Між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), та в цих правовідносинах відповідач порушив право позивача на отримання утримання та догляду, передбачене договіром довічного утримання.

Згідно статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Виходячи з викладеного вище, враховуючи те, що відповідач не виконує свої обов`язки за договором довічного утримання, даний договір підлягає розірванню, тому позов слід задовольнити.

Аргументи відповідача щодо того, що він поніс грошові витрати у зв`язку з належністю йому будинку, не спростовують факт невиконання ним умов договору довічного утримання, який виступає підставою для розірвання договору.

Згідно частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в сумі 840,80 грн., що підтверджує квитанція № 1-1842К від 15.01.2020 року (а.с. 1).

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений нею судовий збір.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

позов задовольнити.

Договір довічного утримання від 23.11.2002 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 23.11.2002 року державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., що зареєстровано у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 3627, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи поновлює строк апеляційного оскарження рішення, якщо визнає причини його пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків відсутні.

Суддя М. Д. Бак