Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2881/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради Закарпатської області, третя особа державний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В., про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 .

Згідно з заповітом від 13.06.2002 року, складеним ОСОБА_2 , посвідченим державним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В. за реєстровим № 1686, все майно, належне йому на день смерті, заповіла позивачу.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_2 відкрилася спадщина на спадкове майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За прийняттям спадщини позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори. Однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно державний нотаріус Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовила. Така ситуація обумовлена тим, що віднайти оригінали документованих матеріалів, які посвідчують належність майнових прав спадкодавця, не вдалося.

Державним нотаріусом Виноградівської держави нотаріального контори Закарпатської області позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно.

Спадковий будинок будівництвом завершений по закону. Оскільки будинок будівництвом завершений, враховуючи що на житловий будинок з надвірними будівлями, відсутні правовстановлюючі документи, позивач не має можливості оформити свідоцтво на право на спадщину за законом і змушений звернутися із даним позовом до суду.

Позивач у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.27).

Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак до суду подано письмову заяву Виноградівського міського голови Бочкай С.З. про розгляд справи за їх відсутності, щодо вимоги позову не заперечує (а.с.22).

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , що стверджено свідоцтвом про смерть від 11.12.2019 року відповідно актового запису №355 (а.с.9).

Родинний зв`язок позивача ОСОБА_1 та померлої ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 28.08.1971 р., актовий запис № 297, свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.28, 31).

Згідно з оригіналом заповіту від 13.06.2002 року, складеним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідченим державним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Боричок К.В., за реєстровим № 1668, все майно, належне їй на день смерті, заповіла ОСОБА_1 (а.с. 28).

Згідно Витягу із спадкового реєстру зазначений заповіт ОСОБА_2 від 13.06.2002 року не змінений та не скасований (а.с.29-29 зв.).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_2 відкрилася спадщина на спадкове майно житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 26.08.2020 р. №715 житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 будівництвом завершений рахується за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Виноградівською держнотконторою 30.05.1991 року за реєстровим №1173 (а.с.10).

Отже, спадкодавець ОСОБА_2 за життя набула право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 відповідно до заповіту від 13.06.2002 р. (а.с.28).

Позивачем, як спадкоємцем за заповітом спадщину прийнято, оскільки вона на час смерті проживала з спадкодавцем за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою у паспорті позивача (а.с.6).

Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері позивач не має можливості, оскільки нею за життя так і не було виготовлено свідоцтва про право власності на вище названий житловий будинок з надвірними спорудами, який за нею рахується.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України (2003 р.).

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч.2 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування у разі відсутності спадкоємців за заповітом та законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з представлених доказів, будинок будівництвом завершений, знаходиться в населеному пункті, 1960 року побудови, має окремий порядковий номер, зареєстрований у встановленому законом порядку, однак правовстановлюючі документи не виготовлено. Позивачем спадщину прийнято. Інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі і за ним необхідно визнати право власності на житловий будинок.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Вимоги позову задоволити.

Визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності в цілому на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 загальною площею 56,6 кв. м., житловою 44,6 кв. м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Апеляційного суду Закарпатської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо