ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м.Суми

Справа №579/2170/19

Номер провадження 22-ц/816/1577/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 05 червня 2020 року, ухвалене у складі судді Моргуна О.В., в приміщенні Кролевецького районного суду Сумської області, повний текст рішення складено 15 червня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі- АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 19 липня 2016 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 7300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вона підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , її спадкоємцями є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором становила 8139 грн 38 коп., яка складається з: 8139 грн 38 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Враховуючи приписи статей 1281, 1282 ЦК України позивачем на адресу приватного нотаріуса та відповідачів направлялись претензії кредитора, які не були задоволені.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 8139 грн 38 коп. за кредитним договором № б/н від 19 липня 2016 року та судові витрати.

Кролевецький районний суд Сумської області рішенням від 05 червня 2020 року відмовив у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що рішення суду ухвалено без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, заявили про відмову від прийняття спадщини, вони таких доказів не надали. Отже відповідачі вважаються такими, що фактично прийняли спадщину.

Вказує на те, що судом не було перевірено, хто є власником будинку за адресою реєстрації спадкодавця.

Відповідачі до суду не з`явилися, заперечень чи відзиву на позов не подали, так само і не надали доказів, що розмір спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця по кредиту, отже на них лежить обов`язок щодо відшкодування боргу спадкодавця в повному обсязі.

Щодо розміру боргу на день смерті, вказує на те, що суд першої інстанції не звернув уваги, що станом на 14 жовтня 2017 року в колонці «заборгованість за наданим кредитом» борг складає 8138 грн 38 коп. і надалі сума є незмінною.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 19 липня 2016 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а. с. 8).

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті http://privatbank.ua/terms/ (а. с. 9-42).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а. с. 46).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором станом на 18 серпня 2019 року становить 8139 грн 38 коп. та складається з: 8139 грн 38 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредиту (а. с. 6-7).

15 серпня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» надіслав претензію кредитора № SAMDNWFC0 від 23 липня 2018 року до приватного нотаріуса Кролевецького районного нотаріального округу Сумської області Часової Г.М. (а. с. 47-53).

Згідно реєстраційного штампу від 01 жовтня 2018 року банк отримав відповідь нотаріуса датовану 21 серпня 2018 року про те, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , нею, як приватним нотаріусом, спадкова справа відносно вказаної особи не заводилась, тому надати будь-яку інформацію щодо спадкоємців ОСОБА_3 не вбачається за можливе (а. с. 54).

04 серпня 2019 року банк направив відповідачам листи-претензії від 24 липня 2019 року, згідно з якою пред`явив свої вимоги (а. с. 55-60).

Згідно довідок про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані з 21 червня 2003 року за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 87; 89).

Відповідно до даних інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25 грудня 2019 року спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася (а. с. 78-79).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що після смерті ОСОБА_3 залишилося будь-яке спадкове майно, яке прийняли відповідачі, та його вартість; позивач не підтвердив суду неможливість надати докази щодо наявності у померлої спадкового майна, а тому ним не надано жодного доказу на підтвердження своїх вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

У відповідності до вимог ч. ч. 1-3 ст. 1281 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

У відповідності до положень ст. 1282 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Після внесення змін Законом України від 03.07.2018 року абзац другий ч. 2 ст. 1282 ЦК України має наступну редакцію: у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі.

Таким чином, відповідно до наведеної норми матеріального права, кредитор може звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості померлого боржника з його спадкоємців шляхом накладення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. При цьому спадкоємці несуть відповідальність по зобов`язанням померлого боржника в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Позичальник ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Банк направив претензію кредитора на адресу приватного нотаріуса 15 серпня 2018 року. Ні в претензії, ні в позовній заяві не зазначив коли йому стало відомо про смерть боржниці, у зв`язку з чим неможливо перевірити чи дотримався банк шестимісячного строку, встановленого ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

Крім того, дійсно, відповідно до матеріалів справи відповідачі зареєстровані за адресою, за якою на момент смерті проживала ОСОБА_3 , а саме: АДРЕСА_1 . Проте, даний факт не свідчить, що вказана квартира належала померлій на праві власності.

Жодних доказів про наявність у померлої ОСОБА_3 спадкового майна позивачем суду не надано. Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, будь-яка інформація щодо реєстрації права власності за ОСОБА_3 , а також щодо реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_1 , - відсутня.

Стосовно доводів скаржника, що суд не перевірив, хто є власником будинку за адресою реєстрації спадкодавця, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень частин 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Згідно частин 1 та 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Позивач мав право у разі неможливості самостійно надати докази подати суду першої інстанції відповідно до приписів ст. 84 ЦПК України клопотання про витребування доказів судом.

Крім того, в даній справі, рішення в якій переглядається, позивач звернувся до спадкоємців після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 19 липня 2016 року, хоча в даному випадку кредитор має право на захист порушеного права в інший спосіб: шляхом звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості померлого боржника з його спадкоємців шляхом звернення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 05 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 вересня 2020 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді : В.І. Криворотенко

С.Г.Хвостик