Справа № 138/1492/20
Провадження № 22-ц/801/1575/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Холодова Т. Ю.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 рокуСправа № 138/1492/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Ковальчука О. В., Медвецького С. К.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23 липня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

Рішення ухвалила суддя Холодова Т. Ю.

Рішення ухвалено у м. Могилів-Подільському Вінницької області.

Повний текст рішення складено 23 липня 2020 року,

Встановив:

В червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що у них з відповідачем є спільна донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням суду з відповідача було стягнуто аліменти на доньку у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, розмір яких було збільшено до 1000 грн. рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21 листопада 2017 року у справі № 138/1851/17. Виконавчий лист перебуває на виконанні у Могилів-Подільському відділі ДВС.

Стягуваний з відповідача розмір аліментів на даний час є мізерним, у зв`язку з чим весь тягар по вихованню та утриманню дитини вона несе одноособово. Крім того в 2014 року у неї народилась ще одна дитина - ОСОБА_4 , що свідчить про погіршення її матеріального становища, оскільки зросли витрати на дітей.

Згідно з сімейним законодавством України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» станом на лютий 2020 року становить 1109 грн. Тобто розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання доньки, є меншим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач має можливість сплачувати аліменти у частці від заробітку, враховуючи, що він є людиною молодого віку, є працездатною особою та регулярно виїздить на роботу до Республіки Польща, де отримує заробітну плату орієнтовно 20 000 грн.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 181 СК України вона має право просити про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача.

У зв`язку з цим просила змінити спосіб стягуваних з відповідача на її користь аліментів на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21 листопада 2017 року у справі № 138/1851/17, з твердої грошової суми в розмірі 1000 грн. на 1/4 частку від усіх видів доходів відповідача, але не менше як 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23 липня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів відмовлено.

Судові витрати у виді судового збору в сумі 840,80 грн. ухвалено компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Зазначила, що суд першої інстанції при ухваленні рішення неправильно застосував норми матеріального права - ч. 3 ст. 181 та ст. 182 СК України, згідно яких саме вона, як одержувач аліментів, має право обирати спосіб стягнення аліментів; при цьому при зверненні з позовом про зміну способу стягнення аліментів вона не зобов`язана надавати докази про наявність підстав для зміни розміру аліментів.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 12 березня 2010 року, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 12 березня 2010 року (а. с. 16).

Позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 29 листопада 2005 року (а. с. 14).

Неповнолітня ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом з матір`ю - позивачем по справі ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради № 1383 від 28 травня 2020 року (а. с. 12).

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 21 листопада 2017 року у справі № 138/1851/17 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 25 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 17-18).

Відмовляючи в задоволенні позову про зміну способу стягнення аліментів, суд першої інстанції послався на те, що за змістом позовної заяви позивач фактично вказує на необхідність збільшення розміру аліментів, при цьому зазначені нею докази не підтверджують викладені в позові підстави для зміни способу стягнення аліментів, зокрема погіршення матеріального стану позивача; крім того позивач не надала доказів того, що зміна способу стягнення аліментів з 1000 грн. на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, не призведе до зміни їх розміру.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Також Конвенцією про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язується забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (ч. 1, 2 ст. 3).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною першою статті 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За змістом частини третьої цієї статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, саме одержувач аліментів наділений правом на звернення до суду із вимогою про зміну способу аліментів. При цьому положення ч. 3 ст. 181 СК України не пов`язують право особи, яка звертається до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів з обов`язком надання доказів про наявність підстав для зміни розміру аліментів, оскільки таке право одержувачу аліментів гарантовано ч. 3 ст. 181 СК України.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з тих підстав, що позивач не довела викладених в позові підстав для зміни способу стягнення аліментів, зокрема, погіршення її матеріального стану позивача, а також не надала доказів того, що зміна способу стягнення аліментів з 1000 грн. на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, не призведе до зміни їх розміру, є безпідставним через неправильне застосування судом першої інстанції вищезазначених норм матеріального права.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно положень ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2020 року - 2218 грн., з 01 липня - 2318 грн., з 01 грудня - 2395 грн.

Отже мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років на час звернення до суду з позовом становив 1109 грн., на час ухвалення рішення судом першої інстанції - 1159 грн.

Апеляційний суд враховує, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно відбулося значне зростання цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, у зв`язку з чим зазначений розмір аліментів не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини, не відповідає мінімальним її потребам та не забезпечує достатній життєвий рівень.

Також апеляційний суд враховує, що відповідач відзиву на позовну заяву та апеляційну скаргу не надав, щодо зміни способу стягнення аліментів не заперечив.

За наведених обставин, враховуючи насамперед інтереси дитини, її право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та безпідставно відмовив в задоволенні позову про зміну способу стягнення аліментів. У зв`язку з цим відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України оскаржуване рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позову, яким змінити спосіб стягнення з відповідача аліментів з твердої грошової суми в розмірі 1000 грн. щомісячно на 1/4 частку усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з пунктом «в» частини першої статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору у справі про зміну способу стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач звільнений від сплати судових витрат, а тому у зв`язку з задоволенням апеляційної скарги позивача та ухваленням нового рішення про задоволення позову, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, який підлягав до сплати при поданні позову в сумі 840,80 грн. та судовий збір, який підлягав до сплати при поданні апеляційної скарги на рішення суду в сумі 1261,20 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. 141, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23 липня 2020 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21 листопада 2017 року у цивільній справі № 138/1851/17.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при поданні позову до суду, в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок) та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при поданні апеляційної скарги на рішення суду, в розмірі 1261,20 грн. (одна тисяча двісті шістдесят одна гривня двадцять копійок).

Припинити стягнення за виконавчим листом, який видано на виконання рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21 листопада 2017 року у цивільній справі № 138/1851/17, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 25 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіО. В. Ковальчук
С. К. Медвецький