У Х В А Л А

11 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 489/3252/17

провадження № 61-9012ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 травня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - Альфа-Банк), як правонаступника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2017 році Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 25942,78 дол США, з яких: сума заборгованості за кредитом - 17643,61 дол США; сума заборгованості за відсотками - 8299,17 дол США, та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 квітня 2008 року Укрсоцбанк та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 640/360-К360, відповідно до якого, останній отримав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 31 200 доларів США зі сплатою 8,8 % річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості до 21 квітня 2015 року.

Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому кредитним договором. Проте відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, в зв`язку з чим станом на 20 червня 2017 року виникла заборгованість перед банком, а саме: заборгованість за кредитом - 17 643,61 дол. США, заборгованість за відсотками - 8 299,17 дол США.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути вказану заборгованість.

Заочним рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29 листопада 2017р. позов задоволено в повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача за договором кредиту № 640/360-К360/1 від 22.04.2008р. заборгованість в розмірі 25942,78 доларів США, а саме: заборгованість за кредитом - 17643,61 доларів США; заборгованість за відсотками - 8299,17 доларів США, та 10126,87 грн. судового збору.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28 лютого 2018р. заяву відповідача про перегляд заочного рішення суду задоволено, рішення суду від 29.11.2017 скасовано.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23 січня 2020 року залучено до участі у справі Акціонерне товариство «Альфа-Банк» як правонаступника Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» у якості позивача у справі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2020 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за договором кредиту №640/360-К360 від 22.04.2008 у розмірі 25942,78 доларів США а саме: заборгованість за кредитом - 17643,61 доларів США, заборгованість за відсотками - 8299,17 доларів США, та судовий збір в розмірі 10 126,87 грн.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 13 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2020 року - без змін.

У червні 2020 року заявник засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 травня 2020 року в указаній вище справі, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про відмову в позові.

Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліку.

У строк визначений судом засобами поштового зв`язку, надійшли до суду матеріали, яких достатньо для вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права - статті 253, 256, 258, 261, 267, 599, 1048, 1050 ЦК України, пункт 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживача», порушив норми процесуального права - статті 12, 76-78, 89, 95 ЦПК України без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду 13 травня 2020 року по справі №219/1704/17, у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України)

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження).

На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 травня 2020 року на підставі пункту першого частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки у касаційній скарзі містяться доводи про те, що судом в оскаржуваному рішенні застосовані норми права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду і таке застосування, на думку особи, що подала касаційну скаргу, призвели до порушення норм матеріального та процесуального права шляхом неправильного їх застосування судом.

У розумінні ЦПК України, з урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Також, скаржник в касаційній скарзі заявив клопотання про зупинення виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2020 року, залишеного в силі постановою Миколаївського апеляційного суду від 13 травня 2020 року.

Клопотання обґрунтовує складністю повернення суми заборгованості в разі зміни судового рішення у зв`язку із значним її розміром.

У задоволенні клопотання про зупинення судового рішення необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Заява (клопотання) про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.

Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови.

Оскільки касаційна скарга не містить обґрунтованих підстав зупинення виконання судового рішення, тому відсутні підстави для задоволення клопотання про зупинення виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2020 року, залишеного в силі постановою Миколаївського апеляційного суду від 13 травня 2020 року.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - Альфа-Банк), як правонаступника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2020 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 травня 2020 року.

Витребувати із Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу № 489/3252/17.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 січня 2020 року.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в десятиденний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко