Справа № 129/2896/19
Провадження № 22-ц/801/1441/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Капуш І. С.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів Сопруна В.В., Берегового О.Ю.,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк»

на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 18 грудня 2019 року, ухвалене суддею Капушем І.С., повний текст якого складено 15 травня 2020 року

в справі № 129/2896/19

за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» (позивач)

до ОСОБА_1 (відповідач)

про стягнення заборгованості,

встановив:

ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося в районний суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 02.03.2018 року шляхом підписання заяви-договору про приєднання Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» (далі - Банк), відповідач приєднався до умов кредитного договору № 2018/ОВР/220-000273 зі строком дії 12 місяців з дня укладення, тобто до 01.03.2019 року.

Відповідно до договору Банк встановив на картковому рахунку клієнта максимальний ліміт дозволеного овердрафту в сумі 300000 грн, процентна ставка за користування дозволеним овердрафтом в межах ліміту встановлена на рівні 36% річних, процентна ставка на прострочену заборгованість - 48% річних.

Банк вважає, що виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі, а факт користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою по договору.

Водночас відповідач взяті на себе зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим станом на 24.07.2019 року утворилася заборгованість в сумі 13513,26 грн, яка складається з: поточної заборгованості по кредиту - 5243,30 грн, простроченої заборгованості по кредиту - 4821,80, поточної заборгованості по процентах - 337,16 грн, простроченої заборгованості по процентах - 3111,00 грн, які позивач просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 18 грудня 2019 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції заборгованість за договором в сумі 5243,30 грн, а також судовий збір в сумі 729,19 грн.

Не погодившись із рішенням, позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить скасувати рішення в частині відмови стягнення процентів за користування кредитом та прийняти нове рішення в частині стягнення процентів та стягнути з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість по процентах в розмірі 3448,16 грн.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що висновок суду першої інстанції про те, що договором не передбачено розміру та порядку сплати процентів за ним.

Впродовж встановленого судом строку відповідач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року встановлено в розмірі 2102 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову в даній справі визначається сумою, яка стягується, і становить 13513,26 грн, що є меншим ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб (210200 грн.), спір у ній не належить до категорій, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), а тому справа з урахуванням її конкретних обставин може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині зазначеним вимогам не відповідає.

Так, відмовляючи в задоволенні позову Банку в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами суд першої інстанції виходив із того, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АБ «Укргазбанк» не дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

При цьому суд начебто врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 03.07.2019 року в справі № 342/180/17.

Проте апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи, а посилання суду на постанову ВП ВС від 03.07.2019 року в справі № 342/180/17 є помилковими з огляду на таке.

Згідно з статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договором приєднання (стаття 634 ЦК України) є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Стаття 11 Закону України від 12.05.1991 № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» як на момент розгляду справи судом, так і на час укладення договору, складалася з однієї частини і в ній йдеться про те, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування», а останній, в свою чергу встановлює вимоги до інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

Така інформація, зокрема, має містити відомості про (частина 3 статті 9 Закону України від 15.11.2016 № 1734-VIII «Про споживче кредитування»):

1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ;

2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо);

3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту;

4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України;

5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться;

6) реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.

7) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності).

8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися);

9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит;

10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту;

11) порядок дострокового повернення кредиту;

12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу.

Отже суд першої інстанції послався на недотримання Банком при укладенні кредитного договору вимог, передбачених частиною статті Закону, яка не була чинною на момент укладення такого договору й не вказав, які саме вимоги не було дотримано.

Крім того, в рішенні суду йдеться про відсутність у підписаній сторонами заяві умов договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів), хоча відповідні вимоги позивачем не заявлялися.

Натомість на підтвердження укладення між Банком і відповідачем кредитного договору і його умов Банк подав засвідчені в установленому законом порядку копії: Заяви-Договору № 2018/І_С/260-000273 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за ким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком «Укргазбанк» (а.с. 5), Заяви на оформлення кредитного ліміту (а.с. 4), Паспорта споживчого кредиту (а.с. 6), а також розписку відповідача про отримання ним платіжної картки.

За змістом зазначених письмових доказів, сторони уклали кредитний договір й визначили його істотні умови: спосіб надання кредиту - шляхом встановлення ліміту дозволеного овердрафту по картковому рахунку, строк дії - 12 місяців, максимальний і запитуваний ліміт овердрафту - 300000 грн. і 10000 грн. відповідно, базова процентна ставка - 36% річних, процентна ставка на прострочену заборгованість - 48% річних, порядок сплати відсотків - щомісячно (сплачуються до 25-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування), щомісячний платіж по кредиту - не менше 7% від фактичної заборгованості (мінімум 50 грн.) станом на 1-е число місяця. Шляхом підписання Паспорта споживчого кредиту споживач був поінформований також про реальну відсоткову ставку, загальні витрати за кредитом, та інші важливі правові аспекти його надання, що передбачені статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування».

Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно з розрахунком заборгованості по процентах, поточна заборгованість складає 337,16 грн, тоді як прострочена - 3111,00 грн, а всього 3448,16 грн (а.с. 11).

Зазначені обставини справи і норми закону залишилися поза увагою суду першої інстанції, який прийшов до необґрунтованого висновку про те, що поверненню підлягають лише фактично отримані та використані відповідачем ОСОБА_1 кошти в сумі 5243,30 грн. В задоволенні простроченої заборгованості по кредиту в сумі 4821,80 грн, а також заборгованості по процентах - відмовлено.

Разом з тим, апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в стягненні процентів за кредитом, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити повністю, скасувати рішення в цій частині та стягнути з відповідача заборгованість по процентам в сумі 3448,16 грн, а також перерозподілити судові витрати.

Так, банком по справі сплачено судовий збір в сумі 4802,50 грн (1921,00 грн за подання позовної заяви і 2881,50 грн. за подання апеляційної скарги) й заявлено вимоги на суму 13513,26 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 8691,46 грн, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 3088,87 грн.

Неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду і ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» задовольнити.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 18 грудня 2019 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами і розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по процентах за користування кредитними коштами за кредитним договором № 2018/ОВР/220-000273 станом на 24 липня 2019 року в сумі 3448 (три тисячі чотириста сорок вісім) гривень 16 коп., а всього 8691 (вісім тисяч шістсот дев`яносто одну) гривню 46 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» судовий збір в сумі 3088 (три тисячі вісімдесят вісім) гривень 87 коп.

В решті рішення Гайсинського районного суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий І.М. Стадник

Судді В.В.Сопрун

О.Ю.Береговий