ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 645/7329/18

Провадження № 22ц/818/1072/20

17 березня 2020 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 27 серпня 2019 року у складі судді Бондарєвої І.В. по справі № 645/7329/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

В обґрунтування позову зазначає, що 15 квітня 2018 року між ним та відповідачем в усній формі було досягнуто згоду щодо купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 25000 доларів США. На виконання правочину він за допомогою системи грошових переказів «MONEYGRAM GE» надіслав грошовий переказ двома платіжками, а відповідач 03 травня 2018 року та 15 травня 2018 року отримав аванс у відділені ПАТ КБ «Приватбанк» на загальну суму 5884 доларів США.

Аванс складався з суми основного авансу - 5000 доларів США, що входить у вартість квартири, 884 доларів США - на проведення оцінки, оформлення та інших витрат, що пов`язані з відчуженням майна.

Пізніше з`ясувалось, що власником квартири є матір відповідача - ОСОБА_3 , а належним чином оформлених повноважень від матері на розпорядження вищезазначеним нерухомим майном відповідач не має, так само як і відсутній у ОСОБА_3 намір продавати квартиру. Він звернувся з проханням у такий же спосіб повернути суму авансу у розмірі 5884 доларів США.

У червні 2018 року відповідач повернув аванс частково у розмірі 3014 доларів США та зазначив, що дуже скоро поверне і іншу частину впродовж місяця, оскільки має фінансові труднощі. Однак 2870 доларів США йому не повернуто.

Відповідач за нікчемним правочином безпідставно набув грошові кошти у розмірі 2870 доларів США. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами з моменту їх отримання, а саме з 15 травня 2018 року по 30 листопада 2018 року становить 7802,18 грн.

Просить стягнути борг в розмірі 81 481,97 грн., проценти за користування безпідставно отриманими грошовими коштами у розмірі 7 802,18 грн. та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду міста Харкова від 27 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 81 481,97 грн. безпідставно отримані грошові кошти та 7802 грн. 18 коп. проценти за користування безпідставно отриманими грошовими коштами, судовий збір у розмірі 892 грн. 84 коп.

Рішення мотивовано тим, що відповідач не є власником квартири, безпідставно набув аванс за її продаж, а тому неповернуті кошти, а також відсотки за користування коштами, підлягають стягненню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що строк дії довіреності представника, що діяв від імені позивача закінчився 03 березня 2019 року, між тим суд приймав подані ним процесуальні документи до розгляду.

Ані позивач, ані представник позивача жодного разу не оглядали вказане нерухоме майно, а тому надання значних коштів у вигляді авансу щодо купівлі нерухомого майна, яке вони жодного разу не бачили, лише на усній домовленості є сумнівним.

Грошові кошти, які були переведені з рахунку позивача на його рахунок, насправді були призначені для ОСОБА_4 . Отримані 03 травня 2018 року кошти у розмірі 3014 доларів США в цей же день були ним - ОСОБА_2 - передані за призначенням. Однак в подальшому виникли конфліктні відносини з ОСОБА_4 . Наприкінці квітня 2019 року він повернув 2870 дол. США, після чого вважав, що конфлікт вичерпаний та в подальшому не підтримував ніяких стосунків з ним.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_5 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Зазначає, що відповідач визнає, що отримав кошти, однак підстава отримання таких коштів від нього не зазначена, доказів повернення коштів не надано.

Незасвідчена роздруківка переписки з мобільного додатку «Viber» не є належним доказом, встановити її дійсність не можливо, за неї неможливо ідентифікувати особу.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, дослідив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 03 травня 2018 року та 15 травня 2018 року ОСОБА_1 за допомогою системи грошових переказів «MONEYGRAM GE» надіслав на ім`я ОСОБА_2 два грошових перекази у розмірі 3014 доларів США та 2870 доларів США, які були отримані відповідачем у відділені ПАТ КБ «Приватбанк».

Задовольняючи позовні ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з тих обставин, що грошові кошти відповідачем набуто безпідставно, а тому ці кошти, а також відсотки за користування коштами підлягають стягненню.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України».

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що кошти ним передані в якості авансу за домовленістю з ОСОБА_2 , однак договір купівлі-продажу укладено не було, оскільки відповідач не є власником майна.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 03 травня 2018 року та 15 травня 2018 року надіслав ОСОБА_2 за міжнародні перекази грошових коштів через системи переводів «MONEYGRAM GE» грошові перекази на загальну суму 5 884 доларів США, які були отримані відповідачем через ПАТ КБ «Приват Банк», що підтверджується банківською випискою ПАТ КБ «Приват Банк» від 21 вересня 2018 року № 8SPFPA0N2454023.

Факт отримання коштів відповідач не заперечує.

Між тим зазначає, що ці кошти отримані ним для передання іншій особі- ОСОБА_4 , кошти він отримав та передав ОСОБА_4 , а тому підстав для їх стягнення не вбачається.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_2 не надано доказів, що спірні кошти передані іншій особі за дорученням позивача або перебувають у нього на підставі іншого правочину.

Обставини, що він не є кінцевим отримувачем коштів, не спростовані.

Посилання відповідача на переписку за допомогою мобільного додатку «Viber» є безпідставним. Беззаперечно ідентифікувати осіб, що є учасниками листування, не вбачається можливим, будь-які персональні дані не зазначені. Дані скриншоти свідчать про листування з користувачем «Масла ІНФОРМАЦІЯ_1 » з мобільним номером НОМЕР_1 та не містять інформації щодо повернення коштів позивачу чи обставин правомірності перебування їх у ОСОБА_2 .

Письмових доказів щодо повернення коштів ОСОБА_1 особисто або через ОСОБА_4 відповідачем також не надано.

Сам відповідач не зазначає, що при поверненні 2870 дол. США ОСОБА_4 він отримав письмову розписку.

З отриманих 5884 доларів США відповідачем повернуто лише 3014 доларів США, що не заперечується сторонами.

2870 доларів США перебувають у відповідача без достатньої правової підстави.

За таких обставин висновки суду щодо стягнення 2870 доларів США відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Частиною другою статті 1214 ЦК України встановлено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші, на них нараховуються відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15.

Застосовуючи приписи статей 8, 1048 ЦК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування безпідставно збережених грошових коштів, визначаючи їх розмір на рівні облікової ставки Національного Банку України.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Рішення ухвалено з дотриманням матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 27 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 березня 2020 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко