Справа № 522/3147/20
Номер провадження 2/522/3907/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі судового засідання Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконним дій щодо відсторонення від роботи, стягнення заробітної плати за вимушений прогул; стягнення допомоги на оздоровлення-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», та просить визнати дії щодо його відсторонення від зайняття посади 1-го заступника голови ДП «АМПУ» з недопущенням його на робоче місце в ДП «АМПУ» - незаконним та усунути перешкоди щодо зайняття ним робочого місця з виконанням обов`язків згідно трудового договору, укладеному 20 липня 2018 року шляхом надання нового діючого пропуску 1-го заступника голови ДП «АМПУ», усунення невідповідного запису в трудовій книжці, поновлення табелювання згідно умов трудового договору з місячним посадовим окладом 280 000 грн. та наданими до ДП «АМПУ» листками непрацездатності; стягнути середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з моменту його незаконного відсторонення від виконання своїх службових обов`язків до моменту поновлення його на посаді, стягнути невиплачену заробітну плату у вигляді матеріальної допомоги на оздоровлення за календарний рік у розмірі посадового окладу, у зв`язку з ненаданою щорічною основною відпусткою за 2019 рік.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що з 20 липня 2018 року на підставі постанови Апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року справа №522/15643/17, його було поновлено (з дати звільнення 26 липня 2017 року) на посаді першого заступника Голови ДП «АМПУ та укладено з ним трудовий договір, що підтверджується наказом ДП «АМПУ» від 20 липня 2018 року за № 305-к та наказом від 20 липня 2018 року за № 304-к, якими він ознайомився 20 липня 2018 року. Позивач зазначає, що ним сумлінно виконували умови трудового договору та його робота не мала жодних нарікань з боку керівника адміністрації та підстав для відстрочення шляхом не допуску до робочого місця та блокування проходу на територію підприємства. 29 жовтня 2019 року позивач, після лікарняного приступив до виконання своїх посадових обов`язків. У той же день, позивач, звернувся до начальника відділу формування системи оплати праці звітності, розвитку персоналу Департаменту по роботі з персоналом апарату управління ДП «АМПУ» ОСОБА_2 для здачі листів непрацездатності за вересень-жовтень місяць 2019 року ( серія АДН « 172359 за період з 27.09.2019 по 15.10.2019, Серія АДН №172385 за період з 16.10.2019 по 28.10.2019). Однак вказані листки непрацездатності начальником відділу формування системи оплати праці звітності та розвитку персоналу Департаменту по роботі з персоналом апарату управління ДП «АМПУ» ОСОБА_2 прийнято не було та запропоновано позивачу отримати трудову книжку та усно, без надання розпорядчих документів, повідомлено про те що з 31 жовтня 2019 року не допущений до роботи. Позивач 29 жовтня 2019 року та 30 жовтня 2019 року виконував посадові обовязки. 30 жовтня 2019 року позивачем було подано заяви до роботодавця ДП «АМПУ» щодо отримання розпорядчих документів стосовно недопущення тобто фактичного відсторонення, на думку позивача, від виконання своїх обов`язків чи щодо підстав припинення трудового договору від 20 липня 2018 року.

Позивач зазначає, що прийшовши на роботу до ДП «АМПУ» 31 жовтня 2019 року не був допущений через пропускний пункт до свого робочого місця шляхом блокування проходу на територію ДП «АМПУ», що підтверджується двома актами за участю свідків, тому на думку позивача дії керівництва ДП «АМПУ» є незаконними та спрямовані на позбавлення його права на працю.

Щодо невідповідності запису №30 в трудовій книжці за змістом « Запис за № 29 є недійсним наказ від 12 липня 2019 року за № 607-К здійсненої на підставі наказу від 12 липня 2019 року за № 607-К вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом № 58 від 29 липня 1993 року, позивач зазначив, що після отримання відповідей від ДП «АМПУ» від 03 грудня 2019 року він отримав свою трудову книжку Серія НОМЕР_1 . Однак у відповіді ДП « АМПУ» від 22 листопада 2019 року (позивач отримав 03.12.2019 року) на його заяву від 30 жовтня 2019 року щодо отримання ним копії трудової книжки, ДП « АМПУ» наполягало на отримання оригінал трудової книжки попри приписи п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року за № 301 « Про трудові книжки працівників». Видача трудової книжки згідно п. 3 вказаної постанови передбачена тільки при звільненні, тобто при припиненні трудового договору. Позивачу не було надано копію розпорядчого документу ДП «АМПУ» щодо припинення з ним трудового договору, а його трудова книжка, на його думку, оформлена неналежним чином. При отриманні 03 грудня 2019 року трудової книжки позивачем зроблено зауваження у особовій картці працівника типова форма № П-2, зазначивши, що запис у його трудовій книжці під номером № 30 не містить дати звільнення та не містить підстави видачі йому трудової книжки. Крім того, як зазначає позивач у позовній заяві, у записі в трудовій книжці під № 30 за змістом « Запис за № 29 є недійсним наказ від 12 липня 2019 року за № 607-К» не зазначено наслідків такого скасування. При отриманні трудової книжки, позивач 03 грудня 2019 року, отримав копію наказу ДП «АМПУ» від 12 липня 2019 року за № 607-к про скасування наказу ДП» АПМУ» від 20 липня 2018 року за № 305-К «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 », про що позивачем було зазначено у особовій картці працівника типової форми №П-2 ОСОБА_3 , що вказаний наказ не є наказом про звільнення, на тому на думку позивача, вказаний запис не відповідає вимогам «Інструкцій про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом № 58 від 29 липня 1993 року.

