СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 4-с/759/52/20
ун. № 2-1646/2009
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Войтенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Семененко В.С.,

представника позивача адвоката Олійник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Сіваченком Володимиром Васильовичем, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Старший державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Мазаєв Святослав Володимирович на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019 скаржник звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Мазаєва С.В. У скарзі скаржник просить визнати неправомірними дії держвиконавця щодо неправомірного відкриття виконавчого провадження №59136056 та початку примусового виконання виконавчого листа №2-1646/2009, виданого Святошинським районним судом м. Києва 09.06.2009 та скасувати відповідну постанову; визнати неправомірними дії держвиконавця щодо неправомірного винесення повідомлення про внесення відомостей про ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників від 28.10.2019 та зобов`язати держвиконавця виключити такі відомості; визнати неправомірними дії держвиконавця щодо неправомірного встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України до погашення заборгованості; визнати неправомірними дії держвиконавця щодо неправомірного встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами ОСОБА_1 та скасувати відповідну постанову; визнати неправомірними дії держвиконавця щодо неправомірного звернення на заробітну плату та доходи ОСОБА_1 та скасувати відповідну постанову. Вимоги скарги обґрунтовані тим, що постановою державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві Лазнюком В.О., 23.03.2018 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №46848648. Відтак, на думку скаржника, нове виконавче провадження було відкрито з порушенням вимог ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». У зв`язку з чим, постанова про його відкриття, та всі подальші рішення та дії державного виконавця підлягають визнання незаконними та скасуванню. При цьому, скаржник зазначив, що про існування вказаного виконавчого провадження йому стало відомо 27.11.2019, у зв`язку з чим, просить вважати скаргу такою, що подана у строки, визначені чинним законодавством.

В подальшому, представником скаржника було подано клопотання про проведення судового засідання за відсутності скаржника та його представника.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 223, ч.2 ст. 450 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому судом вирішено розглядати справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Розглянувши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість вчинених дій та рішень державного виконавця, суд дійшов до таких висновків.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 29.05.2009 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та вирішено стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 25.03.2009 року. На виконання вказаного рішення, Святошинським районним судом м. Києва було видано відповідний виконавчий лист №2-1646/2009 від 09.06.2009.

Постановою державного виконавця Печерського РВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві 13.03.2015 за вказаним листом було відкрито виконавче провадження № 46848648.

В подальшому, згідно з постановою державного виконавця Печерського РВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві 13.03.2015 виконавче провадження № 46848648 за вказаним листом було закінчено виконавче провадження на підставі п.7 ч.1 ст. 39 (закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення). За інформацією про виконавче провадження, яка міститься в Єдиному реєстрі виконавчих проваджень, підставою для винесення такої постанови вказано закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення. При цьому зазначено, що згідно повідомлення за вх. № 4309 від 23.03.2018 заборгованість за виконавчим документом відсутня.

16.05.2019 старшим державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Мазаєвим С.В. на підставі ст.3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження № 59136056 з виконання виконавчого листа № 2-1646/2009 виданого 09.06.2009.

При цьому, слід зазначити, що за відсутності інформації, що спростовує твердження скаржника про отримання ним оскаржуваної постанови 27.11.2019, суд вважає, що скарга подана з дотриманням процесуальних строків.

В подальшому, в межах виконавчого провадження № 59136056 було внесено відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників (28.10.2019), винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (28.10.2019), постанову про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (27.11.2019), в подальшому, вказані постанови про заходів примусового виконання були скасовані (11.12.2019), винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження (28.01.2020) тощо.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

При цьому, Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена Наказом Міністра юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 визначає особливості виконання рішень про стягнення аліментів. Відповідно до п. 1, 9,10 розділу 16 Інструкції, у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання, визначених статтями 4, 5 Закону, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, яка виготовляється за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. Виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом.

Судовим рішенням визначено стягнення аліментів на дитину до досягнення нею повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ч.3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Скарга не містить відомостей щодо наявності обставин, визначених ст.. 4,5 Закону України «Про виконавче провадження», при цьому, положеннями ч.1ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом, відтак, суд вважає, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи той факт, що скаржник обґрунтовує незаконність всіх інших дій та рішень державного виконавця порушеннями закону при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, суд не вбачає підстав для задоволення даної скарги.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , поданої його представником адвокатом Сіваченком Володимиром Васильовичем, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Старший державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Мазаєв Святослав Володимирович на дії державного виконавця - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Святошинський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Суддя Ю.В. Войтенко