Дата документу 20.03.2020 Справа № 937/532/20
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 937/532/20Головуючий у 1-й інстанції Урупа І.В.
Пр. № 22-ц/807/1220/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 січня 2020 року про передачу справи на розгляд іншого суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-банк» (надалі - Банк) про заборону вчиняти певні дії

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив заборонити відповідачу пред`являти вимоги щодо виконання на його користь зобов`язання за кредитним договором № ZPMOG100000055 від 19.06.2007 року укладеним між позивачем та АТ КБ «ПРИВАТБАНК», витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Крім того, позивач з метою забезпечення позовних вимог звернувся до суду із заявою, в якій просив заборонити відповідачу проводити будь-які дії щодо предмета іпотеки, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Урупа І.В. (а.с. 30).

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 січня 2020 року (а.с. 32) позовну заяву ОСОБА_1 та заяву про забезпечення позову передано для розгляду до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, що знаходиться за адресою: 49074, м. Дніпро, проспект Слобожанський, 84.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 36-37) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та залишити справу за підсудністю у Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї заяви визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 39).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 20 лютого 2020 року (а.с. 40), справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України (а.с. 43).

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 2 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Банк не скористався своїм правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відводів суддям апеляційного суду учасниками цієї справи не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, передаючи позовну заяву ОСОБА_1 та заяву про забезпечення позову на розгляд до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, керувався ст. 27, 31, 152, 187 ЦПК України та виходив із такого.

Між ОСОБА_1 та АТ «Акцент-Банк» виник спір, який не стосується захисту прав споживача та правовідношення, які виникли між сторонами, не регулюються Законом України "Про захист прав споживачів», оскільки згідно преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За змістом п. 22 ч. 1ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Згідно з ч. 6 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування» надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Отже, укладений між сторонами кредитний договір № ZPMOG100000055 від 19.06.2007 року, що є предметом спору, не є споживчим, оскільки кошти за цим договором надавалися в іноземній валюті не на споживчі цілі, а тому вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджуються на правовідносини, що виникли між сторонами при укладанні цього договору.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Місцезнаходження відповідача АТ «Акцент-Банк» згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб зареєстровано за адресою: 49074, м. Дніпро, Індустріальний район, вул. Батумська 11, що відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Відповідно до п. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи, що місцезнаходження відповідача АТ «Акцент-Банк» за адресою: 49074, м. Дніпро, Індустріальний район, вул. Батумська 11, дана справа не підсудна Мелітопольському міськрайонному суду Запорізької області, а тому підлягає передачі для розгляду до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Крім того, подана позивачем заява про забезпечення суду також підлягає передачі для розгляду до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, оскільки відповідно до п. 2 ч. 1 статті 152. ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Вимогам законності та обґрунтованості ухвала суду першої інстанції у цій справі не відповідає.

Апеляційним судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як фізична особа - споживач, звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, як суду за своїм зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання у м. Мелітополь Запорізької області (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), в порядку ст. 28 ч. 5 ЦПК України (підсудність справ за вибором позивача), враховуючи, що у цій справі відсутні підстави для застосування виключної підсудності.

На припущеннях ґрунтуються висновки суду першої інстанції у цій справі, що Закон України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на правовідносини сторін у цій справі з приводу виконання кредитного договору №ZPMOG100000055 від 19.06.2007 року, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та Банком, про отримання кредиту в іноземній валюті (доларах США) на придбання житлового будинку (кредитний договір, копія а.с. 9-11).

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Суд першої інстанції при вирішенні питання про передачу даної справи до іншого суду за підсудністю, не врахував наявність рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року № 15-рп/2011, яким суд вирішив, що «дія положень Закону «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору». Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим для виконання на території України, є остаточним і не може бути оскаржено.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах, дана справа підсудна Мелітопольському міськрайонному суду Запорізької області.

Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвели до постановлення ухвали суду, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, та в силу вимог ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення процесуального питання) до суду першої інстанції.

Також встановлено, що ОСОБА_1 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду було сплачено судовий збір (а.с.35).

Однак, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного із розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції у подальшому за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 12, 141, 367, 369, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 січня 2020 року у цій справі скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 20.03.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.