Справа № 450/379/19 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/3498/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Ніткевича А.В.

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Юзефович Ю.І.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 серпня 2019 року в складі судді Даниліва Є.О. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

встановила:

У лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обгрунтування позовних вимог покликався на те, що постановами Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.08.2018 року та Львівського апеляційного суду від 11.01.2019 року у справі № 442/5094/18 встановлено, що відповідач ОСОБА_3 02.10.2016 року о 16 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом «Мерседес Спрінтер», державний номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі Київ-Чоп 533 км+600 м поблизу с. Ямпіль, Пустомитівського району, Львівської області порушив вимоги п. 11.5 п. 1.10 підпунктів «б», «д» п. 2.3, п. 12.3 Правил дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожнім покриттям, відповідно за його зміною, не вжив заходів для зменшення швидкості руху до повної зупинки транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого відбулося зіткнення із автомобілем Мітсубіші Лансер, реєстраційний номер НОМЕР_2 , заподіявши пошкодження вказаному автомобілю.

25.10.2016 року експертом складено висновок № 285, згідно якого вартість матеріального збитку автомобіля «Мітсубіші Лансер», реєстраційний номер НОМЕР_2 в цінах, станом на момент ДТП 02.10.2016 року, складає 263275,15 грн. За проведений ремонт автомобіля позивач сплатив 221130 грн. (195900 грн. витрати на запасні частини та розхідні матеріали; 25230 витрати на ремонтні роботи).

Крім цього, внаслідок травм, яких зазнав під час ДТП, позивач ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні, за час лікування придбав медикаментів на суму 1012,14 грн.

Також, внаслідок ДТП йому спричинено моральну шкоду, яку оцінив в розмірі 50000 грн.

Просив стягнути з відповідача на свою користь 223942,14 грн. матеріальної шкоди та 50000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати по справі.

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 223942,14 грн., в якості відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10000 грн. в якості відшкодування за заподіяну моральну шкоду.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4 162,42 судових витрат.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в іншій їх частині - відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 , з рішенням не погоджується, вважає незаконним та необґрунтованим.

На думку апелянта, із змісту рішення не зрозуміло, з чого складається сума відшкодування 223942,14 грн., яку стягнув суд з відповідача.

Звертає увагу, що оскільки у висновку спеціаліста № 285 від 25 жовтня 2016 року зазначено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Міцубіші Лансер складає 263275,15 грн., що відповідає вартості автомобіля до пригоди, необхідно з`ясувати вартість автомобіля після пригоди, оскільки в даному випадку має бути відшкодована різниця у вартості автомобіля до та після ДТП.

Просить врахувати, що згідно із вказаним висновком, вартість відновлювального ремонту досліджуваного автомобіля складає 338540,11 грн., відтак, з врахуванням положень п. 30.1 ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ремонт автомобіля Міцубіші Лансер вважається економічно необгрунтованим, а тому цей транспортний засіб вважається фізично знищеним.

З метою встановлення вартості автомобіля Міцубіші Лансер після ДТП звертався до суду із клопотанням про призначення автотоварознавчої експертизи, однак така експертиза не була призначена судом.

Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 серпня 2019 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

09.01.2020 позивач ОСОБА_1 подав письмові пояснення на апеляційну скаргу, вважає скаргу безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим.

Просить врахувати, що разом на відновлення пошкодженого автомобіля та придбання медикаментів витратив 223942,14 грн., які стягнув суд першої інстанції з відповідача.

Крім цього, вважає достатнім розміром відшкодування суми моральної шкоди в розмірі 10000 грн., яку стягнув з відповідача суд першої інстанції.

На його думку, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про призначення автотоварознавчої експертизи, оскільки таке клопотання подано під час розгляду справи по суті.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні 28.09.2020 позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечили, просять рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 будучи повідомленими про час та місце розгляду справи шляхом направлення телефонограми на адресу представника ОСОБА_4 , в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника на заперечення доводів скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що факт ДТП та винуватість у ньому відповідача стверджується, зокрема, постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.08.2018 року та постановою Львівського апеляційного суду від 11.01.2019 року у справі про адміністративне правопорушення №442/5094/18.

За проведений ремонт автомобіля марки «Мітсубіші Лансер» д.н.з. НОМЕР_2 сплачено 221130 грн, з яких 195900 грн. витрати на запасні запчастини та розхідні матеріали (товарний чек від 21 квітня 2017 року) та 25230 грн. витрати на ремонтні роботи (копія акту № 265 від 28.04.2017 року), відтак стягнув із відповідача зазначені суми на підставі ч. 1, 2 ст. 22, 1166, 1187, 1188 ЦК України.

Крім цього, суд прийшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню моральна шкода, визначивши необхідним та достатнім розміром суму 10000 грн.

