Єдиний унікальний номер 233/7922/19
Номер провадження 22-ц/804/2786/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 233/7922/19

Номер провадження 22-ц/804/2786/20

30 вересня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Никифоряка Л.П., Агєєва О.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця»

представник відповідача: ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати,

- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2020 року, повний текст якого складено суддею Мартиненко В.С. в м. Костянтинівка в приміщенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 12 червня 2020 року, час ухвалення рішення суду не зазначено, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати.

В обґрунтування позову зазначив, що у відповідний період він працював на Державному підприємстві «Донецька залізниця», правонаступником якого стало АТ «Українська залізниця». З лютого 2016 року по серпень 2016 року та з березня 2017 року по липень 2017 року роботодавець не виплачував йому заробітну плату, хоча продовжував її нараховувати. Станом на день звільнення 17 липня 2017 року розмір нарахованої, але не виплаченої йому заробітної плати за період з лютого 2016 року по серпень 2016 року складає 18388,07 грн, за період з березня 2017 року по липень 2017 року в сумі 26490,60 грн.

З урахуванням викладеного, просив стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з лютого 2016 року по серпень 2016 року та за період з березня 2017 року по липень 2017 року в загальному розмірі 44878,67 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

12 червня 2020 року рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості із заробітної плати задоволено частково, стягнуто з відповідача:

- заборгованість по заробітній платі за період з 01 лютого 2016 року по 31 серпня 2016 року в розмірі 10288 (десяти тисяч двохсот вісімдесяти восьми) гривень 07 копійок без наступного утримання з цієї суми обов`язкових податків та зборів;

- заборгованість по заробітній платі за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року у розмірі 30900 (тридцяти тисяч дев`ятисот) гривень 10 копійок з наступним утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів.

У задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за період з 01 лютого 2016 року по 31 серпня 2016 року в розмірі 8100 гривень 00 копійок та за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року в розмірі 2320 гривень 81 копійки, а всього в розмірі 10420 (десяти тисяч чотирьохсот двадцяти) гривень 81 копійок відмовлено.

- допущено негайне виконання рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць - за квітень 2017 року в розмірі 4298 (чотирьох тисяч двохсот дев`яноста восьми) гривень 16 копійок з наступним утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів.

- вирішено питання про стягнення судового збору.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

03 липня 2020 року не погодившись із вказаним рішенням представником відповідача подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у стягненні зазначеної суми у повному обсязі.

Посилаючись на нормативно-правові акти зазначив, що між ДП «Донецька залізниця» та ПАТ «Українська залізниця» немає передавального акту, який би підтверджував перехід від ДП «Донецька залізниця» всіх прав, зобов`язань та боргів в статутний капітал ПАТ «Українська залізниця». Отже, на теперішній час ПАТ «Українська залізниця» не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції. Крім того, процедура реорганізації вказаних підприємств, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року № 604 призупинена до завершення проведення антитерористичної операції на території України.

Таким чином, ПАТ «Українська залізниця» є неналежним відповідачем у даній справі.

Зазначив, що заборгованість за період з лютого 2016 року по серпень 2016 року є необґрунтованою та не підлягає стягненню, оскільки позивач у зазначений час мав правовідносини з ДП «Донецька залізниця». На сьогодні, ДП «Донецька залізниця» з Єдиного державного реєстру не виключене, тобто залишається бути юридичною особою, маючи цивільну правоздатність.

Зазначив, що у зв`язку із захопленням невідомими особами адміністративної будівлі та виробничих об`єктів відповідача, розташованих на непідконтрольній території, у відповідача з 20.03.2017 року відсутній доступ до документації підприємства та втрачено контроль над господарською діяльністю.

Посилаючись на висновок торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року щодо унеможливлення виконання обов`язків передбачених законодавством України про працю при вивільнені працівників, спричиненого впливом дії форм-мажорних обставин відносно ПАТ «Укрзалізниця» засвідчено настання форс-мажорних обставин при здійсненні господарської діяльності на території, непідконтрольній українській владі. Початок дії форс-мажорних обставин є 20 березня 2020 року.

Відповідач не мав можливості перевірити факт виконання позивачем своїх професійних обов`язків. Таким чином, нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі первинних документів, доступ до яких є неможливим.

Підтвердженням наявності заборгованості по заробітній платі є первинні бухгалтерські документи, які в даному випадку відсутні, так які залишилися на непідконтрольній території.

Зазначив, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив вимоги позивача на підставі табуляграм та копій табелю обліку використання робочого часу, оскільки вони не мають печатки, не завірені належним чином, тому не можуть бути належними доказами.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву відповідно до вимог статті 360 ЦПК України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 44 878,67 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Позивач ОСОБА_1 працював на посаді виконавця робіт ремонтно-будівельної дільниці станції Дебальцеве, зокрема з 02.11.2015 року в Ясинуватському будівельно-монтажному експлуатаційному управлінні ДП «Донецька залізниця», а з 01 вересня 2016 року у реорганізованому на підставі наказу ПАТ «Українська залізниця» №303 від 15.04.2016 року виробничому підрозділі «Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Відповідно до наказу від 10.07.2017 року № 5976/ДН-ОС та трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 позивач був звільнений у зв`язку зі скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Також судом першої інстанції було досліджено копію повідомлення ОСОБА_1 про скорочення від 16.05.2017 року, копію наказу (розпорядження) № 5976/ДН-ОС від 10.07.2017 р. про припинення трудового договору (контракту) з ОСОБА_1 , табельний номер 3757, яким звільнено працівника з 17.07.2017 р. на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та вирішено згідно із ст. 44 КЗпП України надати працівнику вихідну допомогу у розмірі одного середнього заробітку, компенсацію за 41 день відпустки, копію довідки-розрахунку невикористаних днів відпустки, за які надається компенсація під час звільнення (що відповідає наданій відповідачем копії табуляграми за липень 2017 року), копії довідок, згідно з якими заборгованість за спецодяг та спецвзуття, депонована заробітна плата відсутні, копії особових карток працівника, копію наказу виробничого підрозділу «Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» № 107-в від 01.11.2016 року про надання відпустки, копії наказів виробничого підрозділу «Ясинуватське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» № 456-в-т від 23.02.2017 року, № 588-в-т від 06.03.2017 року про надання відпусток без збереження заробітної плати, копії розрахунків оплати середньої зарплати та оплати відпусток.

Відповідно до копії наказу структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» №236/ДНД від 17.03.2017 року було встановлено простій з 20 березня 2017 року для всіх виробничих підрозділів дирекції відповідно до ст.ст. 34, 113 КЗпП України у зв`язку із відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця», викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування з непідконтрольною українській владі територією.

Відповідно до копії наказу регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» №384-Н від 15.03.2017 року про встановлення простою з 16 березня 2017 року для всіх працівників апарату управління структурних підрозділів «Донецька дирекція залізничних перевезень» та «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця», викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування з непідконтрольною українській владі територією.

Згідно із зведеною відомістю на виплату заборгованості по Державному підприємству «Донецька залізниця» від 21.05.2020 року за № 840/2, інформаційною довідкою № 840 від 21.05.2020 року, наданою начальником фінансово - економічного відділу структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», до АТ «Українська залізниця» були передані відомості щодо заборгованості із заробітної плати позивача ОСОБА_1 , розмір якої складав після утримання обов`язкових податків та зборів 18388,07 грн (за 4 місяці в розмірі окладу 4050,00 грн, за п`ятий місяць в розмірі 2188,07 грн).

З платіжних відомостей № 94 від 01 грудня 2016 року та № 94/2 від 21 лютого 2017 року вбачається, що СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» в рахунок погашення вказаної заборгованості виплатила позивачу кошти в загальному розмірі 8100,00 грн шляхом перерахування вказаних коштів на банківський рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , відкритий в Публічному акціонерному товаристві «Акціонерний банк «Експрес-Банк».

Відповідно до копій табуляграм, позивачу у період з березня 2017 року по липень 2017 року заробітну плату було нараховано з урахуванням часу простою: в березні 2017 року в розмірі 5037,91 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 4006,05 грн; за квітень 2017 року в розмірі 4298,16 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 3417,82 грн; за травень 2017 року в розмірі 3460,16 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 2751,46 грн; за червень 2017 року в розмірі 1081,30 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 859,83 грн; за липень 2017 року заробітну плату було нараховано в розмірі 19343,38 грн, яка складається, в тому числі, з компенсації за невикористану відпустку за 41 день в сумі 10995,38 грн, вихідної допомоги при скороченні в сумі 7391,37 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 15455,44 грн. Всього розмір нарахованої заробітної плати за відповідний період складає 33220,91 грн, що після утримання з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 26490,60 грн та є сумою вищенаведених додатків.

Вказані обставини відповідають розрахунку, наданому позивачем, а також відомостям щодо явки та неявки ОСОБА_1 на роботу, які містяться в табелях обліку використання робочого часу за березень, квітень, травень, червень, липень 2017 року, копії яких надані відповідачем.

Згідно з довідкою структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 18.03.2020 р. № 626/2, відомістю на виплату грошей № 3 за березень 2017 року за першу половину березня 2017 року позивачу було нараховано заробітну плату в розмірі 2320,81 грн, яку після вирахування обов`язкових податків та зборів отримано позивачем 26 липня 2019 року в розмірі 1845,47 грн.

Частиною 1 ст. 94 КЗпП України передбачено, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Отже, законом передбачено, що при звільненні працівник одержує від підприємства, установи, організації всі суми, зокрема й заробітну плату, одержати яку він має право з урахуванням встановленого належним чином розміру заробітної плати.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості із заробітної плати, суд першої інстанції правильно виходив із того, що відповідач, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні з позивачем не провів остаточного розрахунку та не виплатив заборгованість по заробітній платі за період з 01 лютого 2016 року по 31 серпня 2016 та з 01 березня по 17 липня 2017 року.

Висновок суду підтверджується відповідними копіями розрахунків заробітної плати (табулеграмами), копіями наказу про звільнення, копією трудової книжки, та узгоджується з положеннями ст.116 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, відповідно до якої, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 30 Закону України «Про оплату праці» саме на роботодавця покладено обов`язок забезпечення достовірного обліку виконуваної роботи працівником та бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

В підтвердження не виплаченої заробітної плати за період з березня по липень 2017 року відповідачем на запит суду були надані копії розрахунку заробітної плати (табулеграми), в яких зазначені нараховані суми: в березні 2017 року в розмірі 5037,91 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 4006,05 грн; за квітень 2017 року в розмірі 4298,16 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 3417,82 грн; за травень 2017 року в розмірі 3460,16 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 2751,46 грн; за червень 2017 року в розмірі 1081,30 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 859,83 грн; за липень 2017 року заробітну плату було нараховано в розмірі 19343,38 грн, яка складається, в тому числі, з компенсації за невикористану відпустку за 41 день в сумі 10995,38 грн, вихідної допомоги при скороченні в сумі 7391,37 грн, що після утриманням з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 15455,44 грн. Всього розмір нарахованої заробітної плати за відповідний період складає 33220,91 грн, що після утримання з цієї суми обов`язкових податків та зборів складає 26490,60 грн та є сумою вищенаведених додатків.

Розрахунок заборгованості ніким не оскаржується, а тому і його правильність судом апеляційної інстанції не перевірялася.

Проте, як вбачається із зазначених розрахунків, сума нарахованої заробітної плати з березня по липень 2017 року складає 33 220,91 грн, між тим, позивач просить стягнути суму до виплати у розмірі 26 490,60 грн.

Відповідно до п. 14.1.180 Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу

Статтею168 Податкового кодексу України передбачений порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету.

168.1. Оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.

168.1.1. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

168.1.2. Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Відповідно до ч.5 п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав належними та допустимими доказами надані відповідачем копії табуляграм та врахувавши вимоги чинного законодавства, дійшов правильного висновку про те, що оскільки предметом спору є саме заробітна плата за березень-липень 2017 року, то збільшення її розміру до 33 220,91 гривень не є збільшенням позовних вимог, відповідно не є виходом за межі позовних вимог, оскільки саме ця сума підлягає оподаткуванню при її виплаті в якості заробітної плати.

Відповідно до довідки структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 18.03.2020 р. за № 626/2, відомістю на виплату грошей № 3 за березень 2017 року за першу половину березня 2017 року позивачу було нараховано заробітну плату в розмірі 2320,81 грн, яку після вирахування обов`язкових податків та зборів отримано позивачем 26 липня 2019 року в розмірі 1845,47 грн (а.с.80).

Отже, враховуючи надані відповідачем докази про отримання позивачем частково заробітної плати за березень 2017 року у розмірі 2320,81 ( до виплати-1845,47 грн гривень), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в цій частині, за відрахуванням зазначеної суми, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати за березень-липень 2017 року у розмірі 30 900,10 грн (33 220,91 грн 2320,81 грн).

Доводи відповідача про те, що надані позивачем розрахункові листи не можуть бути належними доказами, оскільки не мають підписів повноважних осіб та печатки підприємства не приймаються до уваги, з огляду на таке.

Приписами статті 110 КЗпП України, частини першої статті 30 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці", згідно яких при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати не передбачено наявність підпису посадової особи та печатки на них зазначеними нормами, що було вірно зазначено судом першої інстанції.

Доводи відповідача про те, що заборгованість за період з лютого 2016 року по серпень 2016 року є необґрунтованою та не підлягає стягненню, оскільки позивач у зазначений час мав правовідносини з ДП «Донецька залізниця», суд не приймає з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» , прийнятою відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», вирішено утворити ПАТ «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі на базі ДП «Донецька залізниця» згідно з додатком № 1.

Реорганізація ПАТ «Українська залізниця», відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року № 604 «Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції» була призупинена до завершення проведення антитерористичної операції.

Проте Велика Палата ВС 16 червня 2020 року у справі № 910/5953/17 щодо правонаступництва АТ «Укрзалізниця» вирішила вказану правову проблему та зазначила, що при реорганізації відбувається універсальне правонаступництво, коли все майно, права та обов`язки юридичної особи, яка припиняється, переходять до правонаступників. При злитті є лише один правонаступник, який набуває не окремі, визначені в акті приймання-передачі активи та зобов`язання юридичних осіб, які припиняються, а всю їх сукупність. Тому АТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх державних підприємств залізничної галузі (зокрема, ДП «Донецька залізниця»), шляхом злиття яких було створене це товариство.

Відповідно до частини п`ятнадцятої статті 37 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (в редакції, яка діяла на дату реєстрації АТ «Укрзалізниця») злиття вважається завершеним з моменту державної реєстрації новоутвореної юридичної особи та державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Тому Велика Палата ВС також визначила, що АТ «Укрзалізниця» є правонаступником ДП «Донецька залізниця» з дати державної реєстрації АТ, тобто з 21 жовтня 2015 року.

За змістом пунктів 4, 5 постанови КМУ № 200 комісія з утворення АТ «Укрзалізниця» мала у чотиримісячний строк з дати затвердження її персонального складу подати Міністерству інфраструктури: зведений акт оцінки майна, що вноситься до статутного капіталу товариства; зведені передавальні акти майна, земельних ділянок; проект статуту товариства, подати в установленому порядку КМУ на затвердження проект статуту товариства; вжити до 31 грудня 2015 року заходів для припинення Державної адміністрації залізничного транспорту та підприємств, зазначених у додатку.

Враховуючи, що відповідно до частини шостої статті 2 Закону про особливості утворення Укрзалізниці товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, правонаступництво не пов`язується з державною реєстрацією припинення підприємства залізничного транспорту, датою виникнення універсального правонаступництва АТ «Укрзалізниця» щодо підприємств залізничної галузі, які припиняються шляхом злиття, слід вважати дату його державної реєстрації - 21 жовтня 2015 року, з якої воно є правонаступником ДП «Донецька залізниця».

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за період з лютого 2016 року по серпень 2016 року колегія апеляційного суду вважає законними та обґрунтованими.

Розглядаючи питання про розмір заборгованості по заробітній платі відповідача перед позивачем, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ДП «Донецька залізниця» до АТ «Українська залізниця» було здійснено передачу обов`язків щодо виплати позивачу заборгованості по заробітній платі за період з лютого по серпень 2016 року в сумі 18 388,07 грн. За вказаний період ОСОБА_1 було сплачено 8100,00 грн, що підтверджується зведеною відомістю на виплату заборгованості по ДП «Донецька залізниця» станом на 21 лютого 2017 року за № 840/2 від 21.05.2020 року підписаною начальником фінансово-економічного відділу Дибченко О.А. (а.с.105) та копіями платіжних відомостей № 94/2 від 21.02.2017 року та №94 від 01.12.2016 року про отримання позивачем заборгованості по заробітній платі за лютий-червень 2016 року (а.с.153-156).

Таким чином, заборгованість із заробітної плати за лютий-серпень 2016 року складає 10 288,07 грн (18 388,07 грн 8 100,00 грн), що було правильно визначено судом першої інстанції.

Доводи відповідача, що відсутність первинної документації, що унеможливлює нарахування позивачу сум, щодо яких виник спір, не приймаються з огляду на те, що обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо лежить на роботодавці, а не на працівникові. За цих обставин втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати.

Типові форми первинного обліку використовуються з метою обліку використання робочого часу усіх категорій працюючих, для контролю за дотриманням встановленого режиму робочого часу, для отримання даних про відпрацьований час та інших показників, необхідних для складання форм державних статистичних спостережень з праці.

Зокрема, типова форма N П-5 "Табель обліку використання робочого часу" надається як рекомендована для застосування і використовується як формалізований набір показників у складі первинного обліку підприємства щодо використання робочого часу, необхідний для заповнення форм державних статистичних спостережень з праці.

Крім того, як вказано в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 243/5469/17, провадження № 61-94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця.

Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України, на який посилається представник відповідача не звільняє відповідача від обов`язку виплатити працівнику заборгованість з оплати праці, а лише підтверджує відсутність вини підприємства у несвоєчасній виплаті заробітної плати.

Таким чином, врахувавши всі докази та обставини по справі суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 по заборгованості із заробітної плати за період з 01 лютого 2016 року по 31 серпня 2016 в сумі 10 288,07 грн та з 01 березня по 17 липня 2017 року в сумі 30 900, 10 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.368, 369, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.В. Гапонов

Судді: Л.П. Никифоряк

О.В. Агєєв