Провадження № 2/161/3087/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Денисюка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лавренчук О.В. звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов обґрунтовано тим, що 14 липня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Мар`янівської селищної ради Горохівського району Волинської області, актовий запис №3. Від цього шлюбу в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що спільне життя сторін не склалося. Наразі фактичні шлюбні відносини між ними припинені, вони впродовж тривалого часу спільно не проживають, не ведуть спільного господарства. Відповідач неодноразово застосовував до позивача фізичне насильство, наносив їй тілесні ушкодження. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне проживання сторін у шлюбі та збереження їхньої сім`ї є неможливим.

На підставі викладеного просить шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 14 липня 2014 року Виконавчим комітетом Мар`янівської селищної ради Горохівського району Волинської області, актовий запис №3 - розірвати.

Ухвалою судді від 07 серпня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилася, попередньо подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідач заявою від 24 вересня 2020 року просить розгляд справи здійснювати без його участі, позов визнав, щодо розірвання шлюбу не заперечує.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 14 липня 2014 року Виконавчим комітетом Мар`янівської селищної ради Горохівського району Волинської області, актовий запис №3 (а.с. 3). Від цього шлюбу в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч.3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя встановлено, що Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивач та відповідач подружніх стосунків не підтримують, не мають спільного господарства та бюджету, їхній шлюб існує лише формально, примирення між ними неможливе.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України в разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду з цим позовом сплатила судовий збір в розмірі 840,80 грн, що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 21 липня 2020 року.

Враховуючи ту обставину, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи, суд дійшов висновку, що позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 420,40 грн.

Відповідно до п.5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Ухвала суду подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (у разі знаходження оригіналу документа на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до бюджету, в матеріалах судової справи та зазначення про це в ухвалі суду).

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне вказати в резолютивній частині ухвали відомості щодо знаходження оригіналу квитанції №0.0..1 від 21 липня 2020 року в матеріалах цивільної справи № 161/12013/20.

Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України решту суми сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача в її користь. Таким чином, з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13,77,81,89,141, 200, 206, 263,264,265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 110, 111, 112 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Чаруків Луцького району Волинської області, та ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в селищі Мар`янівка Горохівського району Волинської області, зареєстрований 14 липня 2014 року Виконавчим комітетом Мар`янівської селищної ради Горохівського району Волинської області, актовий запис №3 розірвати.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при звернені з позовом до суду згідно з квитанцією №0.0..1 від 21 липня 2020 року, що становить 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Оригінал квитанції №0.0..1 від 21 липня 2020 року знаходиться в матеріалах цивільної справи № 161/12013/20, провадження №2/161/3087/20, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; паспорт серії НОМЕР_2 ).

Дата складення повного тексту рішення 29 вересня 2020 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М. Філюк