УХВАЛА

Іменем України

29 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 705/364/20

провадження № 61-11653ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 09 липня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» (далі - ПрАТ «Райз-Максимко») про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

На обґрунтування позову зазначала, що їй на підставі права власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення, загальною площею 3.1710 га, кадастровий номер :02:000:0605, яка розташована на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області.

01 січня 2015 року між ПАТ «Райз-Максимко» і ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки, строком на 5 років. Відповідно до умов договору, після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У такому випадку, орендар повинен не пізніше ніж за 2 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Зазначила, що орендар її, як власника земельної ділянки, не повідомляв про бажання продовжити договір оренди.

Позивач вказувала, що 11 березня 2019 року на адресу ПАТ «Райз-Максимко» нею було направлено заяву про повернення земельної ділянки у належному стані, відповідно до акту прийом-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) по закінченню строку договору, проте відповіді не отримала.

Внаслідок незаконних дій відповідача, вона позбавлена можливості вільно користуватися належною їй земельною ділянкою на свій розсуд та отримувати певний прибуток від її використання.

На підставі наведеного, ОСОБА_1 просила суд усунути перешкоди у користуванні своєю власністю та зобов`язати ПАТ «Райз-Максимко» повернути у її користування належну їй земельну ділянку.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 березня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано ПАТ «Райз-Максимко» повернути ОСОБА_1 у її користування належну їй земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0605, що розташована на території Танської сільської ради Уманського району Черкаської області.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 09 липня 2020 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 березня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

03 серпня 2020 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 09 липня 2020 року.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).

За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону № 460-ІХ.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

За змістом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою з таких підстав.

У частині другій статті 125 ЗК України вказано, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Вимога про те, що право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону, передбачена у частині другій статті 126 ЗК України.

Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України

від 06 жовтня 1998 року № 161-XIV «Про оренду землі» (далі - Закон № 161-XIV).

У статті 13 Закону № 161-XIV надано визначення договору оренди землі. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (стаття 14 Закону № 161-XIV).

Згідно зі статтею 18 Закону № 161-XIV договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Статтею 20 Закону № 161-XIV передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Момент укладення договору визначено у статтях 638, 640 ЦК України. Вказано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Отже, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, дотрималися письмової форми договору та підписали його, він вважається укладеним. Із системного аналізу ЦК України можна зробити висновок, що вказане правило визначення моменту укладення договору стосується лише договорів, які повинні бути укладені у простій письмовій формі.

Права й обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні договору оренди земельної ділянки, набуваються

лише після його державної реєстрації, як передбачено статтями 18, 20 Закону

№ 161-XIV.

Верховний Суд України вказував, що поняття «момент укладення договору» та «момент набрання чинності договором оренди земельної ділянки» різняться змістовим наповненням, а також можуть відрізнятися у часі, про що зазначено і у мотивувальних частинах постанов від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 (провадження № 6-162цс13) та від 13 червня 2016 року у справі № 570/3056/15-ц (провадження № 6-643цс16).

У ЦК України передбачено як визначення строку, так і початку перебігу строку та його закінчення.

Статтею 252 ЦК України вказано, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (частина перша статті 253 ЦК України).

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (частина перша статті 254 ЦК України).

Переважна більшість правовідносин, які урегульовані нормами цивільного законодавства, є відносинами, у яких забезпечується правомірна поведінка їх суб`єктів та нормальна реалізація ними суб`єктивних прав і виконання суб`єктивних обов`язків.

Тому і строки у таких правовідносинах є строками здійснення суб`єктивних цивільних прав та виконання обов`язків.

Це загальне правило закріплено у статті 631 ЦК України, зокрема що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Разом з тим, у частині третій вказаної статті обумовлено, що сторони можуть установити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Момент укладення договору передбачений у статті 640 ЦК України і пов`язується з досягненням сторонами згоди з усіх його істотних умов та дотриманням певних вимог, якими є передання майна або вчинення іншої дії, нотаріальне посвідчення договору або його державна реєстрація, якщо таке передбачено актами цивільного законодавства.

У спеціальному Законі № 161-XIV вказано, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації (стаття 18).

Відповідно до частини третьої статті 640 ЦК України, у редакції, яка була чинною як на час укладення договору оренди земельної ділянки, так і на момент його державної реєстрації, визначено момент, коли договір, який підлягав державній реєстрації, є укладеним, а саме: договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Оскільки моменти укладення договору та набрання ним чинності збігаються (частина друга статті 631 ЦК України), то моментом укладення договору оренди земельної ділянки на час дії зазначеної редакції частини третьої статті 640 ЦК України є саме його державна реєстрація, якщо сторони договору не передбачили у договорі інше, відповідно до частини третьої статті 631 ЦК України.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 (провадження

№ 14-338цс19).

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, встановивши, що державна реєстрація договору оренди землі, укладеного

01 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Райз-Максимко», була здійснена 28 жовтня 2016 року Жашківським районним нотаріальним округом, строк дії договору 5 років, тому термін дії договору закінчується 27 вересня 2021 року, враховуючи те, що на час звернення до суду із позовом вказаний договір не змінений і його дія не припинена, обґрунтовано вважав, що ПАТ «Райз-Максимко» правомірно користується земельною ділянкою, та підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою немає.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17, постанові Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 473/3875/16-ц, постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 636/4483/15-ц, у яких були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 09 липня 2020 року та відмову у відкритті касаційного провадження у даній справі на підставі пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України, оскільки Верховний Суд у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17,

від 25 березня 2020 року у справі № 473/3875/16-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 636/4483/15-ц, уже викладав у своїх постановах висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

Керуючись частиною першою, пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 09 липня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Райз-Максимко» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

М. Є. Червинська