справа № 489/3384/19
провадження №2/489/353/20
17 березня 2020 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.,
секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
У червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та втратив право реєстрації за цією адресою.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва №7 відділу обліку та розподілу житла Миколаївської міської ради та на підставі рішення виконкому міської ради №1476 від 26.11.2010 про переоформлення особового рахунку на житлову площу 30,3 кв.м. за вищевказаною адресою, він здійснює користування зазначеною квартирою після закриття основного рахунку на ОСОБА_6 . На даний час в квартирі зареєстрований позивач, його дружина, дві доньки, три онука та відповідач. Позивач та члени його сім`ї взагалі не знають хто такий ОСОБА_2 , він жодного дня не проживав в зазначеній квартирі, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участь у спільному побуті. Оскільки відповідач у вказаній квартирі не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються на нього. Позивач вважає, що наведені обставини є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.08.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
У судове засідання, призначене на 10.03.2020 на 10:20 годину, сторони повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Позивач надав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач відзиву на позов не надав, причини неявки суду не повідомив. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади.
Треті особи надали до суду письмові пояснення, в яких просять розгляд справи провести за їх відсутності та підтримали позовні вимоги.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного.
Відповідно до свідоцтва №7, виданим Відділом обліку та розподілу житла на підставі рішення виконкому міської ради №1476 від 26.11.2011, на ОСОБА_1 переоформлено рахунок на житлову площу, яку він займає, що складається з 2-х кімнат, житлова площа 30,3 кв.м. по АДРЕСА_1 , з правом укладення договору на житлові площі.
Згідно відомостей про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку №19.03.03-25/І/2585/19 від 15.05.2019 за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_2 .
Згідно відомостей, наданих на запит суду Відділом обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Миколаївській області та Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради відповідач ОСОБА_2 , дійсно зареєстрований за вищевказаною адресою.
Зі змісту позовної заяви та пояснень третіх осіб вбачається, що відповідач за вищевказаною адресою не проживає, плату за користування жилим приміщенням та комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участь у спільному побуті.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права громадян на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій в здійсненні покладених на них завдань по управлінню житловим фондом, експлуатації і збереженню його.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб.
Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статей 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а визнання особи такої, що втратила право користування ним внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку.
Таким чином, враховуючи, що законодавством чітко передбачено, що у разі відсутності наймача понад шість місяців, він втрачає право користування житлом, а відповідач в спірній квартирі не проживає без поважних причин понад встановлені законом строки, участі в утримані житла не приймає, комунальні платежі не сплачує, що перешкоджає позивачу у здійсненні прав і нести обов`язки щодо вказаної квартири, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право реєстрації за вищевказаною адресою, суд приходить до наступного.
Згідно статті 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця перебування та місця проживання осіб здійснюється органом реєстрації.
Положеннями статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Із вказаної норми слідує, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Згідно Правил реєстрації місця проживання затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 Реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративні послуги». Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, окрім іншого, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Тому задоволення вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, є підставою для зняття його з місця реєстрації, відповідно вимога про визнання відповідача таким, що втратив право реєстрації є безпідставною.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).
У іншій частині вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 , місце реєстрації: місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
третя особа - ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
третя особа - ОСОБА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
третя особа - ОСОБА_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено 17.03.2020.
Суддя І.В.Коваленко