УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі :

головуючого судді Єпішина Ю.М.,

секретар Капітонова А.Ф.,

за участі: скаржника Пластуна Г.М.,

державного виконавця Беккер О.М.,

прокурора Антощук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заінтересовані особі: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 , Прокуратура Херсонської області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області із зазначеною скаргою. Заявником до суду надавалися уточнення та доповнення до скарги. Згідно із скаргою в останній редакції заявником ОСОБА_1 заявлені наступні вимоги: - визнати неправомірними, не по праву, незаконними, без належних підстав, дії у ВП № 40191044 старшої державної виконавиці Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Чугунової Ганни Олегівни; - визнати обґрунтованою скаргу ОСОБА_1 , щодо бездіяльності у ВП № 40191044 державної виконавиці Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Чугунової Г.О., протиправною за вказаними заявником у скарзі обставинами; - визнати неправомірними, не по праву, незаконними, без належних підстав, дії у ВП № 40191044 старшої державної виконавиці Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Ольги Беккер; - зобов`язати уповноважених осіб Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон видалити відомості про заявника як боржника з ЄР боржників, про що повідомити Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Херсоні ради; - зобов`язати уповноважених осіб Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області усунути порушення, а саме: спростувати надану неправдиву інформацію зазначену старшою державною виконавицею Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Чугунової Г.О. до Дніпровського УПСЗН про заявника як боржника внесену до ЄР боржників повідомлення від 27.12.2018 року у ВП № 40191044; спростувати надану неправдиву інформацію зазначену старшою державною виконавицею Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Чугунової Г.О., у листі від 25.06.2019 року № 21003, в якому надала завідомо неправдиву інформацію щодо заборгованості за аліментами ОСОБА_1 де вказано «За період 01.01.2018 - 01.05.2018 борг 1277, 28 грн., з 01.05.2018 - 01.10.2018 борг 1278, 26 грн., з 01.10.2018 по 01.06.201.9 борг 6379, 50 грн., відомості знаходяться у матеріалах ВП № 40191044; спростувати надану неправдиву інформацію зазначену старшою державною виконавицею Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Ольгою Беккер у розрахунку від 26.11.2019 року за № 38749, відомості знаходяться у матеріалах ВП № 40191044

Вимоги скарги містять обґрунтування, які зводяться до того, що заявник не ухилявся від виконання рішення суду про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина, не приховував доходи, не змінював місця проживання та місця роботи, що свідчить про протиправність дій державного виконавця з приводу розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, що потягнуло за собою негативні наслідки для скаржника і поширення недостовірної інформації стосовно нього.

23.12.2019 року ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області справу прийнято до провадження.

Ухвалою від 08.01.2020 року витребувано матеріали виконавчого провадження за № 40191044 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1208/11 виданого Суворовським районним судом м. Херсона 17.05.2011 року.

30.01.2020 року замінено заінтересовану особу - Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні скаргу, з урахуванням уточнень підтримав, просив заявлені вимоги задовольнити та надав пояснення, які за змістом аналогічні тим, що викладені у наданій до суду скарзі.

Старший державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Беккер О.М. у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, посилаючись на її необґрунтованість.

Прокурор ОСОБА_3 при вирішенні вимог, порушених заявником поклалася на розсуд суду.

Стягувач в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та надані докази, оглянувши матеріали виконавчого провадження за № 40191044 приходить до наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За змістом статті 1 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що на виконанні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 40191044 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1208/11, який виданий Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 28.01.2011 року і до досягнення повноліття.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року N 2037-VIII (Закон N 2037-VIII) частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Згідно ч.1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Таким чином, державний виконавець, при визначенні мінімального розміру аліментів, якій не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, діяв відповідно до положень ЗУ "Про виконавче провадження", з урахуванням статті 182 СК України в редакції Закону N 2037-VIII.

З наданої до суду заяви убачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця.

Зі змісту скарги та частини заявлених вимог вбачається, що заявник також не погоджується з визначеним державним виконавцем розміром аліментів та порядком їх нарахування.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Стаття 195 СК України встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором .

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже спір в частині розміру заборгованості за аліментами підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

Зазначене цілком узгоджується з останньою правовою позицією, яка викладена у Постанові Верховного Суду від 22.01.2020 року по справі № 466/6206/18 провадження № 61-18142св19.

Заявлені вимоги в частині спростування недостовірної інформації також не підлягає розгляду за правилами, визначеними Розділом VІІ ЦПК України і мають бути заявлені шляхом подачі відповідного позову.

При цьому, заявник не позбавлений можливості звернутися до відповідного суду для захисту свого порушеного права з приводу наявності спору в частині розміру заборгованості за аліментами, а також спростування недостовірної інформації у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

На підставі вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також відповідно доводи учасників справи та зміст правовідносин, які виникли між сторонами, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.258-261, ч. 6 ст.268, 352-254, ч.2 ст.451 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заінтересовані особі: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 , Прокуратура Херсонської області - відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції до Херсонського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Херсонський міський суд Херсонської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://ksm.ks.court.gov.ua/sud2125/gromadyanam/csz/.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.М.Єпішин