№ провадження 2/495/1329/2020
З А О Ч Н Е р і ш е н н я
21 вересня 2020 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря Іванченко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Білгород - Дністровської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування,
28 грудня 2019 року позивач ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до Білгород - Дністровської міської ради, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, просить суд: визнати за нею право власності у порядку спадкування, визначити її частку у праві спільної сумісної власності, та припинити його.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .
Ій з чоловіком на праві спільної сумісної власності належав житловий будинок та земельна ділянка по АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 .
Маючи намір прийняти спадщину, вона звернулась до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого була заведена спадкова справа.
Проте, письмовим повідомленням нотаріус пояснила, що оскільки частка у спільній сумісній власності, що належить померлому ОСОБА_2 не визначена, вказане не дає можливості видати їй свідоцтво про право на спадщину.
На підставі вищевказаних обставин вона і звернулась до суду за захистом своїх прав.
02 січня 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та вона призначена до підготовчого судового розгляду.
04 лютого 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити, на заочний розгляд справи згодна.
Зі згоди позивача про що свідчить її заява, суд ухвалою від 21 вересня 2020 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України.
Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданої заяви, за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що дійсно 26.08.1964 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 . /л.с.7/.
За час перебування у шлюбі, позивач прийняла спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 30,7 кв.м., що складався з літньої кухні, цегляного гаражу, цистерни, металевих воріт, цементного замощення/л.с. 8-9/
25.05.1991 року виконавчим комітетом міської ради народних депутатів виданий дозвіл гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 на будівництво веранди, сараю, душу, туалету, гаражу, підвалу під гаражем, мансарди над гаражем зі зносом дійсного гаражу./л.с.10/.
Як вбачається з матеріалів справи, 08.06.2017 року зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 102,1 кв.м., житловою площею 51,7 кв.м., у складі: житловий будинок літ «А», гараж літ «Б», «В», споруди №1-5, І-ІV на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 89495044 від 14.06.2017. /л.с.11/.
Подружжям також був виготовлений технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами. /л.с.13-16/.
Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 614184 та Додатку до нього, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належала на праві спільної власності земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 /л.с.19,20/.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 . /л.с.17/.
Після його смерті відкрила спадщина на належне йому майно.
Маючи намір прийняти спадщину, позивач звернулась до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була заведена спадкова справа.
Як вбачається згідно витребуваної на запит суду належним чином завіреної копії спадкової справи № 22/2019, позивач своєчасно звернулась до нотаріальної контори з наведеною заявою.
Інші спадкоємці - діти померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовились від прийняття належної їм долі у спадщині у встановленому законом порядку.
Окрім того, в матеріалах спадкової справи мається довідка про склад сім`ї та реєстрацію № 54 від 02.07.2019 року, з якої вбачається що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 .
Проте, листом приватного нотаріуса Чухрай Т.Ю. за № 454/02-14 від 19.11.2019 року повідомлено позивача, що в державному акті на право власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0.0733 га, розташовану в АДРЕСА_1 , частка у спільній власності, яка належить померлому ОСОБА_2 , не визначена, що не дає можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом. /л.с.18/
Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
За ч.1 ст.61 СК України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.
Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.
Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Матеріалами справи достовірно підтверджено, що спірна земельна ділянка та житловий будинок належав подружжю ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
За змістом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними (частина перша статті 70 СК України).
Таким чином, вірним є поділ земельної ділянки та житлового будинку по АДРЕСА_1 по 1/2 частці кожному з подружжя, що визначено законодавством.
Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Частка в спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя.
Такий висновок також узгоджується з правовою позицією ВСУ, викладеною у Постанові від 25 травня 2016 року по справі №6-692цс16.
Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України, власність двох і більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому.
Положеннями статей 364, 367 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Враховуючи вищевикладене, а саме те, що за час перебування у шлюбі позивача із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , їм на праві власності належав житловий будинок та земельна ділянка в АДРЕСА_1 , то відповідно до ст. 70 СК України, вказане є підставою для поділу та визнання за кожним з них по 1/2 частині спірного майна, з урахуванням правого режиму спільної сумісної власності та з урахуванням факту смерті другого співвласника, прийнявши до уваги, що позивач як єдиний спадкоємець І черги до майна померлого ОСОБА_2 і фактично, і юридично прийняла спадщину, з урахуванням перешкод у нотаріальному оформленні спадщини, суд приходить до висновку про доцільність захисту прав позивача в судовому порядку, а отже вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до Білгород - Дністровської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування - обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 63, 69, 70 СК України, ст. ст. 1216,1217,1261, 1264, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 280-281, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Білгород - Дністровської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , ІПН: НОМЕР_4 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Білгород - Дністровська міська рада, , що знаходиться за адресою: 67700, Одеська область, м. Білгород - Дністровський, вул. Михайлівська, 56.

Повний текст рішення складений 30 вересня 2020 року.

Суддя: