Справа № 579/534/20
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2020 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі - головуючого судді Моргуна О.В.,

за участі секретаря Сергієнко Ж.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що є власником будинку АДРЕСА_1 . В зазначеному житловому будинку зареєстровані її син ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 . Шлюб між нею та відповідачем розірваний 26 червня 1995 року.

Відповідач, який зареєстрований за вищезазначеною адресою, з 2009 року в житловому будинку не проживає, його особисті речі в будинку відсутні. Він не сплачує житлово - комунальні послуги, послуги газопостачання та електропостачання, та не здійснює поточний ремонт житлової будівлі. У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований за даною адресою, вона, позивач, не має змоги оформити житлову субсидію, чим порушуються її права як власника.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Позивач просить розгляд справи проводити без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує, про що зазначила в позовній заяві (а.с. 2).

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (а.с. 20), в судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позовну заяву не подав.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивачів суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12 травня 1984 року та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 24 листопада 1995 року, посвідченими державним нотаріусом Кролевецької державної нотаріальної контори, зареєстрованими в реєстрі за № 675 та № 3855 відповідно (а.с. 6, 7).

Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Кролевецької міської ради Сумської області 06 березня 2020 року № 2397 в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , 1978 року народження, та ОСОБА_2 , 1951 року народження (а.с.5).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, актовий запис № 83 від 26 червня 1995 року (а.с. 8).

За змістом позовної заяви відповідач ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання - в будинку АДРЕСА_1 не проживає з 2009 року, його особисті речі в будинку відсутні, житлово-комунальні послуги він не сплачує, не несе інших витрат по утриманню будинку.

Факт тривалого не проживання відповідача в будинку АДРЕСА_1 підтверджується актом обстеження умов проживання за підписом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 20.03.2020 року, згідно з яким ОСОБА_2 за місцем реєстрації в будинку АДРЕСА_1 не проживає з 2009 року (а.с.9).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до статті 1 Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу норм ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 фактично за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 не проживає без поважних причин більше одного року підряд, житлом не користується, участі в утриманні будинку не приймає. Поважних причин непроживання відповідача більше одного року за вказаною адресою судом не встановлено.

Судом не встановлено, що між позивачем і відповідачем була домовленість про збереження за останнім права користування спірним житловим приміщенням, не встановлено, що відповідач оспорював виселення зі спірного житла, звертався до правоохоронних органів з заявою на неправомірні дії позивачів щодо перешкоди користування житловим приміщенням, тобто не надав суду доказів, що покинув житло проти його справжньої волі.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і припинення дії, яка порушує право, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користуватись житловим приміщенням, не суперечить положенням статті 391 та ч.2 ст. 16 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_2 не є власником або наймачем житла (будинку), яке належить на праві власності ОСОБА_1 , та не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , більше одного року.

Виходячи з вимог ст. 321 ЦК України, ст. 5 ЦПК України суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІV.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76, 81, 82, 141, 206, 247, 263-265, 268, 279, 280, 282 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

позовну заяву ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Кролевецький районний суд Сумської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 30 вересня 2020 року.

Суддя О. В. Моргун