Справа №478/398/20 пров. №2-о/478/17/2020
У х в а л а

про відмову у відкритті провадження у справі

20 березня 2020 року Суддя Казанківського районного суду Миколаївської області Сябренко І.П., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області про поновлення права на документування,

В с т а н о в и в:

16.03.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду, в порядку окремого провадження, із заявою про поновлення права на документування, в якій просив залучити його до розгляду його заяви про документування паспортом громадянина України та поновити його право на документування, на підставі п.3 ст.9 Закону України «Про громадянство України», громадянство України де він безперервно проживав та проживає на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років, а в загальній кількості 29 років, де працівники міграційної служби не вирішували питання щодо видачі йому паспорта громадянина України або видачі посвідки на тимчасове проживання, на підставі ч.20 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі та про можливість її розгляду за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні, суддя приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із статтею 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За нормами пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до статей 255, 271 ЦПК України (в редакції 2004 року) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

З аналізу наведених вище норм процесуального права слід дійти висновку, що встановлення факту, що має юридичне значення (за ч.2 ст.315 ЦПК України), можливе за умови, якщо такий факт має юридичне значення, тобто від нього залежить виникнення, зміна або припинення прав заявника та якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В порядку окремого провадження не може бути вставлений будь-який факт, такий факт має бути саме юридичним, тобто мати для особи юридично визначені наслідки.

В своїх заявлених вимогах ОСОБА_1 просить суд, поновити його право на документування паспортом громадянина України, яке не є юридичним наслідком у сенсі факту, що має юридичне значення, який може бути встановлений судом.

Таким чином, до переліку, визначеному у частині 1 та 2 статті 315 ЦПК України, юридичний факт, який просить встановити заявник, не відноситься.

Згідно положення п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вищевикладене та, встановивши, що заявник звернувся до суду із заявою, яка не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, - наявні підстави для відмови у відкритті провадження за вказаною заявою.

Керуючись ст.ст.2, 4, 10, 186, 258-261, 293, 315, 352-354 ЦПК України, суддя

П о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області про поновлення права на документування.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Дата складення ухвали - 20.03.2020 року.

Суддя