ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4032/19 Номер провадження 22-ц/814/383/20Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л.М. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Обідіної О.І., Хіль Л.М.,

секретаря Кальник А.М.,

за участі : представника позивача адвоката Займак В.П., відповідача ОСОБА_1 та його представника- адвоката Пожидаєва В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженняв м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2019 року, прийнятого під головуванням судді Ввасильєвої Л.М. в м. Полтава із складнням повного тексту рішення 10 грудня 2019 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 усунення від права на спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, в якому просила усунути від права спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька сторін ОСОБА_4 його синів відповідачів по справі, які ухилялися, на її думку, від надання допомоги спадкодавцеві, який через тяжку хворобу та інвалідність перебував у безпорадному стані.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не надала суду жодного доказу у підтвердження того, що відповідачі умисно ухилялись від надання допомоги батьку, що він потребував їхньої матеріальної допомоги, а вони її умисно не надавали, тоді як мали таку можливість, що відповідачі взагалі мали можливість здійснювати догляд за батьком, але ухилялись це робити.

Рішення оскаржила ОСОБА_2 , яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невірну оцінку доказів по справі, зокрема, свідчень свідків, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає рішення районного суду вірним та просить залишити його без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом встановлено, що сторони по справі є дітьми від різних шлюбів ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру та дачний будинок із земельною ділянкою.

Діти померлого звернулися з заявами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу, де було відкрито спадкову справу.

Відповідно до частини п`ятої ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту згаданої норми та з урахуванням роз`яснень, наданих у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої ст.1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного Кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої ст.1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Ураховуючи викладене, рацонний суд дійшов правильного висновку про те, що позивач не надав належних, допустимих та безспірних доказів, що є його процесуальним обов`язком ( ст.ст.12,76-81 ЦПК України), щодо ухилення відповідачів від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, потреби спадкодавця в допомозі саме відповідачів.

З огляду на викладене є правильними висновки суду про відсутність передбачених частиною першою ст.1224 ЦК України підстав для усунення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від права на спадкування за законом.

Зазначене узгоджуєтьсяь з постановами Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц, в яких зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Отже, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя О. В. Прядкіна

Судді: О. І. Обідіна

Л.М. Хіль

Повний текст постанови складено 17.03.2020 р.