Справа № 345/3410/20
Провадження № 2/345/1177/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2020 року м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Онушканич В.В., вивчивши матеріали за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Вістівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Калуської районної державної адміністрації Федоришин Ірини Богданівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша земельна агенція», міськрайонного управління у Калуському районі та м. Калуші Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, товарної біржі «Західна-Універсальна», фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя сторона, що не заявляє самостійних вимог: Івано-Франківська обласна адміністрація Управління екології та природних ресурсів, Служба автомобільних доріг в Івано-Франківській області, Дністровського басейнового управління водних ресурсів державного агентства водних ресурсів України про визнання результатів земельних торгів (аукціону) з продажу земельної ділянки та договору купівлі-продажу недійсними, визнання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки незаконним, зобов`язання міськрайонного управління у Калуському районі та м. Калуші Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області скасувати зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про право власності, визнання незаконним та скасування рішень Вістівської сільської ради, звіту про експертну грошову оцінку, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, а саме просить: визнати результати земельних торгів (аукціону) з продажу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,9019 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:005:0026 та договору купівлі-продажу від 25.11.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №526 приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Гошовською С.Е. недійсними; визнати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Вістівській сільській раді в с.Вістова по АДРЕСА_1 для стоянки ТІР на території Вістівської сільської ради Калуського району, який виготовлений ТОВ «Перша земельна агенція» - незаконним; зобов`язати міськрайонне управління у Калуському районі та м. Калуші Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області скасувати зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про право власності за номером запису 30693262, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 228, кадастровий номер земельної ділянки :01:005:0026; рішення №534 Вістівської сільської ради від 04.03.2019 року та рішення №660 Вістівської сільської ради від 19.09.2019 року, звіт про експертну грошову оцінку, виконаний ОСОБА_2 визнати незаконним та скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ЦПК України суддя відкриває провадження у справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Під час вирішення суддею питання про відкриття провадження у справі встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульовани Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва підприємцями.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, про що свідчить долучене до позовної заяви свідоцтво про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи. З рішення №554 Вістівської сільської ради Калуського району від 24.10.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 , як приватному підприємцю, було надано дозвіл на інвентаризацію спірної земельної ділянки для обслуговування готельно-відпочинкового комплексу в АДРЕСА_1 . Тобто ОСОБА_1 у правовідносинах із сільською радою діяв як суб`єкт господарювання.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, суддя приходить до висновку, що предметом спору у цій справі є порушене право користування позивача земельною ділянкою, яка мала використовуватися ним у підприємницькій діяльності. Тобто даний спір стосується захисту позивачем його права на здійснення підприємницької діяльності на земельній ділянці, дозвіл на інвентаризацію якої йому було надано, як фізичній особі-підприємцю.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з «…» питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів «…». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Виходячи з того, що між сторонами виник спір, пов`язаний із здійсненням господарської діяльності позивача, суддя доходить висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства Спір у даній справі має вирішуватися за правилами господарського судочинства, що узгоджується з вимогами п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З врахуванням цього, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження в даній справі у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

А згідно з ч. 5 ст. 186 ЦПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений права з цими вимогами звернутися до відповідного господарського суду, тобто, до Господарського суду Івано-Франківської області.

На підставі викладеного та, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Вістівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Калуської районної державної адміністрації Федоришин Ірини Богданівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша земельна агенція», міськрайонного управління у Калуському районі та м.Калуші Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, товарної біржі «Західна-Універсальна», фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя сторона, що не заявляє самостійних вимог: Івано-Франківська обласна адміністрація Управління екології та природних ресурсів, Служба автомобільних доріг в Івано-Франківській області, Дністровського басейнового управління водних ресурсів державного агентства водних ресурсів України про визнання результатів земельних торгів (аукціону) з продажу земельної ділянки та договору купівлі-продажу недійсними, визнання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки незаконним, зобов`язання міськрайонного управління у Калуському районі та м. Калуші Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області скасувати зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про право власності, визнання незаконним та скасування рішень Вістівської сільської ради, звіту про експертну грошову оцінку.

Роз`яснити позивачу право звернутись з даним позовом до Господарського суду Івано-Франківської області в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя