Справа № 275/1186/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Лівочки Л.І.,

при секретарі - Дубчак Н.В.,

за участю: представника відповідача - Штундюка О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів Житомирської області цивільну справу № 275/1186/19 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ "Приватбанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованності за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 11.08.2014 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого банк надав йому кредит у розмірі 25000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Свої зобов`язання з передачі грошових коштів банк виконав.

В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 12.09.2019 року заборгованість відповідача перед банком складає 51696,50грн., яка з складається з наступного: 19330,27 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 13359,83 грн.- заборгованості за простроченим тілом кредита, 15244,34 грн. нараховано пені за прострочене зобов`язання, 824,13 грн.- нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500,00 грн. - штаф (фіксована частина) та 2437,93 грн. - штраф (процентна складова).

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість в сумі 51696,50 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн.

Представник відповідача до суду подав відзив на позов, в якому зазначив, що позивач звертаючись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 51 696 грн. 50 коп. по договору б/н від 11.08.2014 року не надав належних та допустимих доказів наявності між ними договірних відносин щодо нарахування відсотків за користування кредитом, комісії за користування кредитом, пені та штрафів.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній ормі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами оговору є умови про предмет договору, умови визначені законом, як істотні, або є необхідними для договорів данного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В п.3.4 розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168,( які були чинними на час підписання ним Анкети-заяви), банки зобов`язані в кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обгрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов`язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб`єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших еєстрів тощо); про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв`язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту, передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що між сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, так як підписавши заяву-анкету, ОСОБА_1 було ознайомлено з Умовами та правила надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, які викладені на банківському сайті, що підтверджується підписом у заяві.

Однак, такі доводи АТ КБ «ПриватБанк» не можуть братися судом до уваги, так як відсутність підпису відповідача на Умовах надання споживчого кредиту, відповідно до матеріалів, копії яких є у матеріалах справи, на його переконання фактично надає можливість банку трактувати умови у будь-якій редакції та стверджувати, що саме зазначені умови погоджені з відповідачем. Хоча ніяких умов йому не надавалося та його не було з ними ознайомлено.

Зазначення у заяві на видачу кредиту про ознайомлення ОСОБА_1 з умовами надання кредиту, без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені його підписом, на його думку не може бути належним доказом ознайомлення та погодження з ним саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. І така позиція повністю узгоджується з правовою позицією викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17).

Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме надані суду умови є складовою частиною укладеного між ОСОБА_1 та позивачем кредитного договору і що саме надані умови були йому надані та він був з ними ознайомлений, підписуючи заяву. Викладене підтверджується правовою позицією, яка міститься у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року, справа № 6-2320/цсІб.

Тому, зважаючи на вказану правову позицію Верховного Суду України та обставини справи, вважає посилання АТ КБ «ПриватБанк» на існування Умов та правил надання ОСОБА_1 банківських послуг, які ним не підписані, та вважати їх складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору є безпідставними.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Стягненню підлягає лише отримана ОСОБА_1 та не повернута сума тіла кредиту.

Відповідно до рзрахунку заборгованості за договором від 11.08.2014 року ОСОБА_1 за період з 20.12.2017 року по 31.12.2017 року отримав від позивача кошти в сумі 38 155 гривень.

Відповідачем було погашено заборгованості за тілом кредиту в розмірі 21711 гривень 05 копійок та погашно заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 10 595 гривень 62 копійки. Загальна сума, яку було погашено ОСОБА_1 за тілом кредиту становить 21 711 грн. 05 коп. + 10 595 грн. 62 коп. = 32 306 грн. 67 коп.

Заборгованість за тілом кредиту становить 38155 гривень (сума яка була отримана відповідачем) - 32 306 грн. 67 коп. ( сума яка була внесена відповідачем) = 5 852 грн. 33 коп.

Таким чином стягненню підлягає тіло кредиту у розмірі 5852 грн. 33 коп.

З наведених вище підстав вважав, що позивачем не доведено того, що між ОСОБА_1 та Приватбанком було укладено кредитний договір, а тому умови на яких йому нараховано заборгованість є безпідставною та стягненню підлягає лише сума невиплаченого тіла кредиту.

Представник позивача надав відповідь на відзив, в якій вказав, що при укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. На підставі ч.1 ст.634 ЦК України, підписавши заяву, фізична особа приєднується до запропонованих Банком умов та Правил надання банківських послуг, що підтверджується його особистим підписом. Тобто з моменту підписання фізичною особою заяви, між банком та клієнтом був укладений договір в порядку ст.634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору (умов кредитування). Відповідно до даного договору відкрито картковий рахунок, встановлено ліміт на картку, видано картку, а сума мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредиту. Дія договору пролонговується кожні 12 місяців, картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці.

З виписки з карткового рахунку видно, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладення договору (надання суми кредиту), всі операції за картковим рахунком. Щодо нарахування пені, то сторони дійшли згоди і уклали кредитний договір, в якому передбачили умови сплати пені, а саме в п.2.1.1.12.2.2 в разі виникнення прострочених зобов`язань із терміном прострочення понад 90 днів, клієнт сплачує банку пеню в розмірах, зазначених в Тарифіх, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. При цьому відсотки за користування кредитом не сплачує. П.2.1.1.12.6.1 у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Нарахування пені згідно п.2.1.1.12.2.2 відображено в колонці розрахунку заборгованості "Нараховано пені за прострочене зобов`язання" та починає нараховуватись з 91 дня прострочення. Нарахування пені згідно п.2.1.1.12.6.1 відображено в колонці розрахунку заборгованості "Пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн." та нараховується щомісячно у разі наявності прострочених зобов`язань на суму від 100 грн. Сторони за договором передбачили у разі порушення Позичальником термінів платежу по будь-якому грошових зобов`язаень більше ніж на 30 днів Банком нараховується штраф за формулою "500" грн. + "5" % від заборгованості за кредитом. Штраф розраховується на окремому рахунку та підлягає сплаті першочергово, що передбачено п.2.1.1.7.6 "мов та Правил надання банківських послуг. Просив позовні вимоги задоволити в повному об`ємі.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справу без його участі, позов підтримав та просив задовольнити .

Представник відповідача ОСОБА_2 в суді позовні вимоги визнав частково, а саме в частині заборгованості за тілом кредиту, в іншій частині в задоволенні позовних вимог просив відмовити, оскільки з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку позивач ознайомлений не був. Суму відсотків за користування кредитом, а також неустойку у випадку неналежного виконання зобов`язань за договором не узгоджував. Просив застосувати до позовних вимог практику Верховного Суду в подібних справах.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши та оцінивши наданні докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.08.2014 року ОСОБА_1 підписав заяву про отримання кредиту та про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг й ознайомлення з Тарифами банку (а.с. 10).

За умовами вказаного договору, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифи складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та розрахунок заборгованості.

Згідно розрахунку, наданого АТ КБ «Приватбанк», заборгованість ОСОБА_1 перед банком, яку позивач просить стягнути станом на 12.09.2019 р. становить 51696,50 грн., яка складається з наступного: 19330,27 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 13359,83 грн.- заборгованості за простроченим тілом кредита, 15244,34 грн. нараховано пені за прострочене зобов`язання, 824,13 грн.- нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500,00 грн. - штаф (фіксована частина) та 2437,93 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 8-9).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

При цьому, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Витягом з Тарифів та Витягом з Умов ознайомився і погодився відповідач, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

На думку суду, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (11.08.2014 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (17.10.2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Суд вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 11.08.2014 року шляхом підписання заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів за користування кредитом та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З огляду на викладене, правові підстави для стягнення з відповідача процентів за користування кредитом відсутні.

З огляду в цій частині в задоволенні позовних вимог Банку слід відмовити.

Також суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 11.08.2014 року у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що фактично отримані за період з 01.07.2017 року по 31.12.2017 року та використані позичальником кошти в сумі 38 155 гривень були частково повернуті позивачеві, а саме у розмірі 32 306 грн. 67 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданої позивачем, то заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 5852,33грн.( 38155 гривень (сума яка була отримана відповідачем) - 32 306 грн. 67 коп. ( сума яка була погашена відповідачем), яка у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернута, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, розмір яких підтверджуються наданою позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 8-9).

Таким чином, в суду наявні правові підстави для стягнення з боржника суми непогашеної заборгованості за тілом кредиту в сумі 5852,33 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

На підставі ст. ст. 509, 525, 526, 549,551, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст. ст. 10-13, 76-81, 141, 263-265, 352,354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" ( код ЄДРПОУ 14360570, рахунок № НОМЕР_2 , МФО№ 305299) заборгованість за кредитним договором б/н від 11.08.2014 року у розмірі 5852 (п"ять тисяч вісімсот п"ятдесят дві) гривні 33 копійки та судовий збір у розмірі 1921 ( одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду безпосередньо або через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.І. Лівочка