Щодо поновлення табелювання наданими до ДП «АМПУ» листками непрацездатності, позивач зазначив, що листом від 09 серпня 2019 року представник ДП «АМПУ» в.о. Голови ДП «АМПУ» Колосюк В.В. повідомив члена профспілкового комітету Первинної профспілки працівників ДП «Адміністрація морський портів України» ОСОБА_4 , про те що з липня місяця 2017 року трудові відносини з ОСОБА_1 вважаються такими, що не відбулись та відсутні правові підстави для розгляду будь-яких питань пов`язаних з трудовими відносинами між позивачем та ДП «АМПУ», в тому числі питання виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності по листкам непрацездатності які були передані для здійснення виплат, однак як зазначає позивач, у вказаному листі відповідач змінив визначення стану трудових відносин з ним та не надав жодних посилань на розпорядчі документи ДП «АМПУ» які підтверджують припинення трудових відносин з позивачем. Також в листах ДП «АМПУ» від 22 листопада 2019 року та від 04 грудня 2019 року зазначено, що ДП «АМПУ» керуючись постановою Верховного суду від 26 червня 2019 року, якою скасовано постанову Апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року, ДП «АМПУ» наказом від 12 липня 2019 року 607-к скасовано наказ від 20 липня 2018 року № 305 про поновлення ОСОБА_1 на посаді 1-го заступника голови ДП «АМПУ». Також у вищевказаних листах ДП «АМПУ» зазначено, що Верховним судом скасовано правову підставу для поновлення ОСОБА_1 на роботі, сторони повернулись у попереднє становище, звільнення ОСОБА_1 з посади 1-го заступника Голови ДП «АМПУ». Однак, позивачем зазначено, що Постанова Верховного суду від 26 червня 2019 року не визначає порядок виконання рішення суду, не містить зазначень про вирішення судом питання про поворот виконання рішення та не може бути підставою для припинення трудових відносин між ОСОБА_1 та ДП «АМПУ» які уклали трудовий договір 20 липня 2018 року. Крім того позивач просить стягнути з ДП « АПМУ» середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту відсторонення, тобто з 31 жовтня 2019 року по день ухвалення рішення суду.

Ухвалою суду від 11 березня 2020 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засіданням на 23 березня 2020 року.

Підготовче засідання 23 березня 2020 року відкладено на 05 травня 2020 року з підстав неявки сторін по справі. Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності з підстав запровадження на території України карантину.

До суду 01 квітня 2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відзив подано з дотриманням вимог та у строки визначені ст. 178 ЦПК України.

У відзиві представник відповідача зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. ОСОБА_1 працював у ДП «АМПУ» на посаді 1-го заступника Голови ДП «Адміністрація морських портів України». 24 квітня 2017 року ДП «АМПУ» видано наказ № 434-4 «Про скорочення чисельності та штату працівників апарату управління ДП «АМПУ», а саме: посади першого заступника Голови ДП «АМПУ». Наказом ДП «АМПУ» від 26 липня 2017 року № 789-к ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника Голови ДП «АМПУ» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді першого заступника Голови ДП «АМПУ» з 26 липня 2017 року. Стягнуто з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 липня 2017 року по 19 липня 2018 року в розмірі 1 673 492,34 грн, з відрахуванням із зазначеної суми податків та обов`язкових платежів. На виконання постанови Апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року по справі № 522/15643/17 ОСОБА_1 поновлено на роботі з 26 липня 2017 згідно Наказу ДП «АМПУ» від 20.07.2018 № 305-к.

Постановою Верховного суду від 26 червня 2019 року касаційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення. Касаційна скарга ДП «АМПУ» задоволена. Постанова апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року скасована та рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2017 року залишено в силі. Наказом ДП «АМПУ» від 12 липня 2019 № 607-к скасовано наказ ДП «АМПУ» від 20.07.2019 № 305-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 ».

