Провадження №2-з/369/49/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Житар А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій посилався на те, що 14.09.2017 року між ним ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп» був укладений договір № КД-Ф60 про надання фінансового кредиту.

Згідно договору № КД-Ф60 від 14.09.2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп» надав ОСОБА_1 кредит на споживчі потреби у розмірі 609 000 грн. 00 коп., а саме на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

14.09.2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп» був укладений договір іпотеки майнових прав на закріплений за ОСОБА_1 об`єкт інвестування, а саме квартири АДРЕСА_2 , що знаходиться на 14 поверсі в Об`єкті будівництва ІV черга будівництва в житловому комплексі за будівельною адресою: АДРЕСА_3 , з відповідними технічними характеристиками, що після завершення будівництва.

14.09.2017 року між ОСОБА_1 , ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп» та ТОВ «Траєкторія» було укладено договір поруки.

Подану заяву заявник ОСОБА_1 обґрунтовував, тим, що відповідачі ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп», ТОВ «Траєкторія» можуть розпорядитись спірним майном. Продаж, передача в іпотеку чи в оренду спірної квартири унеможливить поновлення оспорюваних прав позивача.

Враховуючи викладене, заявник ОСОБА_1 просив накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп» чи будь-яким іншим особам відступати права вимоги за договором № КД-Ф60 від 14.09.2017 року про надання фінансового кредиту і за договором іпотеки від 14.09.2017 року, а також вчиняти дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 14.09.2017 року, та здійснювати операції з його відчуження (продажу).

Розглянувши заяву, всебічно та повно дослідивши доводи заявника, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Заява про забезпечення позову обґрунтовується тим, що відчуження, передача в іпотеку чи оренду спірного майна може порушити права позивача, при зверненні ним з позовом до суду для захисту своїх порушених прав та інтересів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Заявником (позивачем) обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Враховуючи вимоги, з якими заявник ОСОБА_1 має намір звернутися до суду та вимоги чинного законодавства, суд вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме на квартиру загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 18 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті заявлених вимог щодо заборони ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Груп» чи будь-яким іншим особам відступати права вимоги за договором № КД-Ф60 від 14.09.2017 року про надання фінансового кредиту і за договором іпотеки від 14.09.2017 року, а також вчиняти дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 14.09.2017 року, та здійснювати операції з його відчуження (продажу), то суд відмовляє в їх задоволенні, оскільки заявником не доведено що вжиття вказаних заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті може призвести до обмеження прав, та слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.149-159,260,353,354 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 18 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті вимог відмовити.

Інформація про заявника (стягувач): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Інформація про відповідача (боржник): Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Груп», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 19.

Інформація про відповідача (боржник): Товариство з обмеженою відповідальністю «Траєкторія», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Солом`янська, буд. 3.

Інформація про відповідача (боржник): Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Право на гроші», , місцезнаходження: м. Київ, Кудрявський узвіз, буд. 2.

Відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження" ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області, проте її оскарження не зупиняє її виконання.

Суддя Л.М. Ковальчук