справа № 208/1738/20
№ провадження 2-з/208/58/20
УХВАЛА

Іменем України

17 березня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі головуючого, судді - Івченко Т.П., розглянувши в порядку ч. 2 ст. 149 ЦПК України, заяву ОСОБА_1 «про забезпечення позову», -

встановив:

17.03.2020 року ОСОБА_1 до провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області подано заяву, в порядку ч. 2 ст. 149 ЦПК України, «про забезпечення позову», згідно до якої заявниця прохає:

-винести ухвалу про забезпечення позову, шляхом заборони вчинення будь-яких дій щодо відключення від газопостачання мого домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своєї заяви, а саме: те, що ОСОБА_1 , 13.03.2020 року було подано лист-претензію до AT «Дніпропетровськгаз» Кам`янське відділення, згідно з яким, просить надати їй детальну інформацію по розрахунку, який мені в усній формі було озвучено на комісії з розгляду актів про порушення, а також просила вказати їй на підстави такого нарахування, та надати протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення від 13.02.2020 року за № 4048, на підставі якого було прийнято рішення комісії та яке саме. Усно на засіданні комісії їй оголосили про рішення про донарахування 54000 гривень за начебто вкрадений газ. Так як на її адресу неодноразово надходили загрози від працівників горгазу про відключення будинку, який належить їй на праві приватної власності, адреса: АДРЕСА_1 6.5 від газопостачання. Листом-претензією заявниця сповістила AT «Дніпропетровськгаз» про те, що з моменту оскарження до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою. Предметом заяви про забезпечення позову є те, що на сьогоднішній день існує реальна

ймовірність того, що доки заявниця буде відстоювати свої порушені права як споживача в судовому процесі, працівники AT «Дніпропетровськгазу» відключать від газопостачання її приватне домоволодіння. Захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності - заборона вчинення будь-яких дій, а саме заборона відключення від газопостачання домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 до винесення остаточного рішення суду в даному спорі. Відсутність у Законі України «Про судовий збір» серед осіб, які звільняються від сплати цього збору, категорії споживачів не може означати те, що останні не мають вказаної пільги, оскільки така встановлена спеціальним щодо споживачів Законом. Більше того, Закон «Про судовий збір» не скасував відповідну пільгу у Законі «Про захист прав споживачів», а вніс до нього зміни. Цим Парламент засвідчив збереження для споживачів пільги зі сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав. Ціну позову, про забезпечення якого просить заявник - позов немайнового характеру.

Згідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

А тому, враховуючи приписи ч. 1 ст. 153 ЦПК України, вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного.

Відповідно до статей 149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, згідно до правової позиції Верховного Суду від 21.08.2019 року справа № 761/39201/18 зазначено, що заявник має право на звернення із відповідним клопотання про накладення арешту, але при зверненні із таким клопотання в порядку ст.ст. 149, 150 ЦПК України, заявник зобов`язаний довести дійсність намірів відповідача відчужити спірне майно або чинити перешкоди у виконанні рішення суду.

Як вбачається, заявник обґрунтовує своє клопотання тим, що предметом спору є відстоювання своїх порушені прав, як споживача в судовому процесі, а працівники AT «Дніпропетровськгазу» відключать від газопостачання її приватне домоволодіння.

Заявлячи вимогу заборони вчинення будь-яких дій щодо відключення від газопостачання домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

В той же час, в постанові Верховного Суду по справі № 755/1357/18 від 13.03.2019 викладено правову позицію щодо вирішення судом питання про забезпечення позову з врахуванням інтересу не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Суд звертає увагу на те, що при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або заборони вчиняти будь які дії, позивач повинен, по - перше, аргументовано обґрунтувати причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов та необхідність у цьому, по - друге, довести, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином, забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру передбачено і п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 2, 8 ЦПК України.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

На підставі вище зазначеного, враховуючи що заявник не підтвердив та не обґрунтував заяву щодо реальності та дійсності намірів відповідача, а не припущення позивача, та не навів підстав для забезпечення позову, які б узгоджувалися із приписами ст. 150 ЦПК України, відсутні будь-які докази протиправності поведінки відповідача та невідворотності завдання шкоди, суд вважає, що подана заява задоволенню не підлягає, а тому судом не вбачається підстав для задоволення заяви вцілому.

Суд роз`яснює заявнику, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови.

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав щодо задоволення заяви про забезпечення позову, та керуючись ст.ст.149,150,153 ЦПК України, суд -

постановив:

У задоволені заяви ОСОБА_1 , «про забезпечення позову» - відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя Івченко Т. П.