У Х В А Л А

про відмову у затвердженні мирової угоди

17.09.2020 року м. Бар

Барський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Хитрука В.М.

за участі секретаря судового засідання Мазур К.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні мирову угоду укладену в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заяви про відмову від спадщини недійсною,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Барського районного суду Вінницької області перебуває вказана цивільна справа.

27.07.2020 сторони подали до суду мирову угоду.

У підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явилися, подали заяву в якій просили затвердити мирову угоду, зазначивши, що наслідки її затвердження зрозумілі.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву про те, що просить суд затвердити мирову угоду, наслідки затвердження зрозумілі.

Суд, дослідивши мирову угоду, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про відсутність підстав для затвердження мирової угоди, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 № 2 постановлено, що у разі якщо умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб (не сторін), суд визнає мирову угоду та закриває провадження у справі.

Судом встановлено, що умови мирової угоди від 27.07.2020 викладені сторонами, підписані ними, сторонам зрозумілі наслідки затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Вивчивши умови мирової угоди суд вважає, що вона суперечить закону.

Так, відповідно до умов мирової угоди сторони просять визнати недійсною заяву ОСОБА_1 , подану до Барської державної нотаріальної контори, про відмову від прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними.

За змістом ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Як свідчать матеріали справи, 20.06.2012 ОСОБА_1 звернулась до Барської державної нотаріальної контори Вінницької області із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті її баби ОСОБА_4 . Зміст ст. 1218, 1219, 1223, 1231, 1232, 1268, 1273-1282, 1296, 1297, 1298 ЦК України та те, що її заява про відмову від спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, їй роз`яснено.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 про відмову від прийняття спадщини їй було роз`яснено юридичні наслідки такої відмови, зокрема, ст. 1218, 1219, 1223, 1231, 1232, 1268,1273-1282, 1296, 1297, 1298 ЦК України, що свідчить про обізнаність позивача зі своїми спадковими правами як на прийняття спадщини, так і на відмову від неї.

У заяві наявний власноручний напис позивача, заява посвідчена підписом.

За змістом ч. 5 ст. 1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу.

За положеннями в ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування (ч. 1 ст. 230 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Норми ст. 230 ЦК України не застосовуються щодо односторонніх правочинів.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, суд вважає, що позивач не надав доказів існування між сторонами домовленості про розподіл спадщини, а також про існування обману при написанні позивачем заяв про відмову від прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди не відповідають закону, відсутні підстави для її затвердження.

Керуючись ст. 142, 198, 200, 207, 208, 255 256, 260, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні мирової угоди від 27.07.2020 укладеної між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 .

Ухвала про відмову у затвердженні мирової угоди згідно ст. 353 ЦПК України оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: