Справа № 310/6612/17
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

12 березня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді....Дністрян О.М.,

при секретарі……...…Уставицькій Н.М.,

за участю позивачки та її представника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердянськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, орган опіки та піклування району Оріхово - Борисово Північне міста Москва, про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 2004 року, в якому у них народилась дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначила, що в 2010 році їх сімейні стосунки були припинені, шлюб розірвано, та відповідач залишився проживати в м. Москва, а вона повернулась разом з дитиною в м. Бердянськ. Відповідач добровільно ніколи не надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, та рішенням суду від 01.11.2007 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.08.2007 року і до її повноліття. Вважає, що оскільки розмір аліментів повинен бути достатнім для забезпечення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при цьому мінімальний розмір не може бути менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, тому просить збільшити розмір аліментів, які присуджені до стягнення з відповідача на неповнолітню доньку, стягнувши з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі ј частини від доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, зазначила, що починаючи з моменту розірвання шлюбу з 2010 року і по теперішній час відповідач життям та долею доньки ніколи не цікавився, з донькою не спілкувався, турботу не проявляв, участі в утриманні доньки не приймав, не вітав з днем народження. Проте ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків не дає їй можливості самостійно вирішувати питання по вихованню дитини, забезпечення її відпочинку і вирішення питання житлового характеру. Просила також позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Коробко С.Є. позовну заяву підтримали з підстав, викладених у ній, та просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_3 , громадянин Російської Федерації, повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи відповідно до вимог Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року. Проте до суду повернулися документи, складені Нагатинським районним судом м. Москви, у зв`язку з неможливістю виконання доручення про вручення судових документів та допит ОСОБА_3 , з яких вбачається, що відповідач тричі викликався до Нагатинського районного суду м. Москви, але до суду не з`явився.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради - Калініченко Ю. В. (довіреність №01-0155/47-1 від 14.01.2020р.) - до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування, на розсуд суду, а також надала висновок про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до неповнолітньої доньки.

Представник органу опіки та піклування району Оріхово-Борисово Північне міста Москва повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи відповідно до вимог Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року. Відповідно до документів, надісланих Нагатинським районним судом м. Москви на виконання доручення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області про виконання окремих процесуальних дій відносно відділу опіки та піклування району Оріхово-Борисово Північне м. Москва, відділом соціального захисту населення району Оріхово-Борисово Північне ПАО м. Москва надано довідку №153 від 18.07.2019р. (а.с.153) щодо неможливості проведення акту обстеження житлово-побутових умов квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований ОСОБА_3 та неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки двері ніхто не відчинив, на неодноразові повідомлення ніхто не відреагував. Внаслідок чого надати висновок по цивільній справі не надається можливим.

Допитаний свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що позивачку знає, вони сусіди з 2003 року. Також знає її колишнього чоловіка ОСОБА_3 - відповідача по справі. Пояснив , що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та його брат ОСОБА_10 , приїжджали в 2005 році до матері позивачки, ОСОБА_6 тоді була маленька. Погостювали та поїхали, з тих пір він ОСОБА_3 він не бачив. Через 2-3 роки приїхала ОСОБА_2 з ОСОБА_6 з Москви, сказала, що не склалось з чоловіком і тому поїхала від нього. ОСОБА_2 розповідала, що ОСОБА_3 випиває, не ходить на роботу. З того часу відповідач сюди не приїжджав, не шукав її, не спілкувався з донькою та не піклувався про неї, не телефонує, не цікавиться її життям. Його діти та донька позивачки спілкуються між собою постійно, тому йому відомо, що ОСОБА_6 знає, що в неї є батько та що він не піклується про неї.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що знає позивачку, оскільки товаришує з її мамою 13 років. Відповідача не знає, не бачила жодного разу, але з розмов знає, що є такий ОСОБА_3 - батько ОСОБА_6 , живе в м. Москва, є ще у нього брат-близнюк. Зі слів матері позивачки знає, що батько дитини приїжджав останній раз в м. Бердянськ, коли дитині не було ще і року. Після того, коли повідомили про смерть баби, ОСОБА_6 намагалась зателефонувати батькові, але останній на дзвінки не відповідав.

Неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судовому засіданні пояснила, що вона повністю підтримує позов про позбавлення батьківських прав, зі своїм батьком вона ніколи не бачилась. Вона бажала б із ним спілкуватись, телефонувала, але він не відповідав на її дзвінки. Чотири або три роки тому він їй зателефонував та привітав з днем народження 10 числа і сказав, що їй 10 років, але день народження у неї був 12 числа і виповнилось їй тоді 12 років. Вважає, що батько не хоче її знати, не приймає ніякої участі в її житті. Мати також хотіла, щоб вона спілкувалась з батьком, але реакції від батька не було.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, свідків, думку неповнолітньої, та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 14.10.2004р. (а.с.6).

06 липня 2010 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 (а.с.8).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 листопада року 2007р. стягнуто з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частики заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.08.2007 року та до його повноліття (а.с.10).

Відповідно до довідки №2450 від 07.04.2017р. про реєстрацію особи громадянином України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженка Російської Федерації, набула громадянство України на підставі ч.4 ст. 14 Закону України «Про громадянство України», є громадянином України з 07.04.2017 року (а.с.7).

Згідно довідки Бердянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 Бердянської міської ради Запорізької області, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в школі з 01.09.2010р., за цей період батько ОСОБА_3 не брав участі у шкільному житті дитини, не відвідував батьківські збори, не проявляв інтересу в спілкуванні з класним керівником та іншими вчителями, які надають освіту його дитині, не з`являвся на свята, які проходили в школі (а.с.9).

Відповідно до довідки КБ «Сокіл» (а.с.27), ОСОБА_6 займається у БК «Бердянський Райагропромпостач» у Клубі боксу «Сокіл», за цей період батько ОСОБА_6 - ОСОБА_3 не виявляв інтересу у спілкуванні з тренером, не відвідував секцію.

Як вбачається з акту обстежень умов проживання від 21.02.2020р., складеного головними спеціалістами служби у справах дітей Виконавчого комітету Бердянської міської ради за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає неповнолітня ОСОБА_6 , умови проживання цілком задовільні.

Відповідно до довідки про результати бесіди, проведеної головним спеціалістом служби у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради, з дитиною - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання зазначила, що проживає з матір`ю та бабусею, на даний час навчається в ДНЗБЦПТО №25, за спеціальністю перукар. Батька особисто не пам`ятає, оскільки вона була дуже маленька, коли вони з мамою переїхали із м. Москва до м. Бердянськ. Після переїзду з батьком не бачилася взагалі, декілька разів вона спілкувалася з батьком по Sкуре та смс повідомленнями. З її слів таке спілкування було з її ініціативи та за допомогою мами, яка знайшла батька в Інтернет-мережі. Але ініціативи спілкуватися від батька у відповідь не було. Батько ніколи не передавав їй подарунки, не цікавився її життям. Матеріально забезпечує її мама. ОСОБА_6 вважає, що ОСОБА_3 необхідно позбавити батьківських прав.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виконавчий комітет Бердянської міської ради Запорізької області як орган опіки та піклування надав висновок №01-0794/47-1 від 10.03.2020 року, відповідно до якого орган опіки та піклування залишає вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на розсуд суду, виходячи з того, що вважає недоцільним при наданні висновку посилатися на інформацію, яку було отримано лише від однієї сторони, а також, приймаючи висновок «за» або «проти», вважають за недоцільне посилання на будь-які обставини без змоги надання обґрунтованого пояснення від ОСОБА_3 .

Згідно принципу 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 року, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна зростати, окрім іншого, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов`язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України.

Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення його батьківських прав.

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах неповнолітньої дитини.

При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно свого сина відповідно до положень ст.169 СК України.

Щодо вимог позивача про зміну розміру аліментів суд прийшов до наступного висновку.

Як вже було встановлено, рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 листопада року 2007р. стягнуто з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частики заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.08.2007 року та до його повноліття.

Цивільне судочинство, відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, визначених СК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалюючи рішення від 01 листопада 2007 року про стягнення зі ОСОБА_3 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції виходив з матеріального стану та стану здоров`я платника аліментів.

Звертаючись з позовною заявою про збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача за вищевказаним рішенням суду у якості підстави для збільшення розміру аліментів зазначено зміни у ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, відповідно до яких, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Між тим, зазначені позивачем обставини не є підставою, в розумінні ч.1 ст.192 СК України, для збільшення розміру аліментів, що стягуються за рішенням суду від 01 листопада 2007 року. Позивачем не доведено зміни матеріального чи сімейного стану відповідача, що, фактично, є предметом доказування у даній справі, позовна заява не містить жодних посилань на ці обставини.

Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, зміни у законодавстві не є підставою для збільшення розміру аліментів, оскільки, відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, чого в даній справі не має.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів, які б підтверджували зміну матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я сторін, позивачем суду не надано.

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Таким чином, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

За таких підстав, враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог щодо зміни розміру аліментів слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені нею витрати на сплату судового збору за подачу позову у розмірі 640,00 грн..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11, 60, 88,169, 208, 212-215, 224-226, 280-281 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, суд -

В и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Москва, громадянина Російської Федерації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) батьківських прав по відношенню до дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні позовних вимог про зміну розміру аліментів - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Москва, громадянина Російської Федерації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 20 березня 2020 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Дністрян