Головуючий суду 1 інстанції - Шкиря В.М.
Доповідач -Авалян Н.М.
Справа № 417/9808/19
Провадження № 22-ц/810/294/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Авалян Н.М.

суддів Коновалової В.А., Луганської В.М.

за участю секретаря судового засідання Лобанцева С.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»

на заочне рішення Марківського районного суду Луганської області

від 02 березня 2020 року

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

15 січня 2020 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором у розмірі 208 458,77 грн.

В обгрунтування позову зазначив, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 131/2013-Р від 17 травня 2013 року, згідно якого позивач надав відповідачу споживчий кредит в сумі 185 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом 17,7% річних, а у разі прострочення - 22,7% річних. Цей кредит, разом зі сплатою процентів відповідач ОСОБА_1 зобов`язався повертати щомісячними платежами шляхом їх внесення згідно графіку погашення. Строк повернення кредитних коштів - до 16 лютого 2029 року

У забезпечення зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 131/2013-Р/П від 17 травня 2013 року, за умовами якого відповідачка зобов`язалась в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед позивачем за виконання відповідачем зобов`язань по кредитному договору.

Позивач виконав свої договірні зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, а той в свою чергу не виконав належним чином свої зобов`язання та не повернув кредитні кошти у визначений договором строк.

Станом на 02 грудня 2019 року заборгованість за кредитним договором становила 208 458,77 грн., з яких: нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01 липня 2014 року по 30 квітня 2015 року 26 812,00 грн.; заборгованість за кредитом 181 646,77 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 02 березня 2020 року, з урахуванням виправленої в рішенні ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 18 серпня 2020 року описки, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором станом на 02 грудня 2019 року у розмірі 34123,72 грн., з яких: 7311,72 грн. - заборгованість за кредитом та 26812,00 грн. - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01 липня 2014 року по 30 квітня 2015 року.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним станом на 02 грудня 2019 року у розмірі 174335,05 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судовий збір у розмірі 1819,47 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судовий збір у розмірі 1307,51 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги та відзивів на апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог до поручителя відповідачки ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги в цій частині, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права.

Зокрема, посилається на те, що поза увагою суду залишилась та обставина, що відповідно до положень договору поруки цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за договором. Оскільки зобов`язання позичальника за кредитним договором не виконано, то станом на момент звернення до суду із позовом, зобов`язання поручителя за договором поруки з урахуванням умов пунктів 5.1. та 5.2. договору поруки продовжують існувати.

Крім того, позивач посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до положень кредитного договору закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що лишились невиконаними з будь-яких причин. Припинення (закінчення) строку дії договору тягне за собою припинення зобов`язань, що випливають з цього договору, також у випадку, якщо такі зобов`язання виникли після припинення (закінчення) строку дії договору на підставі зобов`язань, що лишилися невиконаними на момент закінчення строку дії договору.

Відповідачі правом відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Стислий виклад встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи

17 травня 2013 року між АБ «Укргазбанк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 131/2013-Р, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором.

Згідно п.1.1, 1.2 кредитного договору банк надає позичальнику кредит у розмірі 185 000,00 грн. на придбання квартири.

Згідно п.1.4.1 кредитного договору процентна ставка за користування кредитом складає 17,7% річних, а п.1.4.2 кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 22,7% річних.

Згідно з п.1.3.1 договору строк повернення кредитних коштів - до 16 лютого 2029 року.

Відповідно до п.3.1 договору позичальник зобов`язався погашати отриманий кредит у відповіднасті з графіком , встановленим у додатку-2 до договору та сплачувати проценти за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 2915,00 грн., щомісячно з 1-ого (першого) до 10 числа кожного місяця.

Для забезпечення зобов`язань за зазначеним кредитним договором, між АБ «Укргазбанк» та відповідачкою ОСОБА_2 укладено договір поруки № 131/2013-Р/П від 17 травня 2013 року, за умовами якого поручитель зобов`язалась у повному обсязі нести солідарну відповідальність перед банком за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору.

Позичальник виконував свої зобов`язання за кредитним договором. Останній платіж здійснено 07 липня 2014 року в сумі 315,29 грн. (погашення кредиту) та в сумі 2684,71,00 грн. (погашення процентів за користування кредитом). В подальшому погашення кредиту не здійснювалось.

Станом на 11 листопада 2019 року банк виніс на прострочку своєчасно не сплачену заборгованість - 199,30 грн.

Станом на 02 грудня 2019 року заборгованість за кредитом склала 181 646,77 грн., з яких: 158823,88,49 грн. - поточна заборгованість, 22822,89 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту.

Банком нараховані проценти за ставкою 17,7% у розмірі 26730,21 грн. за період з 01 липня 2014 року по 30 квітня 2015 року та за ставкою 22,70% у розмірі 81,79 грн. за період з 11 листопада 2014 року по 30 квітня 2015 року.

Остання сплата за процентами здійснена 07 липня 2014 року в розмірі 2684,71,00 грн.

Перенесено банком на прострочку несплачені проценти з 29 жовтня 2014 року в розмірі 8038,95 грн., які нараховані по 30 квітня 2015 року.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Предметом апеляційного розгляду справи є рішення суду в частині відмови в задоволенні позовної вимоги до відповідачки ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, строк сплати якої настав до 10 грудня 2015 року .

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення з поручителя солідарно з позичальником заборгованості за кредитом, що утворилась до грудня 2016 року, а також нарахованих процентів за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що з цією вимогою позивач звернувся до суду після спливу вказаного у п.5.2. договору строку дії поруки.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та нормам матеріального права, які правильно застосовані до правовідносин сторін.

Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Оскільки право кредитора і обов`язок поручителя по закінченню договору поруки припиняються, тому жодних дій щодо реалізації права в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року за № 1411/3467/12, постанові від 27 березня 2019 року за № 200/15135/14-ц, постанові від 03 липня 2019 року за № 1519/2-3165/11.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пунктом 5.2. договору поруки сторони визначили, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання не зазначений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення цього Договору.

Отже сторони під час укладення зазначеного договору поруки встановили строк припинення поруки, який становить три роки з дня настання строку виконання зобов`язання.

Умови укладеного між сторонами договору поруки про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом строку, встановленого договором поруки не пред`явить вимоги до поручителя.

Суд першої інстанції з урахуванням умов кредитного договору, дійшов правильного висновку про те, що сторони встановили не лише строк дії кредитного договору і договору поруки, який становить три роки від дня настання виконання зобов`язання, а й строки виконання боржником й поручителем окремих зобов`язань (внесення щомісячних ануїтетних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18), строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням.

Як зазначалося вище умовами кредитного договору передбачено повернення кредиту та процентів за користування кредитними коштами щомісячними платежами у відповідності з графіком, встановленим у Додатку 2 до кредитного договору з останнім строком погашення 16 лютого 2029 року.

Судом встановлено, до липня 2014 року відповідач не мав прострочення погашення кредиту. Останній платіж зроблено 08 липня 2014 року в сумі 315,29 грн.

Віднесення заборгованості на прострочену відбулось 11 листопада 2014 року, оскільки відповідач здійснював оплату за кредитом у більших розмірах.

Таким чином, перебіг строку звернення позивача до поручителя з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом правильно обрахована судом першої інстанції з 11 листопада 2014 року.

Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що солідарному стягненню підлягає заборгованість, що виникла з листопада 2016 року.

Згідно розрахунку остання дата нарахування процентів 30 квітня 2015 року. Таким чином, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що трирічний строк дії поруки по процентах сплинув .

Згідно штампу на конверті представник позивача звернувся до суду 21 грудня 2019 року.

За встановлених обставин правильними є висновок суду першої інстанції про те, що з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом, що виникла до листопада 2016 року позивач звернувся до суду після спливу вказаного у п.5.2. договору строку дії поруки (три роки), а стосовно вимоги про стягнення заборгованості за процентами за весь період, оскільки умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу частинами (щомісячними платежами).

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог до відповідачки ОСОБА_2 відповідає обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджується з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 Цивільного процесуального України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене у справі рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, а доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Судові витрати

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то понесені позивачем судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги не відшкодовуються відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 141, 367, 374, 375, 381-384, 388-391 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Марківського районного суду Луганської області від 02 березня 2020 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повної постанови - 29 вересня 2020 року.

Головуючий Н.М.Авалян

Судді В.А.Коновалова

В.М.Луганська