Справа №489/3711/20 Головуючий суду першої інстанції Рум`янцева Н.О.
Провадження №22-ц/812/1489/20 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2020 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання Цуркан І.І.,

за участі приватного виконавця Куліченка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича на ухвалу Ленінського районного суду м.Миколаєва від 11 серпня 2020 року, постановлену за поданням приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

07 серпня 2020 року приватний виконавець Куліченко Д.О. звернувся через систему «Електронний суд» до Ленінського районного суду м.Миколаєва з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 серпня 2020 року вищезазначене подання повернуто заявнику без розгляду на підставі ч. 4 ст. 183 ЦПК України.

Обґрунтовуючи свою ухвалу, суд першої інстанції зазначав, що приватним виконавцем Куліченком Д.О. в порушення п.6 ч.1 ст.183 ЦПК України не зазначено переліку документів, які додані до його подання, а також не дотримано положень ч. 2 ст. 183 ЦПК України, яка передбачає необхідність надання доказів надсилання (надання) вказаного подання іншим учасникам справи (провадження).

Не погодившись з ухвалою суду, приватний виконавець подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив ухвалу суду скасувати.

Апелянт вказував, що відповідно до положень ст. 43 ЦПК України він звільнений від необхідності надання копій документів, оскільки він звернувся до суду із поданням в електронній формі, а надлишковий формалізм заважає ефективному доступу до правосуддя та виконанню судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 07 серпня 2020 року приватний виконавець Куліченко Д.О. через систему «Електронний суд» звернувся до суду із поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла фізичної особи-боржника, а саме квартири АДРЕСА_1 .

До вказаного подання приватним виконавцем Куліченком Д.О. додано документи в його обґрунтування, про що зазначено у поданні.

Відповідно до ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Згідно з п.6 ч.1, ч.2, ч.4 ст.183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення).

До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Частинами 5-7 статті 43 ЦПК України визначено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Учасник справи звільняється від обов`язку надсилати іншим учасникам справи або подавати до суду копії документів відповідно до кількості учасників справи, якщо він подає документи до суду в електронній формі. У такому разі копії відповідних документів іншим учасникам справи направляє суд. Якщо обсяг документів є надмірним, суд направляє учасникам справи тільки копії процесуальних документів та повідомлення про можливість ознайомитися з іншими матеріалами в приміщенні суду або через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Згідно з пунктами 1-4 Розділу XI «Підсистема електронного суду» Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 №30 з наступними змінами, обмін електронними документами між судом, ОСП, фізичними особами та учасниками судового процесу забезпечується засобами підсистеми електронного суду. Учасники судового процесу за допомогою зареєстрованого електронного кабінету можуть надсилати копії електронних документів іншим учасникам судової справи, крім випадків, коли інший учасник не має зареєстрованого електронного кабінету, подавати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, а також отримувати судові рішення та інші електронні документи. Особи, за допомогою зареєстрованого електронного кабінету формують проекти (створюють шляхом заповнення відповідних форм, редагують, долучають), підписують та подають до суду і ОСП електронні запити, скарги, пропозиції та інші непроцесуальні звернення, що стосуються діяльності таких органів, а також отримують відповідь на них. Для формування проектів електронних документів особи використовують загальні форми, створені адміністратором або створюють власні форми засобами електронного кабінету з можливістю їх збереження в підсистемі електронного суду та повторного використання. Адміністратор може встановлювати додаткові технічні обмеження щодо форм та змісту електронних документів (щодо розміру, формату тощо).

У п.2.3 рішення Ради суддів України від 12.04.2018 р. №16 визначено, що окремі норми положення про АСДС, які в тому числі стосуються використання підсистеми «Електронний суд», набирають чинності та можуть використовуватись у тестовому режимі виключно для судів та органів системи правосуддя, визначених пілотними згідно з відповідним наказом Державної судової адміністрації України.

Відповідний перелік пілотних судів для можливості тестування підсистем «Електронний суд» та «Електронний кабінет» визначений наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2020 р. №247. До пілотних судів віднесено всі місцеві та апеляційні суди України (крім Київського апеляційного суду) та Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для повернення заявнику без розгляду його подання не відповідає вищевикладеним вимогам законодавства.

Подаючи до суду першої інстанції подання через підсистему «Електронний суд», приватний виконавець Куліченко Д.О. дотримався вимог вказаного законодавства і вважати, що ним не було дотримано вимог статті 183 ЦПК України, а також статті 439 ЦПК України, яка містить спеціальні умови для розгляду вказаних подань, не має підстав.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 серпня 2020 року скасувати, а справу направити до цього ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

І.В. Лівінський

Повний текст постанови складено 30 вересня 2020 року.