РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.

при секретарі Левчук Д.О.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, -

В С Т А Н О В И В :

28 листопада 2018 року до Рівненського міського суду звернулась ОСОБА_1 із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення.

В обґрунтування позову вказує, що вона зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 , і відповідно до витягу №5291449 являється власником даного домоволодіння загальною площею 48,6 кв.м. Разом з нею за цією адресою зареєстровані та проживають: її чоловік, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , її донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та троє внуків ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також, у цьому будинку зареєстрований колишній зять - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , Вказує, що станом на сьогоднішній день нарахування плати за комунальні послуги здійснюється з розрахунку на сімох осіб, однак ОСОБА_2 . не проживає за вищезазначеною адресою та не сплачує комунальні платежі. Зазначає, що після розірвання шлюбу так і станом на сьогоднішній день ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_2 . Зазначає, що станом на сьогоднішній день, вона маю право на оформлення житлової субсидії на компенсацію витрат на житлово-комунальні послуги, проте реєстрація місця проживання особи, що фактично не проживає у її власності перешкоджає її у оформленні такої субсидії. У зв`язку з цим вони звернулись до суду для захисту свого права.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні інші співвласники ОСОБА_4 та ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали повністю, просили суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що він дійсно не проживає тривалий час в квартирі АДРЕСА_3 . Однак добровільно знятися з реєстрації нехотів через те що, колишня дружина не повертає йому особистих речей. ОСОБА_8 не стягувати судовий збір з нього судовий збір.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу №5291449 власниками даного домоволодіння загальною площею 48,6 кв.м. є ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

За даною адресою зареєстровані та проживають: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Також, у цьому будинку зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ..

Відповідно до Акту обстеження житлових умов про фактичне проживання № 57 від 14.02.2019 року, Акту обстеження житлових умов про фактичне проживання № 26/11/19/6 від 26.11.2019 року та довідкою ЖЕКУ ОСОБА_2 не проживає за даною адресою.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У ч. 1 ст.383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Вимогами ст.386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Як зазначено в ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

За таких обставин суд, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 16 березня 2020 року.

Суддя Харечко С.П.