ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року

м. Харків

Справа № 953/17986/19

Провадження № 22-ц/818/1197/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 ,

зацікавлена особа: Прокуратура Харківської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Прокуратура Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року в складі судді Ніколаєнко І.В., -

встановив:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою в якій просить встановити факт, що вона є одинокою матір`ю, яка виховує дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без батька з 23.08.2013 року та що вона є одинокою матір`ю, яка виховує дитину з інвалідністю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без батька з 29.11.2018 року.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї народився син ОСОБА_2 .

Батьком дитини у свідоцтві про народження записаний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі його заяви про визнання батьківства. Разом з цим, батько дитини ніколи з нею однією сім`ю не проживав. До червня 2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . У подальшому ОСОБА_3 23.08.2013 року зареєстровано шлюб з ОСОБА_5 , 1983 р.н. Зазначає, що згідно щорічних електронних декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016, 2017, 2018 роки ОСОБА_3 постійно проживає з дружиною - ОСОБА_6 .

Місце фактичного та ймовірного перебування ОСОБА_3 після виїзду у 2014 році з м. Луганська вона ніколи не знала. З його слів їй було відомо, що він мешкає у місті Києві.

Повідомила, що згідно корінця медичного висновку № 35 про дитину-інваліда віком до 18 років від 29.11.2018 року її син є дитиною-інвалідом. На підставі вказаного висновку УПСЗН Київського району Харківської міської ради її сину - ОСОБА_7 видано посвідчення, як дитині з інвалідністю, а вона зазначена, як представник дитини-інваліда.

Додатково зазначила, що батько дитини, ОСОБА_3 , не приймає участі у вихованні сина - ОСОБА_2 , не цікавиться його життям та здоров`ям, проживає окремо від дитини, адреса його проживання не відома.

В зв`язку з цим просила встановити факт, що є одинокою матір`ю, яка з 23.08.2013 року без батька виховує дитину - сина ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 - одинокою матір`ю, яка без батька виховує дитину з інвалідністю. Додатково повідомила, що встановлення даного факту їй потрібно для оформлення додаткових відпусток за місцем її роботи, як одинокої матері.

Заявник у вступному слові вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник зацікавленої особи в задоволені заяви просив відмовити, і зазначав, що з вимогами про визнання особи такою, що є одинокою матір`ю в цьому випадку необхідно звертатися до батька цієї дитини з позовом про позбавлення батьківських прав, тому вбачається спір про право.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , зацікавлена особа Прокуратура Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення відмовлено.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції надані заявником докази проігноровані та незаконно висловлено твердження, що заявник зобов`язана довести факт, що батько дитини не приймає участь у її вихованні. Проте вважає такі вимоги суду безпідставними, оскільки даний спір не є спором про позбавлення батьківських прав.

Зазначає, що судом першої інстанції також залишено поза уваги, що встановлення факту, що заявник є одинокою матір`ю необхідно виключно для отримання пільг, передбачених ст. 19 Закону України «Про відпустки», ст. ст. 26,177, ч. 1ст. 184, ч. 3 ст. 184 КЗпП, якими визначено права та гарантії для одиноких матерів, які виховують дитину з інвалідністю та не передбачають, що вказані гарантії та права реалізуються лише за умови, що батько дитини не приймає участь у вихованні дитини.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних доказів, що батько дитини не приймає участі у вихованні дитини.

Проте з таким висновком суду, колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що батьком дитини зазначений ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_1 (свідоцтво серія НОМЕР_1 ).

Відповідно до копії корінця медичного висновку № 35 від 29.11.2018 року міської дитячої поліклініки № 23 м. Харкова № 35 від 29.11.2018 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначений, як дитина-інвалід.

Відповідно до копії посвідчення серія НОМЕР_2 виданого УПСЗН Київського району м. Харкова 26.04.2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною з інвалідністю, опікуном дитини-інваліда зазначена ОСОБА_1 ..

В довідці прокуратури Харківської області № 11-982 від 05.09.2019 року зазначено, що заявник ОСОБА_1 працює на посаді заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Харківської області.

Статтею 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», одинокою матір`ю слід вважати жінку, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдову; іншу жінку, яка виховує і утримує дитину сама.

Відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно роз`яснень, викладених в пунктах 1, 3, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Зі свідоцтва про народження дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що батьком дитини зазначений ОСОБА_3 .

Відповідно, до свідоцтва про народження дитини, якщо батько зазначений зі слів матері, додається витяг згідно ст. 135 Сімейного кодексу України.

В заяві ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 записаний в свідоцтві про народження дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі його заяви про визнання батьківства.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення заявник метою звернення зазначає можливість у подальшому користуватись правами, наданими КЗпП України, Законом України «Про відпустки» для зазначеної категорії жінок та мати гарантії, встановлені чинним законодавством для одиноких матерів.

Вказує, що дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на утриманні, вихованні та повному забезпеченні матері без участі батька.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про те, що батько дитини ОСОБА_3 не приймає участь у вихованні дитини.

Будь-яких письмових доказів звернення ОСОБА_1 до суб`єкта владних повноважень з даною вимогою та відмови у задоволенні такої вимоги матеріали справи не містять.

Звертаючись до суду з заявою в порядку окремого провадження, заявниця не вказала батька дитини - ОСОБА_3 заінтересованою особою.

З урахуванням вищенаведеного вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення пов`язано з вирішенням спору про право, а саме щодо прав та обов`язків батька дитини.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення не звернув уваги на зазначені особливості вирішення справи за заявою про встановлення факту, не з`ясував які ж фізичні та юридичні особи можуть бути заінтересовані у вирішенні цієї справи і підлягають залученню до участі в ній та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення вбачається спір про право.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_1 , зацікавлена особа Прокуратура Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 294, 367, 376, 377, 382-384, 389 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа Прокуратура Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 березня 2020 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко