Судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
23 вересня 2020 року
справа № 742/740/17
провадження № 61-23св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І., суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., Червинської М. Є., касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 28 листопада 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Головне територіальне управління юстиції в Чернігівській області про визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним залишив в силі. Поновив виконання рішення апеляційного суду Чернігівської області від 28 листопада 2017 року.
При цьому колегія суддів зазначила, що:
«відповідно до статті 125 Кодексу законів про сім`ю, родину, шлюб та про акти громадянського стану УРСР від 1926 року в редакції, чинній на момент будівництва будинку, майно, придбане подружжям працею в період перебування в зареєстрованому шлюбі, є спільною сумісною власністю цього подружжя.
Указаною нормою презюмувалася спільність майна подружжя, набутого ними працею в період зареєстрованого шлюбу.
Установивши, що спірний будинок із господарськими будівлями введений в експлуатацію в 1969 році під час перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, апеляційний суд зробив правильний висновок, що це майно є спільною сумісною власністю подружжя, тобто частка ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на спірний будинок становила 1/2 частину. Оскільки спадкоємцями за законом після його смерті були дружина та син ОСОБА_2 , які мали право на спадкування по ј частині цього будинку, апеляційний суд зробив правильний висновок про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом».
Не можу погодитися із цим висновком колегії суддів з таких мотивів.
1. Суди встановили, що 30 березня 1954 року ОСОБА_4 відведено в безстрокове користування земельну ділянку по АДРЕСА_1 . для будівництва будинку на підставі договору від 30 березня 1954 року № 686 на право забудови будинку та безстрокове користування земельною ділянкою, зареєстроване 06 квітня 1954 року в Прилуцькому бюро технічної інвентаризації тимчасово, до закінчення будівництва.
1.1. 22 жовтня 1961 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрований шлюб.
1.2. 27 лютого 1964 року архітектор Прилуцького міського відділу комунального господарства Протащук Г. В. склав акт про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , на місці сараю проведене будівництво житлової тимчасової будівлі (времянки). До будівництва будинку не приступили. Строк договору від 30 березня 1954 року № 686 продовжено до 01 травня 1964 року.
1.3. 04 березня 1964 року ОСОБА_4 подала до виконавчого комітету Прилуцької ради депутатів трудящих заяву, в якій просила продовжити строк на будівництво житлового будинку, оскільки у визначений термін будівництва вона не вклалася.
1.4. 09 липня 1969 року складений акт про закінчення будівництва і введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння, який затверджено рішенням виконавчого комітету Прилуцької ради депутатів трудящих від 24 серпня 1971 року № 282. В акті встановлено, що будівництво будинку завершене в квітні 1969 року.
1.5. Право власності на будинок із господарськими будівлями в АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі договору від 30 березня 1954 року № 686 про право побудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою та введення будинку в експлуатацію на підставі рішення виконавчого комітету Прилуцької ради депутатів трудящих від 24 серпня 1971 року № 282. Запис у міському бюро технічної інвентаризації здійснений 13 вересня 1971 року.
1.6. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, його спадкоємцями за законом є дружина ОСОБА_4 і син ОСОБА_2 .
1.7. 11 липня 1994 року ОСОБА_2 подав заяву до Прилуцької міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_3 , проте свідоцтво про право на спадщину не отримав.
1.8. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , її спадкоємцем за заповітом від 12 березня 1998 року є ОСОБА_1 .
1.9. 08 листопада 2016 року державний нотаріус Прилуцької міської державної нотаріальної контори Домашенко Л. А. видала ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .
1.10. Постановою державного нотаріуса Прилуцької міської державної нотаріальної контори Домашенко Л. А. від 26 листопада 2016 року № 3000/02-14 за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 від 11 липня 1994 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на ј частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що вказаний будинок набутий ОСОБА_4 до реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 та є її особистою власністю.
2. У касаційній скарзі ОСОБА_1 вказувала, що апеляційний суд неправильно застосував статтю 125 Кодексу законів про сім`ю, родину, шлюб та про акти громадянського стану УРСР від 1926 року.
3. У статті 125 Кодексу законів про сім`ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану Української РСР 1926 року вказано, що «майно, набуте подружжям працею у період зареєстрованого шлюбу, вважається належним обом із подружжя на засадах спільної власності. Розмір належної кожному із подружжя частки в разі спору визначається судом. Інше майно складає роздільну власність кожного із подружжя».
4. Суди встановили, що:
30 березня 1954 року ОСОБА_4 відведено в безстрокове користування земельну ділянку по АДРЕСА_1 для будівництва будинку на підставі договору від 30 березня 1954 року № 686 на право забудови будинку та безстрокове користування земельною ділянкою, зареєстроване 06 квітня 1954 року в Прилуцькому бюро технічної інвентаризації тимчасово, до закінчення будівництва;
22 жовтня 1961 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрований шлюб;
право власності на будинок із господарськими будівлями в АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі договору від 30 березня 1954 року № 686 про право побудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою та введення будинку в експлуатацію на підставі рішення виконавчого комітету Прилуцької ради депутатів трудящих від 24 серпня 1971 року № 282. Запис у міському бюро технічної інвентаризації здійснений 13 вересня 1971 року.
5. Таким чином у період з 30 березня 1954 року до 22 жовтня 1961 року ОСОБА_4 самостійно здійснювалося будівництво будинку.
6 . За таких обставин передчасним є висновок колегії суддів про те, що майно є спільною сумісною власністю подружжя і частка ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на спірний будинок становила 1/2 частину. Тому касаційну скаргу необхідно було задовольнити частково, оскаржене рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Суддя В. І. Крат