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 був відсутній на роботі з 01 липня 2019, ДП «АМПУ» направило на адресу ОСОБА_1 копію наказу ДП «АМПУ» від 12 липня 2019 № 607-к для ознайомлення, а також запропонувало ОСОБА_1 з`явитися до роботодавця для отримання трудової книжки (лист від 12 липня 2019 № 10-03-06-07/132, та повторно лист від 08 серпня 2019 № 10-03-06-07/157). Зазначені листи повернулися на адресу ДП «АМПУ» у зв`язку з закінченням строків зберігання. 29 жовтня 2019 року ОСОБА_1 було ознайомлено з наказом ДП «АМПУ» від 12 липня 2019 року за № 607-к, яким скасовано наказ ДП «АМПУ» від 20 липня 2019 року № 305-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 », про що складено АКТ від 29 жовтня 2019 року. У той же день ОСОБА_1 було запропоновано отримати трудову книжку, від отримання якої ОСОБА_1 відмовився, про що складено Акт від 29 жовтня 2019 року. 31 жовтня 2019 року ОСОБА_1 повторно було ознайомлено з наказом ДП «АМПУ» від 12 липня 2019 року № 607-к, яким скасовано наказ ДП «АМПУ» від 20 липня 2019 року за № 305-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 », про що складено АКТ від 31 жовтня 2019. У той же день ОСОБА_1 повторно було запропоновано отримати трудову книжку, від отримання якої ОСОБА_1 відмовився, про що складено Акт від 31 жовтня 2019 року. Листом від 01 листопада 2019 року за№ 10-03-06-07/211 ДП «АМПУ» повідомило ОСОБА_1 про необхідність забрати трудову книжки або надати згоду на її пересилання.

03 грудня 2019 позивач отримав в ДП «АМПУ» трудову книжку, про що свідчить його підпис у особистій картці працівника та в книзі обліку трудових книжок і вкладишів до них, тому представник відповідача зазначає, що трудові відносини між ДП «АМПУ» та ОСОБА_1 з 26 липня 2017 року вважаються таким, що не відбулися.

Щодо відсторонення позивача від роботи, представник відповідача у відзиві зазначає наступне. На підставі постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 по справі № 522/15643/17 якою скасовано постанову Апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року про, окрім іншого, поновлення ОСОБА_1 на посаді 1-го заступника голови ДП «АМПУ» наказом ДП «АМПУ» від 12 липня 2019 за № 607-к скасовано наказ від 20 липня 2018 року за № 305-к про поновлення на роботі ОСОБА_1 з 26 липня 2017 року згідно Наказу ДП «АМПУ» від 20 липня 2017 року за № 305-к., тому у зв`язку з тим що, ОСОБА_1 не перебував у трудових відносинах з ДП «АМПУ» правових підстав для видачі пропуску відсутні та відсторонення позивача у розумінні ст. 46 КЗпП України не відбулось. Крім того, представником відповідача у відзиві також зазначено, що у зв`язку з тим що, ОСОБА_1 не перебуває у трудових відносинах з ДП «АМПУ», надати та оплатити матеріальне забезпечення у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з моменту відсторонення до моменту поновлення не вбачається заможливе.

Щодо твердження позивача про невідповідність запису у його трудовій книжці представник відповідача зазначає у відзиві, що вказана вимога є необґрунтованою, оскільки у трудовій книжці позивача міститься запис № 28, відповідно до якого 26 липня 2017 року звільнений із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України підстава наказ № 789-к від 26 липня 2017 року. Постановою Апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року по справі № 522/15643/17 визнано незаконним наказ ДП «АМПУ» від 26 липня 2017 року № 789-к «по особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 , першого заступника Голови, із займаної посади з 26 липня 2017 року на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України та поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді першого заступника Голови ДП «АМПУ» з 26 липня 2017 року. На виконання постанови Апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року по справі № 522/15643/17 ОСОБА_1 поновлено на роботі з 26 липня 2017 року згідно Наказу ДП «АМПУ» від 20 липня 2018 року № 305-к. У відповідності до вимог Інструкції № 58 у трудовій Позивача був зроблений запис № 29, відповідно до якого 20 липня 2018 запис за № 28 є недійсним, поновлений на роботі на посаді першого заступника Голови, на підставі наказу ДП «АМПУ» від 20 липня 2017 року № 305-к. Постановою Верховного суду від 26 червня 2019 року по справі № 522/15643/17 постанова апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року скасована, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2017 року залишено в силі. Тобто, як про це зазначено представником відповідача у відзиві, виконавчий документ, який зобов`язував ДП «АМПУ» поновити позивача та зробити запис № 29 у його трудовій книжці скасований судом. У зв`язку з цим, ДП «АМПУ» відповідно до вимог Інструкції № 58 у трудовій книжці Позивача внесно запис № 30, згідно якого 12 липня 2019 року запис за № 29 є недійсним на підставі наказу ДП «АМПУ» від 12 липня 2019 року № 607-к. Таким чином, на думку представника відповідача, запис № 28, відповідно до якого Позивач 26 липня 2017 року звільнений із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу № 789-к від 26 липня 2017 року є чинним.

У підготовче засідання 05 травня 2020 року з`явився позивач, представник позивача та представник відповідача. Роз`яснені права і обов`язки. Протокольною ухвалою суду від 05 травня 2020 року на підставі п. 3 ч.1 ст. 200 ЦПК України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02 червня 2020 року.

У судове засідання 02 червня 2020 року з`явився позивач та представник позивача та представник відповідача. Сторони надали пояснення. Оголошено перерву на 24 червня 2020 року.

У судове засідання 24 червня 2020 року з`явився представник позивача та представник відповідача. Оголошено перерву на 13 липня 2020 року, з підстав подачі представником позивача заяви про відкладення розгляду справи, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивача.

У судове засідання 13 липня 2020 року з`явився позивач та його представник. Оголошено перерву на 04 серпня 2020 року, з підстав надходження до суду заяви від представника відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку із його знаходженням у основній щорічній відпустці.

У судове засідання 04 серпня 2020 року з`явились позивач, його представник та представник відповідача. Оголошено перерву на 18 серпня 2020 року. Справа слухалась по суті.

У судове засідання 18 серпня 2020 року з`явився позивач та його представник. Оголошено перерву на 17 вересня 2020 року з підстав надходження заяви від представника відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку із його знаходженням на лікарняному.

У судовому засіданні 17 вересня 2020 року позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та вважає їх необґрунтованими.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у ДП « АМПУ» на посаді 1-го заступника Голови ДП «АМПУ»

24 квітня 2017 року ДП «АМПУ» видано наказ № 434-4 « Про скорочення чисельності та штату працівників апарату управління ДП «АМПУ», а саме : посади 1-го заступника Голови ДП «АМПУ»

Наказом ДП « АМПУ» від 26 липня 2017 року № 789-к ОСОБА_1 звільнено з посади 1-го заступника Голови ДП «АМПУ» на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

Не погоджуючись із вказаним наказом ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ДП «АМПУ» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2017 року ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2017 року скасовано, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним наказ ДП «АМПУ» від 26 липня 2017 року № 789-к «по особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 , 1-го заступника Голови, із займаної посади з 26 липня 2017 року на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді першого заступника Голови ДП «АМПУ» з 26 липня 2017 року. Стягнуто з ДП «АМПУ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 липня 2017 року по 19 липня 2018 року в розмірі 1 673 492,34.

На виконання постанови Апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року ОСОБА_1 з 27 липня 2017 року поновлено на посаді 1-го заступника Голови ДП «АМПУ», що підтверджується наказом в.о. голови ДП «АМПУ» Р. Вецкаганс від 20 липня 2018 року за № 305-к.

Вподальшому, наказом в.о. голови ДП «АМПУ» Р. Вецкаганс від 20 липня 2018 року за №304-к введено до штатного розпису апарату управління ДП «АМПУ» посаду першого заступника Голови з посадовим окладом 280000 грн з підпорядкуванням безпосередньо Голові ДП «АМПУ» та визначено ОСОБА_1 посадові обов`язки як 1-го заступника Голови ДП «АМПУ», тобто з ОСОБА_1 було укладено новий трудовий договір 20 липня 2018 року після його звільнення у відповідності до наказу ДП « АМПУ» від 26 липня 2017 року № 789-к.

Постановою Верховного суду від 26 червня 2019 року касаційна скарга ОСОБА_1 на Постанову Апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року залишена без задоволення. Касаційна скарга ДП «АМПУ» задоволена. Постанова апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року скасована. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2017 року залишено без змін.

Постанова набрала чинності.

Наказом в.о. Голови ДП «АМПУ» Вецкаганс Р. від 12 липня 2019 року за № 607-к на підставі Постанови Верховного суду від 26 червня 2019 року скасовано наказ ДП «АМПУ» від 20 липня 2018 № 305-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 »

На підставі наказу в.о. Голови ДП «АМПУ» Вецкаганс Р. від 12.07.2019 № 607-к до трудової книжки ОСОБА_1 серії № НОМЕР_1 було внесено запис під № 30 наступного змісту «Запис за № 29 є недійсним наказ від 12 липня 2019 року за № 607-К»;

Тобто наведеним записом у трудовій книжці під № 30 було скасовано запис під № 29, яким було поновлено ОСОБА_1 на посаді 1-го заступника Голови ДП «АМПУ» на підставі наказу від 20 липня 2018 року за № 305-к та покладено на нього посадові обов`язки відповідно до наказу в.о. голови ДП «АМПУ» Р. Вецкаганс від 20 липня 2018 року за №304-к.

З 01 липня 2019 року по 28 жовтня 2019 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності серії АДН № 172127 за період з 01 липня 2019 року по 19 липня 2019 року; серії АДН №172184 за період з 20 липня 2019 року по 02 серпня 2019 року; серії АДН № 296049 за період з 05 серпня 2019 року по 16 серпня 2019 року; серії АДН № 172258 за період з 19 серпня 2019 року по 06 вересня 2019 року; серії АГШ №614465 за період з 09 вересня 2019 року по 25 вересня 2019 року; серії № АДН № 172359 за період з 27 вересня 2019 року по 15 жовтня 2019 року; серії № АДН № 172385 за період з 16 жовтня 2019 року по 28 жовтня 2019 року.

29 жовтня 2019 року ОСОБА_1 приступив до виконання своїх посадових обов`язків визначених трудовим договором від 20 липня 2018 року.

Однак 31 жовтня 2019 року ОСОБА_1 не приступив до виконання своїх посадових обов`язків, оскільки на пропускній системі його не пропустили до його робочого місця та заблокували робочий пропуск адміністрація портів посилалась на наказ в.о. Голови ДП «АМПУ» Вецкаганс Р. від 12 липня 2019 року та постанову Верховного суду від 26 червня 2019 року.

Скасовуючи наказ ДП «АМПУ» від 20 липня 2018 № 305-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » відповідачем не враховано, те що позивачем виконувались посадові обов`язки згідно умов трудового договору укладеного 20 липня 2018 року закріплених в наказі в.о. голови ДП «АМПУ» Р. Вецкаганс від 20 липня 2018 року за №304-к з моменту поновлення позивача на посаді, а саме з 20 липня 2018 року до 31 жовтня 2019 року.

Частиною 1 ст. 21 КЗпП встановлено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 36 КЗпП визначений виключний перелік підстав припинення трудового договору, а саме підставами припинення трудового договору є: 1) угода сторін; 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; 3) призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45); 5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду; 6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці; 7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи; 7-1) укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України "Про запобігання корупції", встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення; 7-2) з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади"; 7-3) набрання законної сили рішенням суду про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави стосовно особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках; 8) підстави, передбачені контрактом; 9) підстави, передбачені іншими законами.

Днем укладення трудового договору від 20 липня 2018 року між ДП «АМПУ» та ОСОБА_1 є дата ознайомлення останнього з наказом про укладання такого договору, тобто 20 липня 2018 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_1 про ознайомлення з вищевказаним наказом.

Частиною 3 ст. 24 КЗпП України визначено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тобто, виходячи зі змісту ч. 3 ст. 24 КЗпП України ОСОБА_1 був допущений до роботи та виконання своїх посадових обов`язків наказом в.о. голови ДП «АМПУ» Р. Вецкаганс від 20 липня 2018 року за №304-к.

Крім того, з 20 липня 2018 року по 28 червня 2019 року здійснювалось табелювання обліку використаного робочого часу ОСОБА_1 , що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином завірених копій табелів обліку використання робочого часу ОСОБА_1 .

Постановою Верховного суду від 26 червня 2019 року касаційна скарга ОСОБА_1 на Постанову Апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року залишена без задоволення. Касаційна скарга ДП «АМПУ» задоволена. Постанова апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року скасована. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2017 року залишено без змін. Постанова набрала чинності.

В подальшому після прийняття Верховним судом постанови від 26 червня 2019 року керівництвом ДП «АМПУ» було внесено до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 запис під № 30 за змістом «Запис за № 29 є недійсним наказ від 12 липня 2019 року за № 607-К»

Згідно до п. 2.2 Інструкції по трудових книжках до трудової книжки, окрім іншого, вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.3 Інструкції по трудових книжках «записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону».

Однак, при внесенні вказаного запису під № 30 до трудової книжки ОСОБА_1 відповідачем не вирішено питання щодо припинення трудового договору укладеного між ДП «АПМУ» та ОСОБА_1 20 липня 2018 року та у порушення вимог п.2.2., 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок не внесено відомості про підстави звільнення ОСОБА_1 із займаної посади, не взято до уваги та обставина що ОСОБА_1 виконував посадові обов`язки які були передбачені новим трудовим договором укладеного 20 липня 2018 року, тобто після його звільнення у 2017 році.

