Справа № 420/2184/18
Провадження № 22-ц/810/1162/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Сінько А.І.

учасники справи: заявник ОСОБА_1 , заінтересовані особи - Новопсковський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження,

апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5

на рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 02 липня 2019 року, ухваленого Новопсковським районним судом у складі: судді Чалого А.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, заінтересовані особи - Новопсковський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбуз ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 21.11.2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В обґрунтування заяви зазначила, що у період з 14.01.2010 року по 03.09.2018 року заявник з ОСОБА_6 були зареєстровані за різними адресами, проте проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 ) у будинку, що належить бабусі ОСОБА_6 ОСОБА_4 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки.

ОСОБА_6 з 18.03.1983 року перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який було розірвано рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 08.11.2011 року, рішення набрало законної сили 21.11.2011 року.

Заявник ОСОБА_1 з 24.08.1996 року до 25.04.2005 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер в м. Хрустальний Луганської області.

У зв`язку з тим, що його смерть сталася на тимчасово неконтрольованій українською владою території, а заявник не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, вона позбавлена можливості отримати в органах РАЦС свідоцтво про смерть свого цивільного чоловіка, тому просить встановити вказаний юридичний факт.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 21.01.2019 року залучено у якості заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 22.03.2019 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу залишено без розгляду.

Постановою Луганського апеляційного суду від 21.05.2019 року ухвалу Новопсковського районного суду Луганської області від 22.03.2019 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 02 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 21.11.2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційній скарзі заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які є доньками померлого ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , яка є колишньою дружиною померлого, посилаючись на незаконність і необґрунтованість, порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржуване рішення.

Доводами апеляційної скарги є те, що справа розглядалась за відсутності заінтересованих осіб, які не були повідомлені про звернення до суду та розгляд справи, а ОСОБА_4 , яка є матір`ю ОСОБА_6 померла в день ухвалення рушення; справа непідсудна судам загальної юрисдикції України, оскільки померлий ОСОБА_6 проживав та помер на тимчасово окупованій частині України і там же знаходиться спадкове нерухоме майно, і заявницею вже отримано аналогічне рішення Краснолучського суду, яке 04.07.2019 року набрало законної сили; судом в основу рішення покладено недостовірні докази, оскільки у заявниці не було спільного бюджету із померлим, і він лише проводив із нею час та відпочивав.

Від заявниці ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_8 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , в якому зазначено, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і на законність судового рішення не впливають, тому просить рішення залишити без мін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Протоком автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2019 року головуючим у справі визначено суддю Назарову М.В., склад колегії Лозко Ю.П., Кострицький В.В. Апеляційне провадження по справі було відкрито 13.01.2020 року, ухвалою суду від 23.01.2020 року справу призначено до апеляційного розгляду на 13.02.2020 року. 13.02.2020 року судове засідання не було проведено у зв`язку з перебуванням у щорічній оплачуваній відпустці головуючого судді Назарової М.В., відкладено на 03.03.2020 року о 15.30 год. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 03.03.2020 року вилучено суддю Лозко Ю.П. у зв`язку із відпусткою, новий суддя у складі суду Стахова Н.В. 03 березня 2020 року судове засідання відкладено на 17 березня 2020 року о 15-й.

Заявник ОСОБА_1 та заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, викликалися в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України відповідно до ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

Наведене відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Краснолуцького міського суду Луганської області від 08.11.2011 року розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , зареєстрований 18.03.1983 року, актовий запис № 227.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 23.11.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 розірвано, після реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище « ОСОБА_10 », про що зроблено відповідний актовий запис № 192 від 25.04.2005 року.

Згідно копій наданих заявницею паспортів на її ім`я на ім`я ОСОБА_6 , вони були зареєстровані за різними адресами.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер.

Задовольняючи вимоги заявниці ОСОБА_1 та встановлюючи факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу заявниці та ОСОБА_6 у період з 21.11.2011 року до дня смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд виходив із доведеності протягом розгляду справи ОСОБА_1 такого факту за допомогою належних письмових доказів, а також пояснень свідків, і що такий факт має для останньої юридичне значення, оскільки від нього залежить реалізація заявником права отримати свідоцтво про смерть українського державного зразку і що встановити цей факт у позасудовому порядку не є можливим.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Заінтересована особа ОСОБА_3 , яка є донькою померлого ОСОБА_6 , станом на час смерті останнього була зареєстрована із померлим батьком за однією адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать копії їх паспортів (а.с. 9-10, 173-174 т. 1).

Доводами апеляційної скарги є заперечення скаржників, зокрема і ОСОБА_3 , встановлення факту проживання однією сім`єю померлого ОСОБА_6 і заявниці ОСОБА_1 та посилання на наявність спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_6 .

