П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 року

м. Рівне

Справа № 564/2094/19

Провадження № 22-ц/4815/283/20

Головуючий у Костопільському районному суді

Рівненської області: суддя Цвіркун О.С.

Рішення суду першої інстанції ухвалено:

об 11 год. 12 хв. 29.11.2019

Повний текст складено: 04.12.2019

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Бондаренко Н.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

представники сторін:

позивача адвокат Больбіна Софія Сергіївна;

відповідача адвокат Красовський Анатолій Степанович;

за участі (в апеляційному суді): представника відповідача адвоката Красовського Анатолія Степановича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вимоги мотивовано тим, що 22 травня 2019 року о 15 год. 10 хв. у м. Котсопіль Рівненської області по вулиці Коперніка відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю сторін, в результаті якої відповідач під керуванням автомобіля "Voikswagen", р.н.з. НОМЕР_1 ,, бувши неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху і здійснив зіткнення з автомобілем марки "Volkswagen Transporter", р.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку. Обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

14 червня 2019 року постановою Костопільського районного суду ОСОБА_2 визнано винним за ст. 124 КУпАП.

Тому просив стягнути з відповідача на його користь 29 556, 75 гривень вартості відновлювального ремонту, 2 000 гривень франшизи, 2 530 гривень витрат, пов`язаних із оцінкою завданих збитків, 20 000 гривень збитків у виді упущеної вигоди, 100 000 гривень моральної шкоди, 1 540, 87 гривень судового збору і 10 000 гривень витрат на правничу допомогу.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто із відповідача на користь позивача 14 887, 60 гривень вартості відновлювального ремонту, 2 000 гривень франшизи, 2 530 гривень витрат, пов`язаних з оцінкою завданих збитків, 2 900 гривень моральної шкоди, 223, 40 гривні судового збору, 1 450 гривень витрат на правничу допомогу.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Позивач: ОСОБА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; місце прож.: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місце прож.: АДРЕСА_2 .

На рішення суду ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, де покликається на незаконність і необґрунтованість рішення суду, що фактично полягало у неправильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права, які призвело до хибного вирішення справи.

На її обґрунтування зазначалося про неврахування судом існування інституту страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який регулюється відповідним законодавством. Відповідно до його засад обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих через дорожньо-транспортну пригоду та захисту майнових інтересів страхувальників. При цьому відшкодуванню страховиком у межах ліміту страхової відповідальності підлягають як моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, завдану здоров`ю, так і витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Вважає з`ясованим судом те, що цивільно-правову відповідальність відповідача як водія автомобіля "Volkswagen Passat" було застраховано Товариством з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" Vienna Insurance Groupe (далі ТДВ "Страхове товариство "Глобус"), що підтверджено відповідним полісом №АМ/3576553 від 07.06.2018. Ліміт суми відшкодування шкоди, завданої майну, визначено у 100 000 гривень, а відповідальності за шкоду, завдану життю і здоров`ю 200 000 гривень. Страховиком добровільно було виплачено позивачеві страхове відшкодування у розмірі 12 699, 15 гривень з урахуванням розміру франшизи 2 000 гривень.

Оскільки існує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, що висловлений у подібних відносинах, заявник не згоден із посиланнями суду на правові позиції Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справах №№910/3650/16, 910/32969/15 та Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №910/3867/16 та від 01 лютого 2018 року у справі №910/22886/16. Так, Велика Палата Верховного суду у своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц вказувала, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Тому висловився лише про свою згоду зі стягненням з нього на користь позивача 2 000 гривень франшизи.

З наведених міркувань просить рішення суду першої інстанції скасувати, а в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити. При цьому за доводами апеляційної скарги рішення суду в частині відмови позивачу у його вимогах не оскаржувалося.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності і обґрунтованості вимог позивача, оскільки відповідач, як завдавач шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний відшкодувати різницю між виплаченим страховиком страховим відшкодуванням та понесеними ОСОБА_1 збитками.

Оскільки страховик відмовив у виплаті 2 000 гривень, покликаючись на те, що ця сума є франшизою, тому їх стягнуто із ОСОБА_2 на користь позивача.

Крім того, відшкодовано 2 900 гривень моральної шкоди, яку було завдано ОСОБА_1 з вини відповідача через пошкодження майна.

Проте з такими висновками частково погодитися не можна.

Як з`ясовано, ОСОБА_2 22 травня 2019 року о 15 год. 10 хв. у м. Костопіль Рівненської області по вулиці Коперніка, керуючи автомобілем "Volkswagen Passat", р.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Volkswagen Transporter", р.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями відповідач порушив пункти 2.3 "б", 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Ці обставини підтверджені постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 14 червня 2019 року, якою ОСОБА_2 визнано винним за ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді 340 гривень штрафу.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що обов`язкову цивільно-правову відповідальність власника (володільця) автомобіля "Volkswagen Passat", номер кузова (шасі) НОМЕР_4 , застраховано 07 червня 2018 року ТДВ "Страхове товариство "Глобус", що засвідчено відповідним полісом №АМ/3576553. За умовами цього договору страхування ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну, становив 100 000 гривень, життю і здоров`ю 200 000 гривень; розмір франшизи склав 2 000 гривень.

Відповідно до Звіту про визначення суми нанесеного збитку та вартості відновлювального ремонту внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу (дата підписання 11.06.2019; дата оцінки 31.05.2019) вартість нанесеного збитку власнику транспортного засобу пасажирський-В "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП станом на 31 травня 2019 року становить 14 669, 15 гривень. Вартість відновлювального ремонту КТЗ пасажирський-В "Volkswagen Transporter", реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП станом на 31 травня 2019 року складає 29 556, 75 гривень.

Відповідно до ст.ст. 22, 1166, 1188 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1.)шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2.)за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3.)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Вважаючи, що ОСОБА_2 у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася з його вини, позивачу завдано збитків, які складаються з 29 556, 75 гривень витрат на відновлювальний ремонт, 2 000 гривень франшизи, 2 530 гривень витрат, пов`язаних з оцінкою збитків, 20 000 гривень упущеної вигоди та 100 000 гривень моральної шкоди, у серпні 2019 року ОСОБА_1 пред`явив позов до відповідача про відшкодування збитків і моральної шкоди.

Між тим, на а.с. 34 міститься копія листа (без дати і вихідного номера) ТДВ "Страхове товариство "Глобус", де зазначено про виплату за страховим випадком, що стався 22 травня 2019 року, відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3576553 від 07 червня 2018 року та страхового акту ЦВ-ЦВ-9010, затвердженого 19 липня 2019 року на користь позивача 12 669, 15 гривень страхового відшкодування з урахуванням розміру франшизи у 2 000 гривень.

Згідно зі ст.ст. 979, 990 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Норми статей 22, 28, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вказують про обов`язок страховика у разі настання страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодувати у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З правової позиції Великої Палати Верховного Суду, що висловлена у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), вбачається, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як убачається, суд першої інстанції при вирішенні спірних відносин уваги на наведені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке частково не може залишатися чинним.

Оскільки ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну, складає 100 000 гривень, тоді як страхове відшкодування не перевищує цього розміру, тому оскаржуване рішення в частині відшкодування 14 887, 60 гривень матеріальної шкоди (збитків) і 2 530 гривень витрат, пов`язаних з їх оцінкою, слід скасувати, відмовивши ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2 про це.

Щодо стягнення 2 000 гривень франшизи, то рішення суду в цій частині відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Так, відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування зажди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Тобто ця сума повинна стягуватися із завдавача шкоди, а не має бути виплачена страховиком.

Також погоджується колегія суддів і з відшкодуванням моральної шкоди саме ОСОБА_2 , як безпосереднім її завдавачем, оскільки цю шкоду спричинено переживаннями та стражданнями, які ОСОБА_1 заподіяні через пошкодження автомобіля.

Згідно з пунктом 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Спонуканнями для часткового скасування оскаржуваного рішення відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є незастосування судом попередньої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до хибного вирішення справи в частині відшкодування матеріальної шкоди (збитків) і витрат, пов`язаних з оцінкою завданих збитків.

На підставі ст.ст. 979, 990, 1194 ЦК України, ст.ст. 22, 28, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), керуючись ст. ст. 368, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2019 року скасувати в частині задоволення позову про відшкодування 14 887, 60 гривень матеріальної шкоди (збитків) та 2 530 гривень витрат, пов`язаних з оцінкою завданих збитків.

ОСОБА_1 відмовити в цій частині позову до ОСОБА_2 .

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 17.03.2020

Головуючий : С.В. Хилевич

Судді: Н.В.Бондаренко

Н.М. Ковальчук