Посилання представника відповідача щодо скасування постановою Верховного суду від 26 червня 2019 року, яка набрала чинності, трудових відносин між ДП «АМПУ» та ОСОБА_1 є хибним оскільки питання щодо розірвання трудового договору від 20 липня 2018 року який укладено між ДП « АМПУ» та ОСОБА_1 відповідачем не вирішено.

Тобто Верховний суд скасовуючи у своїй постанові від 26 червня 2019 року постанову апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року та залишивши без змін рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2017 року повинен був у відповідності до вимог ч.1 ст. 444 ЦПК України вирішити питання щодо повороту виконання рішення суду.

У свою чергу відповідач повинен був виконати поворот виконання рішення суду та в подальшому вирішити питання про розірвання трудового договору від 20 липня 2018 року та винести нове розпорядження та наказ про звільнення ОСОБА_1 з посади 1-го заступника голови ДП «АМПУ» в порядку встановленому чинним законодавством. Відповідач вимоги ст. 444 ЦПК України не виконав та фактично відсторонив ОСОБА_1 від виконання його посадових обов`язків відповідно до трудового договору від 20 липня 2018 року.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дії керівництва ДП «АМПУ» щодо відсторонення ОСОБА_1 31 жовтня 2019 року на підставі наказу в.о. голови ДП «АМПУ» Вецкаганс від 12 липня 2019 року за № 607-К», від здійснення виконання ним своїх посадових обов`язків згідно трудового договору укладеного 20 липня 2018 року шляхом недопущення його на робоче місце та блокуванням робочого пропуску в Державному підприємстві «Адміністрації морських портів України» є незаконними.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод ДП «АМПУ» щодо зайняття ним робочого місця та виконання посадових обов`язків відповідно до трудового договору від 20 липня 2018 року шляхом надання нового діючого пропуску 1-го заступника Голови ДП «АМПУ» та поновлення табелювання, то суд вважає вказані вимоги необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Постановою Верховного суду від 26 червня 2019 року скасовано постанову апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року та залишено без змін рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2017 року. Постанова набрала чинності.

Тобто з дати прийняття постанови Верховним судом від 26 червня 2019 року позивач вважався звільнений із займаної посади 1-го заступника Голови ДП «АМПУ». Однак, відповідачем при прийнятті наказу від 12 липня 2019 року за № 607-к було порушено процедуру звільнення ОСОБА_1 із займаної посади. Відповідач повинен був, у відповідності до вимог ч. 9 ст. 444 ЦПК України звернутись до суду із заявою про поворот виконання рішення суду. На даний час постанова Верховного суду від 26 червня 2019 року є чинною.

Недотримання відповідачем вимог чинного законодавства та порушення процедури звільнення ОСОБА_1 із займаної посади не є підставою для вирішення питання щодо усунення перешкод позивачу щодо зайняття ним свого робочого місця, відновлення табелювання робочого часу та надання нового службового пропуску.

Щодо здійснення розрахунку та виплати ОСОБА_1 матеріального забезпечення за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності за листками непрацездатності за період з 01 липня 2019 року по 28 жовтня 2019 року.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» роботодавець зобов`язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом;

У свою чергу застраховані особи мають право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом, що передбачено п.2 ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Частиною 1 ст. 18 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, окрім іншого, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання.

ОСОБА_1 з 01 липня 2019 року по 28 жовтня 2019 року перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності серії АДН № 172127 за період з 01 липня 2019 року по 19 липня 2019 року; серії АДН №172184 за період з 20 липня 2019 року по 02 серпня 2019 року; серії АДН № 296049 за період з 05 серпня 2019 року по 16 серпня 2019 року; серії АДН № 172258 за період з 19 серпня 2019 року по 06 вересня 2019 року; серії АГШ №614465 за період з 09 вересня 2019 року по 25 вересня 2019 року; серії № АДН № 172359 за період з 27 вересня 2019 року по 15 жовтня 2019 року; серії № АДН № 172385 за період з 16 жовтня 2019 року по 28 жовтня 2019 року, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до абз. 2 ст. 19 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» право на отримання матеріального забезпечення за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Тобто страховий випадок щодо тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання ОСОБА_1 настав 01 липня 2019 року в період перебування на посаді 1-го заступника ДП « АМПУ», тому у відповідності до вимог абз. 2 ст. 19 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у ОСОБА_1 виникло право на отримання матеріального забезпечення за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Частиною 1 ст. 30 ЗУ «Загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначаються та надаються за основним місцем роботи (діяльності) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 ЗУ « Загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб), або фізичною особою - підприємцем, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду.

Частиною 1 ст. 31 ЗУ Загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності».

Відповідно до абз. 1,2 ч. 1 ст. 34 Закону про соцстрахування «фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами».

«Порядком фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затверджений постановою Правління ФССУ від 19.07.2018 р. № 12» передбачено, що «у разі настання у застрахованої особи страхового випадку, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності, комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, з урахуванням вимог Положення про комісію (уповноваженого) із страхування з тимчасової втрати працездатності, на підставі поданих документів, передбачених статтею 31 Закону, приймає рішення про призначення матеріального забезпечення застрахованій особі.

На підставі рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства про призначення матеріального забезпечення (далі - комісія) страхувальник нараховує суми матеріального забезпечення та оформлює заяву-розрахунок, яка повинна бути передана до робочих органів виконавчої дирекції Фонду не пізніше 5 робочих днів з дати прийняття комісією такого рішення».

Настання страхового випадку у період роботи в ДП «АМПУ» підтверджується трудовою книжкою ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 , де ще 12 листопада 2019 року представником департаменту по роботі з персоналом зроблений запис за № 30, табелем обліку робочого часу ОСОБА_1 за період з 01 червня 2019 по 30 червня 2019.

Позивачем виконані вимоги ч. 1 ст. 31 Закону про соцстрахування та надані до ДП «АМПУ» листки непрацездатності видані у встановленому порядку, що надає йому підставу для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Про знаходження ОСОБА_1 на лікарняному був повідомлений в.о. голови ДП «АМПУ», що підтверджується листами від 22.07.2019 Вих.№17/15, від 05.08.2019 Вих.№ 19/15, від 14.08.2019 Вих.№ 21/15, від 20.08.2019 Вих.№ 22/15, від 11.09.2019 Вих.№23/15, від 04.10.2019 Вих.№24/15 члена профспілкового комітету Первинної профспілки працівників державного підприємства «Адміністрація морських портів України» ОСОБА_4 .

Листом в.о. Голови ДП «АМПУ» від 22 листопада 2019 року за вх. 4220/10-03-06 повідомлено ОСОБА_1 про те, що на підставі Постанови Верховного суду від 26 червня 2019 року, якою скасовано постанову Апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2018 року, ДП «АМПУ» наказом від 12 липня 2019 року за № 607-к скасовано наказ від 20 липня 2018 року, яким поновлено ОСОБА_1 на посаді 1-го заступника Голови ДП «АМПУ», тому у ДП «АМПУ» відсутні правові підстави для проведення розрахунку передбачених ст. 116 КЗпП України та ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Враховуючи, те що відповідачем не було вирішено питання щодо припинення трудового договору укладеного між ДП «АПМУ» та ОСОБА_1 20 липня 2018 року, а процедура звільнення щодо ОСОБА_1 на підставі постанови Верховного суду від 26 червня 2019 року, яка набрала чинності, проведена ДП «АМПУ» з порушенням норм чинного законодавства, а страховий випадок щодо тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання позивача який настав з 01 листопада 2019 в період роботи в ДП «АМПУ», що згідно до ч. 1 ст. 19 Закону про соцстрахування передбачає його право на матеріальне забезпечення за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності з настання страхового випадку, яке було порушено ДП «АМПУ», то суд приходить до висновку про обґрунтованість підстав щодо виплати матеріального забезпечення за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Крім того, п.п. 3.3.4 Колективного договору ДП «АМПУ» адміністрація зобов`язується надавати одноразову матеріальну допомогу постійно працюючим працівникам згідно з Переліком одноразових матеріальних допомог, які можуть надаватись працівникам апарату управління ДП «АМПУ (Додаток 6 до Колективного договору ДП «АМПУ»),

Відповідно до вказаного переліку за №1 - виплата матеріальної допомоги на оздоровлення у зв`язку із щорічною основною відпусткою провадиться один раз на календарний рік у розмірі посадового окладу за умови тривалості відпустки не менше 14 календарних днів при відпрацюванні в апараті ДП «АМПУ» не менше 6 міс. Позивач працює в апараті ДП «АМПУ» більше ніж 6 місяців, що підтверджується трудовою книжкою та довідкою ДП «АМПУ» від 04.12.2019 №10-03-06-07/227 щодо роботи та заробітної плати Позивача. Позивачу за відпрацьований період у 2018-2019 роках належить отримати відпустку у кількості не менш 29 календарних днів, що більше ніж 14 календарних днів відпустки. Отже на підставі п. 3.3.4 Колективного договору ДП «АМПУ» та Додатку 6 до нього, позивач має право на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі одного посадового окладу за 2019 рік.

Згідно ч. 3 п. 32 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці», пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому згідно з пунктом 5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства.

