Справа № 311/2152/20
Провадження № 2/311/785/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 вересня 2020 року Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Сидоренко Ю.В.

при секретарі Осінцевій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

03 липня 2020 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка ОСОБА_1 зазначає, що 17 червня 2006 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 , який був зареєстрований Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області, актовий запис №54. Як зазначає позивачка ОСОБА_1 , вони прожили у спільному шлюбі понад чотирнадцяти років, весь цей час намагалися вести спільне господарство та будувати міцні сімейні відносини. У зв`язку з різними поглядами на життя, між ними немає взаємопорозуміння, вони не можуть як сім`я проживати разом, виконувати сімейні обов`язки. Фактичні шлюбні відносини припинилися і вони не проживають як сім`я з 03 червня 2020 року, з відповідачем не ведуть спільного господарства, не піклуються один про одного. За таких обставин позивачка вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, шлюбні відносини поновлені бути не можуть, збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем вважає неможливим, а примирення недоцільним, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області 17 червня 2006 року, актовий запис №54. Прізвище її після розірвання шлюбу просить залишити як « ОСОБА_1 ». Розподілити судові витрати між сторонами, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Ухвалою Василівського районного суду від 20 липня 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з розглядом в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін по справі.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте до суду подано письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, на заявлених позовних вимогах наполягає та просить суд задовольнити позов за підставами, викладеними у позовній заяві (а.с.3).

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими конвертами, що повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання» (а.с.17,21),також належне сповіщення відповідача здійснено судом відповідно до приписів ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про виклик відповідача ОСОБА_2 до зали судових засідань (а.с.19). Проте, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, відзиву на позов, заперечень проти заявлених ОСОБА_1 позовних вимог суду не представлено.

Тому, відповідно до положень ст.281, ч.4 ст.223 ЦПК України, зі згоди позивачки ОСОБА_1 , суд постановив про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 17 червня 2006 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області, актовий запис №54, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.8).

Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яка міститься в матеріалах справи (а.с.9).

Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного.

Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 СК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому, з урахуванням викладеної позивачкою позиції у поданій нею заяві доданої до позову від 03.07.2020 року, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін - « ОСОБА_1 ».

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та наявність таких підстав відповідачем в суді не доведено.

Крім того, оскільки позивачка ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням його до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Примушування до шлюбу не допускається. А тому, подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б їх інтересам, що має істотне значення.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні стосунки сторони не підтримують, мешкають окремо, та формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини.

Крім того, відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору, пов`язані з пред`явленням позову до суду, в сумі 840,80 грн., які були понесені позивачкою та документально нею підтверджені відповідним платіжним документом у вигляді квитанції № 70 від 01.07.2020 року, оригінал якої є в матеріалах справи (а.с.2).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 17 червня 2006 року Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області, актовий запис № 54.

Прізвище позивачки ОСОБА_1 після розірвання шлюбу - залишити без змін « ОСОБА_1 ».

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі - 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Василівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року №731-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. У відповідності до п.п.15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО