Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/522/19
Провадження № 2/321/12/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2020 смт Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кравченко Н.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Цаплі Г.В.,

представника позивача Опанасенко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне Товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 22.02.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 10400 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не виконував зобов`язання по договору, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 56799 гривень 39 копійка, яку позивач просить стягнути з відповідача та суму судових витрат в розмірі 1921 гривень.

В судовому засіданні представник позивача Опанасенко Л.В. підтримала позовні вимоги і просила позов задовольнити з підстав викладений у ньому.

Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, просить відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так, частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ «Приват Банк» вказує на те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши заяву, а Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.

Однак, такі доводи позивача з огляду на зміст наявної у матеріалах копії Анкети-заяви не знаходять свого підтвердження в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, оскільки заява містить бажання заявника на отримання не кредиту, а зарплатної картки, відповідно і не містить суми встановленого ліміту кредитування.

Однак, на аркуші справи № 11 міститься довідка про умови кредитування, яку підписано 22.02.2011 року відповідачкою ОСОБА_1 .

Дана довідки містить такі умови договору: 30 днів пільговий період. 10% річних розрахунок банка на залишок коштів клієнта. Базова ставка 3% щомісячних (36% річних), комісія за обслуговування кредиту відсутня, 4% за зняття готівки, пеня 1% за несвоєчасне погашення заборгованості, штраф 500 грн +5% на суму заборгованості.

На аркушах справи 12-26 міститься витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

На виконання вимог ст. 81 ЦПК України позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме надані суду Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника.

Вказана правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22.03.2017 року (справа № 6-2320цс16).

Витяг з умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна визнати складовою кредитного договору, якщо вони 6не підписані та не визнаються позичальником , а також, якщо умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо ним підписана.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка з сайту не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Наведений висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17, який відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при ухваленні судового рішення.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідач ОСОБА_1 розуміла, ознайомилася і погодилася з Умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування ними у визначеному в цих документах розмірі з подальшим їх підвищенням, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку їх нарахування, а також використані для нарахування за таких умов штрафних санкцій всупереч визначеним довідкою.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» дотримано вимог, передбачені частиною другою ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», зокрема, щодо порядку нарахування процентів за кредитним договором у підвищеному розмірі.

За таких обставин, суд вважає, що розмір заборгованості за процентами за період з 01.04.2015 року (підвищення процентної ставки до 43,2% річних) до 10.04.2019 року має бути 36 % річних, виходячи з узгодженої сторонами базової процентної ставки.

Так, відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість за тілом кредиту та простроченої заборгованості за кредитом, станом на 01.04.2015 року (день підвищення відсоткової ставки ) становила 0 гривень.

За таких обставин розмір заборгованості за процентами за вказаний період за умови відсутності заборгованості на день проведення одностороннього підвищення, складає 0 гривень.

Окрім того, суд прийшов до висновку, що з підписаної ОСОБА_1 анкети-заяви, наданої позивачем, як доказ отримання нею кредиту, не можливо встановити який вид платіжної карти просила видати відповідач, а насамперед - чи давала вона згоду на отримання кредиту, чи ні, оскільки відповідно до анкети-заяви від 22.02.2011 року відповідачка оформила зарплатну карту. Згідно довідки відповідачу надано 22.02.2011 року картку № НОМЕР_1 . Але згідно розрахунку саме за цією карткою робились нарахування відповідно до умов кредитування за відсутності зазначеного кредитного ліміту, а саме визначеного як «0» ( виписки а.с.5-9, 51-56, 84-87), що відповідає отриманню відповідачем саме зарплатної картки.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що банком взагалі не доведено відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, факту отримання відповідачем кредиту. В судовому засіданні представником позивача зазначено, що відповідач можливо оформила іншою заявою картку, але будь-яких доказів суду не надано, клопотань з цього приводу не заявлено.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, позовні вимоги не доведеними, тому приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 12, 228-229, 258-260, 263 -265, 268, 280-283 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (м. Київ, вул. Грушевського, 1Д (р/р № НОМЕР_2 , МФО 305299, ) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 18 березня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області Н.О.Кравченко