Посадовий оклад ОСОБА_1 складає 280000 грн., відповідно до копії розрахункового листа у травні місяці ОСОБА_1 було відпрацьовано 21 день, у червня місяці 17 днів всього 38 робочих днів. За травень місяць 2019 року ОСОБА_1 нараховано заробітну плату у розмірі 267799 грн., а за червень місяць 2019 року 264965,14 грн. Загальна сума 532764,14 грн. Таким чином, середньоденний заробіток позивача складає 14020 грн.,11 коп. (532764,14 / 38 робочих днів = 14020,11).

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 з 31 жовтня 2019 року по день ухвалення судового рішення, тобто 17 вересня 2020 року, фактично відсторонений від здійснення своїх посадових обов`язків покладених на нього трудовим договором від 20 липня 2018 року відповідно до наказу в.о. голови ДП «АМПУ» Р. Вецкаганс від 20 липня 2018 року за №304-к, оскільки відповідачем було порушено процедуру звільнення ОСОБА_1 з посади 1-го заступника Голови ДП «АМПУ», тому суд приходиться про доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 3 126 484,53 грн.

Також слід зазначити, що через канцелярію суду 06 липня 2020 року та 03 серпня 2020 року надійшли заяви від позивача про ухвалення рішення з негайним виконанням частині поновлення трудових прав позивача та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та матеріальну допомогу на оздоровлення.

Пунктом 10 ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 222 ЦПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Як вбачається з матеріалів справи підготовче засідання закрито протокольною ухвалою суду 05 травня 2020 року, заяви про ухвалення рішення з негайним виконанням надійшли до суду 06 липня 2020 року та 03 серпня 2020 року, тобто після закриття підготовчого засідання та призначення судового справи до розгляду по суті.

У судових засіданнях позивачем та його представником питання щодо ухвалення рішення з негайним виконанням не порушувалось.

Тому з урахуванням того суд на підставі ч. 2 ст. 222 ЦПК України заяви позивача про ухвалення рішення з негайним виконанням від 06 липня 2020 року та 03 серпня 2020 року залишає без розгляду.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць; 2) присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; 3) відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, - у межах суми стягнення за один місяць; 4) поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника; 5) відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала; 6) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб; 7) примусову госпіталізацію чи продовження строку примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу; 8) встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України; 9) надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку; 10) видачу або продовження обмежувального припису.

Суд у даному випадку не застосовує негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць, з тих підстав, що ст. 430 ЦПК України має вичерпний перелік підстав для ухвалення рішення з негайним виконанням, у зв`язку з тим, що у даному випадку позовні вимоги стосуються порушення процедури звільнення позивача із займаної посади, тому вимоги ст. 430 ЦПК України не підлягають застосуванню.

Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Таким чином, дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню частково.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4-6, 76-81, 83, 258-259, 268, 273, 354-356 ЦПК України,суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконним дій щодо відсторонення від роботи, стягнення заробітної плати за вимушений прогул; стягнення допомоги на оздоровлення- задовольнити частково.

Визнати незаконним відсторонення Держаним підприємством «Адміністрацією морських портів України» ОСОБА_1 31 жовтня 2019 року від здійснення виконання ним обов`язків 1-го заступника голови Державного підприємства « Адміністрація морських портів України» згідно трудового договору укладеного 20 липня 2018 року шляхом недопущення його на робоче місце в Державному підприємстві «Адміністрації морських портів України»;

Визнати недійсним запис №30 в трудовій книжці ОСОБА_1 змістом « Запис за № 29 є недійсним наказ від 12 липня 2019 року за № 607-К»;

Здійснити та провести дії щодо розрахунку виплат ОСОБА_1 за листками непрацездатності ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 за період з 01 липня 2019 року по 19 липня 2019 року; серії АДН №172184 за період з 20 липня 2019 року по 02 серпня 2019 року; серії АДН № 296049 за період з 05 серпня 2019 року по 16 серпня 2019 року; серії АДН № 172258 за період з 19 серпня 2019 року по 06 вересня 2019 року; серії АГШ №614465 за період з 09 вересня 2019 року по 25 вересня 2019 року; серії № АДН № 172359 за період з 27 вересня 2019 року по 15 жовтня 2019 року; серії № АДН № 172385 за період з 16 жовтня 2019 року по 28 жовтня 2019 року.;

Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з 31 жовтня 2019 року по 17 вересня 2020 року у розмірі 3 126 484,53 грн;

Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі посадового окладу за 2019 рік;

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення буде виготовлено протягом 10 днів відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Повний текст рішення суду виготовлено 28 вересня 2020 року.

Суддя Ю.Б.Свячена