Оскільки теперішня справа є справою окремого провадження, а встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю заявницею ОСОБА_1 обґрунтовано необхідністю отримання нею свідоцтва про смерть ОСОБА_6 , діючи відповідно до вимог ст. 294 ЦПК України та в межах доводів апеляційної скарги про оспорювання такого факту, судом було витребувано у державного нотаріуса Новопсковської державної нотаріальної контори Ковальова А.О. інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також з Новопсковського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відомості щодо актового запису про смерть відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наданої Новопсковського РВДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) інформації від 10.03.2020 року № 344/21-7-30 наявний актовий запис про смерть № 177 від 02.09.2019 року, складений Новопсковським РВДРАЦС ГТУЮ у Луганській області відносно громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 21 т. 2).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04.03.2020 року № .02.2019 року Приватним нотаріусом Новопсковського району Луганської області заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_6 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14 т. 2).

Отже, мета, задля якої заявниця просила встановити юридичний факт, станом на час розгляду справи як місцевим, так і апеляційним судом відпала, що судом не було перевірено та взято до уваги, як не було перевірено і думку заінтересованих осіб щодо поданої ОСОБА_1 заяви.

З урахуванням змісту апеляційної скарги про наявність спору про спадкові права заінтересованих осіб, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу. Таке право можуть мати й інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Разом із тим, відповідно до пункту 2 вказаної постанови справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб, та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, за відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Тому вказані доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Натомість, довід скарги про розгляд справи в день смерті заінтересованої особи ОСОБА_4 не заслуговує на увагу, оскільки згідно наданої Новопсковським РВДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) інформації від 10.03.2020 року № 344/21-7-30 актовий запис про смерть вказаної особи в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній.

Що стосується доводів скарги про непідсудність вказаної заяви судам загальної юрисдикції України з огляду на смерть спадкодавця на тимчасово окупованій території України та знаходження там же спадкового майна, то вони не заслуговують на увагу, оскільки статтею 1 Закону України «Про забезпечення державного суверенітету України над тимчасово окупованими територіями в Донецькій та Луганській областях» визначено, що Тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення цього Закону визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль, а саме: 1) сухопутна територія та її внутрішні води у межах окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей; 2) внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території, визначеної пунктом 1 цієї частини; 3) надра під територіями, визначеними пунктами 1 і 2 цієї частини, та повітряний простір над цими територіями.

Відповідно до Переліку меж та переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 7 лютого 2019 року № 32/2019, місто Хрустальний (колишній Красний Луч) Луганської області відноситься до цього переліку.

Розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ» змінено територіальну підсудність Краснолучського міського суду Луганської області та визначено її Новопсковському районному суду Луганської області.

Оскільки справи окремого провадження про встановлення юридичного факту розглядаються судами за місцем проживання заявника (частина перша статті 316 ЦПК), а зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ОСОБА_1 є саме місто Красний Луч (Хрустальний) Луганської області, то Новопсковський районний суд Луганської області є належним судом в розумінні закону для розгляду справи цієї категорії.

Посилання скаржників на наявність іншого судового рішення про встановлення такого самого факту як підстава для припинення провадження по теперішній справі є помилковим та не ґрунтується на вимогах закону, а надане скаржниками рішення суду так званої ЛНР як органу окупаційної влади не може бути взято до уваги.

Колегія суддів не бере до уваги доводи скарги про покладення в основу судового рішення недостовірних доказів, оскільки не переглядає справу по суті.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право.

Аналіз установлених судом обставин справи дає підстави для висновку, що в даному випадку виник спір про право на спадщину що залишена після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, колегія суддів, діючи в межах доводів апеляційної скарги, приходить до обґрунтованого висновку про те, що оскільки по справі вбачається спір про право, тому що встановлення вказаного факту може вплинути на спадкові права заінтересованих осіб по справі, а тому спір підлягає розгляду в загальному порядку, про що слід роз`яснити заявнику.

За положеннями ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

До повноважень апеляційного суду відповідно до пункту 4 частини 1 статті 374 ЦПК України відноситься скасування судового рішення повністю або частково і у відповідній частині закриття провадження у справі повністю або частково або залишення позовної заяви без розгляду повністю або частково.

Оскільки скаржниками ставиться питання про припинення провадження по справі, тому скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 02 липня 2019 року підлягає скасуванню із залишенням заяви про встановлення юридичного факту без розгляду та роз`ясненням заінтересованим особам право на звернення до суду із відповідним позовом в порядку позовного провадження.

Керуючись ч. 6 ст. 294, ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 02 липня 2019 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 21.11.2011 року по 03.09.2018 року залишити без розгляду.

Роз`яснити заінтересованим особам право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 19 березня 2020 року.

Головуючий

Судді: