Номер провадження: 22-ц/813/3506/20
Головуючий у першій інстанції Турецький О.С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

апелянт - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17.07.2013 у складі судді О.С. Турецького,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно у вигляді 7/36 частин домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 січня 2013 року позовну заяву задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно у вигляді 7/36 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на наступні будівлі домоволодіння, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 : сарай під літ.М», сарай під літ.»Р», сарай під літ.»Д», сарай під літ.»О», будівлю піл літ.»В», площею 17,5 кв.м., будівлю під літ.»В», площею 8,4 кв.м., будівлю під літ.»а6», площею 10,3 кв.м., будівлю під літ.»а1», площею 11,1 кв.м., будівлю під літ.»а6», площею 5,8 кв.м., будівлю під літ.»а6», площею 3,2 кв.м., гараж під літ.»С».

17.07.2013 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення задоволено; роз`яснено, що відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21.01.2013, визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно у вигляді 7/36 частин домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: приміщення 11-2 (житлова) будівлі під літ. «В», загальною площею 15,5 кв.м., приміщення 11-3 (житлова) будівлі під літ. «В», загальною площею 10,3 кв.м., приміщення 5-2 (житлова) будівлі під літ. «а1», загальною площею 16,1 кв.м., сараю літ. «М», сараю літ «Р», сараю літ «Д», сараю літ «О», приміщення 11-1 (кухня) під літ. В, площею 17, 5 кв.м., приміщення 11-4 (житлова) під літ. В, площею 8,4 кв.м., приміщення 4-5 (веранда) під літ. «а6», площею 10,3 кв.м., приміщення 6-1 (кухня) літ «а8», площею 11,1 кв.м., приміщення 4-6 (ванна) під літ. «а6», площею 5,8 кв.м., будівлі літ «а6», площею 3,2 кв.м., гаражу літ «С».

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить суд її скасувати та постановити нову про залишення заяви про роз`яснення рішення без задоволення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що роз`яснюючи рішення, суд до складу приміщень додатково включив приміщення, з приводу яких рішення судом не ухвалювалося та позовні вимоги не заявлялися, а саме: приміщення 11-2 (житлова) будівлі під літ. «В», загальною площею 15,5 кв.м., приміщення 11-3 (житлова) будівлі під літ. «В», загальною площею 10,3 кв.м., приміщення 5-2 (житлова) будівлі під літ. «а1», загальною площею 16,1 кв.м., приміщення 6-1 (кухня) літ «а8», площею 11,1 кв.м. Суд фактично ухвалив додаткове рішення щодо позовних вимог, з приводу яких судом не було ухвалене рішення та позивачем вимоги не заявлялись, чим порушено вимоги ст. 221 ЦПК України.

03.04.2018 ОСОБА_1 надала суду відзив на скаргу, в якому просила відмовити в її задоволенні, а рішення та ухвалу - залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників процесу, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що ухвала суду не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.271 ЦПК України за заявою учасника справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Зміст ухвали суду про роз`яснення судового рішення у порівнянні зі змістом рішення від 21.01.2013 свідчить про те, що судом фактично визнано право власності на будівлі та споруди, про які не було вирішено судом під час розгляду справи, що суперечить вимогам закону.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, у задоволенні заяви слід відмовити, рішення суду скасоване апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17.07.2013 скасувати.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: