Справа № 445/166/20
провадження № 2/445/230/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( д о д а т к о в е )

25 вересня 2020 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кіпчарського О.М.

секретаря судового засідання Кшемінської О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Райхеля Романа Петровича про стягнення судових витрат понесених позивачем на оплату правничої допомоги,-

в с т а н о в и в :

в провадженні Золочівського районного суду Львівської області перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Золочівський районний відділ Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції у Львівській області, приватний нотаріус Золочівського нотаріального округу Львівської області Папірянська Оксана Орестівна, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, визнання недійсним договору та скасування реєстрації права власності.

До закінчення розгляду справи, а саме в судовому засіданні, що мало місце 14.09.2020 року, представником позивача заявлено клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Зокрема, представник зазначив, що відповідно до договору про надання правничої допомоги від 01.10.2019 року ним надається така позивачу у справі ОСОБА_1 . Протоколом погодження гонорару від 01.10.2019 року, який є додатком до вказаного договору, сторонами погоджено орієнтовний розмір гонорару адвоката - 12 000,00 грн. За вказаним договором, в ході розгляду справи позивачем сплачено на користь адвоката Райхеля Р.П. 12 500,00 грн., що підтверджується відповідними банківськими квитанціями. Додатково представник позивача зазначив, що вказана вартість правничої допомоги не є остаточною, інші докази понесених витрат на правову допомогу будуть надані позивачем та/або представником після ухвалення судом рішення у справі.

Під час ухвалення судом рішення у справі, в порядку ч. 2 ст. 246 ЦПК України, для вирішення питання про судові витрати судом призначено відповідне судове засідання.

Вказане судове засідання призначено на 25.09.2020 року, що зазначено в резолютивній частині судового рішення, яке було оголошено судом в присутності учасників.

Відтак, учасники належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання щодо вирішення заяви представника відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу.

Після ухвалення судом рішення у справі, а саме 22.09.2020 року на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Райхеля Р.П., скерована ним засобами поштового зв`язку 19.09.2020 року, про відшкодування витрат на правничу допомогу, якою він просить включити до судових витрат витрати позивача на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 30 500,00 грн. На підтвердження понесених вказаних витрат до заяви додано копію змін до протоколу погодження ціни, детальний опис робіт виконаних адвокатом та квитанцію до прибуткового касового ордеру на суму 18 000, 00 грн.

В судове засідання сторони та їх представники не з`явились, причин неявки не повідомили.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Ознайомившись із доводами заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку, що таку слід задовольнити частково, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та адвокатом Райхелем Р.П. укладено договір про надання правничої допомоги.

За умовами вказаного договору адвокат бере на себе зобов`язання надати правничу допомогу з питань, що стосуються набуття та спорами щодо нерухомого майна - земельної ділянки, загальною площею 2,0 (два) га, кадастровий номер :11:000:0365, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області.

Протоколом погодження гонорару від 01.10.2019 року, який є додатком до вказаного договору, сторонами погоджено орієнтовний розмір гонорару адвоката - 12 000,00 грн., погоджена погодинна ставка роботи адвоката - 1000,00 грн.

25.08.2020 року до вказаного протоколу сторонами внесено зміни, зокрема змінено розмір погодженого гонорару з 12 000, 00 грн. до 23 000,00 грн. Також погоджено, що до вказаного гонорару не включено компенсацію адвокату за час та витрати, пов`язані з участю в судовому засіданні.

Згідно опису робіт (наданих послуг) адвокатом, базою для розрахунків є погоджена сторонами вартість однієї години роботи адвоката, яка складає 1000,00 грн. В описі наведено перелік дій вчинених адвокатом, затрачений для цього час та відповідна вартість, зокрема визначено, що загалом адвокатом затрачено 22,5 години, тобто вартість послуг становить 23 000,00 грн., а також додаткові витрати за представництво інтересів у судових засіданнях - 7500,00 грн. (5 засідань по 1500,00 грн. кожне). Таким чином, загальний розмір вартості правничої допомоги за наданими розрахунками становить 30 500,00 грн.

Позивачем оплачено на користь адвоката Райхеля Р.П. 12 500,00 грн., що підтверджується відповідними банківськими квитанціями, решта суми - 18 000,00 грн., оплачена відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 02 від 14.09.2020 року.

Вирішуючи питання щодо ухвалення додаткового рішення у справі в частині стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1,3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрат и на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За положеннями ч. 2,3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача ; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо ; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Окрім цього, відповідно до ч.4,8 ст. 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку . Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) . Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

14.09.2020 року у вказаній справі постановлено судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Золочівський районний відділ Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції у Львівській області, приватний нотаріус Золочівського нотаріального округу Львівської області Папірянська Оксана Орестівна, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, визнання недійсним договору та скасування реєстрації права власності задоволено частково. Витребувано з чужого незаконного володіння, а саме з володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , земельну ділянку, загальною площею 2,0 (два) га, кадастровий номер :11:000:0365, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Підгайчиківської сільської ради Золочівського району Львівської області, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 04 квітня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Золочівського нотаріального округу Папірянською О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 370. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 774,53 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому, у вказаному рішенні судом встановлено, що позивачем обрано невірний спосіб захисту свого порушеного права, однак це не є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Окрім цього, вказаним судовим рішенням не встановлено, що відповідач є недобросовісним набувачем земельної ділянки щодо якої мав місце судовий спір, оскільки в даному випадку добросовісність відповідача презюмується.

В ході судового розгляду, суду не було надано доказів, що відповідач ОСОБА_2 при набутті спірної ділянки могла проявити певну обачність та реально з`ясувати, що продавець не мав права її відчужувати.

Варто також зазначити, що незважаючи на той факт, що вимоги за позовом пред`явлено до відповідача ОСОБА_2 , у якої судовим рішенням витребувано земельну ділянку на користь позивача, фактично така не вчинила жодних дій, які б були спрямовані на порушення майнового права позивача, оскільки земельна ділянка придбана нею у особи, що не мала права її відчужувати.

Суд вважає вказані обставини важливими та такими, що підлягають врахуванню при вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу у справі.

Необхідно також врахувати, що позивач проявив певну необачність, оскільки зареєструвавши своє право власності раніше, знаючи, що земельна ділянка звільнена з-під арешту, даного спору б не існувало.

Вказане жодним чином не ставиться у вину позивачу, однак, на погляд суду, також є важливою обставиною при вирішенні питання щодо справедливого розподілу судових витрат у справі.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, суд також враховує поведінку сторін під час розгляду справи, які не вчиняли дій щодо затягування розгляду справи, не допускали безпідставних тверджень та/або заперечень певних обставин, які мають значення для справи, незначну складність справи, оскільки щодо даних правовідносин наявна досить численна та усталена судова практика, незначний обсяг документів, що підлягав вивченню сторонами та судом, та заявлення до відшкодування витрат, які перевищують суму, заявлену в попередньому розрахунку, майже в три рази, що є досить істотним, оскільки попередньо такий визначений у розмірі 12 000,00 грн., а в подальшому збільшено до 30 500, 00 грн.

З врахуванням сукупності вказаних обставин, принципу пропорційності та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000, 00 грн., а решту витрат варто залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Райхеля Романа Петровича про стягнення судових витрат позивача на правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ), 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та/або обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку додаткове рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Золочівський районний суд Львівської області.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кіпчарський