Судом встановлено, що 02.10.2016 о 16:30 год. відповідач ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Мерседес Спрінтер», реєстраційний номер НОМЕР_1 на автодорозі Київ-Чоп (533 км+600 м поблизу с. Ямпіль, Пустомитівського району, Львівської області) порушив вимоги п. 11.5 п. 1.10 підпунктів «б», «д» п. 2.3, п. 12.3 Правил дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожнім покриттям, відповідно за його зміною, не вжив заходів для зменшення швидкості руху до повної зупинки транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого відбулося зіткнення із автомобілем Мітсубіші Лансер, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 . За наслідками ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06.08.2018 року та постановою Львівського апеляційного суду від 11.01.2019 року у справі про адміністративне правопорушення № 442/5094/18 суди дійшли висновку про порушення ОСОБА_3 п. 11.5, п. 1.10, підпунктів «б», «д» п. 2.3., п. 12.3 Правил дорожнього руху, встановлення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, при цьому провадження закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.10.2016, а також вина відповідача ОСОБА_3 у цій дорожньо-транспортній пригоді, визначені у вказаних вище постановах, відтак в силу статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

Цивільно-правова відповідальність може мати місце при наявності складу адміністративного чи кримінального правопорушення. Саме склад адміністративного чи кримінального правопорушення є тим юридичним фактом який породжує правовідносини між порушником і потерпілим та створює певні правомірні вимоги потерпілого та обов`язки порушника відшкодувати шкоду завдану протиправними діями.

Згідно із вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з тим, спеціальна норма по відношенню до загальної - ч. 2 ст. 1187 ЦК України зазначає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В свою чергу, до сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за цим законом є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону).

Згідно із статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, в порядку визначеному законом.

Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

З пояснень представника відповідача ОСОБА_4 встановлено, що станом на 02.10.2016 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Мерседес Спрінтер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не була застрахована.

Також, згідно із поясненнями позивача ОСОБА_1 , станом на день ДТП не була застрахована цивільно-правова відповідальність і власника автомобіля «Мітсубіші Лансер», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В свою чергу, з наданого позивачем висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 285 від 25.10.2016 встановлено, що розмір заподіяної майнової шкоди позивачу ОСОБА_1 , який є власником автомобіля марки «Мітсубіші Лансер», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 263275,15 грн.

При цьому, у дослідженні зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 338540,11 грн., що перевищує його вартість до пошкодження (263275,15 грн), відповідно проводити його повноцінне ремонтне відновлення недоцільно, тому вартість матеріального збитку визначено у розмірі ринкової вартості автомобіля до моменту пошкодження (а.с. 24-31).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Колегія суддів вважає, що вказаний порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону), може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 не визнав свій автомобіль фізично знищеним у результаті ДТП та залишив його собі, провів ремонт автомобіля у СПД ОСОБА_5 , за який сплатив 221130 грн, з яких 195900 грн. витрати на запасні запчастини та розхідні матеріали (товарний чек від 21 квітня 2017 року) та 25230 грн. витрати на ремонтні роботи (акт № 265 від28.04.2017 року), суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з відповідача необхідно стягнути відшкодування вартості проведеного ремонту в сумі 221130 грн., оскільки таке відшкодування не перевищує вартість автомобіля до пошкодження (263275,15 грн).

В свою чергу, задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування завданої майнової шкоди суд першої інстанції визначив розмір відшкодування 223942,14 грн., при цьому різницю між цією сумою та вартістю відновлювального ремонту, не обгрнутував.

Разом з тим, звертаючись із позовними вимогами ОСОБА_1 звертав увагу, що окрім вартості відновлювального ремонту, відшкодуванню підлягають витрати на придбання медикаментів в сумі 1012,14 грн., які придбав під час перебування на стаціонарному лікуванні за наслідками отриманих травм після ДТП.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем ОСОБА_1 не подано належних доказів на підтвердження витрат на придбання медикаментів в сумі 1012,14 грн (призначення лікаря та квитанції на придбання медикаментів, які б відповідали даному призначенню), відтаквказана вимога позивача до задоволення не підлягає.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 223942,14 грн на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди необхідно змінити, зменшивши розмір відшкодування до 221130 грн.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, колегія суддів звертає увагу, що згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Матеріалами справи підтверджується, що ДТП стало результатом винних дій відповідача.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Згідно іч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 ЦК України).

Колегія суддів приходить переконання про те, що вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3 моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та її розміру, відповідно до ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, суд першої інстанції врахував характер дій відповідача, якими майну позивача було завдано шкоду, глибину душевних страждань позивача, а також вимоги розумності та справедливості та дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав, зокрема яка полягає, серед іншого, у душевних стражданнях, що він зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна, на яке він має речове право, відтак рішення суду у частині стягнення відшкодування завданої моральної шкоди з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача ОСОБА_1 в сумі 10000 грн. колегія суддів залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 серпня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 223942,14 грн., в якості відшкодування заподіяної матеріальної шкоди змінити, зменшивши розмір відшкодування до 221130 (двісті двадцять одна тисяча сто тридцять) гривень 00 копійок.

Врешті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст постанови складений 28 вересня 2020 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк