ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2020 року м. Чернівці

Справа № 725/4523/19

Провадження №22-ц/822/642/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.

секретар Герман Я.І.

за участю позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 травня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - приватне підприємство «Порядок в домі», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, головуючий у І-й інстанції Стоцька Л.А.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Квартира розташована на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку. Над його квартирою розташована квартира АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_5 , яка, починаючи з 2016 року, систематично здійснює залиття його квартири.

Так, 04 лютого 2016 року, внаслідок халатного відношення до сантехнічного обладнання у своїй квартирі, відповідачка затопила його квартиру, у зв`язку з чим 05 лютого 2016 року за його зверненням комісією КЖРЕП №11 у його присутності було проведено огляд квартири АДРЕСА_3 та виявлено пошкодження, а саме: у ванній кімнаті прослідковується відшарування штукатурки на стелі, залито стелю площею 2,5 кв.м та стіни площею 3,5 кв.м; у коридорі залито стелю площею 3 кв.м та стіну площею 3,5 кв.м. Комісією встановлено, що ймовірна причина залиття квартири ОСОБА_1 халатне відношення до сантехнічного обладнання мешканців з квартири АДРЕСА_2 , яка розташована над квартирою АДРЕСА_3 . ОСОБА_4 доступу до своєї квартири не надала.

Зазначав, що 21 грудня 2017 року відповідачка повторно здійснила залиття його квартири, що підтверджується актом комісії КЖРЕП №11 від 21 грудня 2017 року, яким встановлено, що ймовірна причина залиття квартири АДРЕСА_3 недбале відношення до сантехнічного обладнання власника квартири АДРЕСА_2 . Під час огляду було виявлено, що внаслідок залиття квартири АДРЕСА_3 пошкоджено наступні приміщення: у ванній кімнаті прослідковується відшарування штукатурки на стелі до 1 м, залито стелю площею 2,8 кв.м та стіни площею 4,7 кв.м; у коридорі залито стелю площею 4 кв.м та стіну площею 3,6 кв.м.

Також затоплення його квартири відбулось 26 грудня 2017 року. Під час огляду комісією КЖРЕП №11 було встановлено, що причиною аварійної ситуації стали витоки з мереж подачі холодної води на розрізі від стояка до бачка у квартирі АДРЕСА_2 , розташованої вище квартири АДРЕСА_3 . Під час огляду було виявлено, що внаслідок залиття квартири АДРЕСА_3 пошкоджено наступні приміщення: у ванній кімнаті відшарування штукатурки на стелі до 1,2 м, залито стелю площею 2,8 кв.м та стіни площею 4,7 кв.м; у коридорі залито стелю площею 4 кв.м та стіну площею 3,6 кв.м.

19 березня 2019 року ОСОБА_4 в черговий раз здійснила затоплення його квартири. Комісією ПП «Порядок в домі» за його зверненням було складено акт, яким виявлено наступні пошкодження в належній позивачу квартирі: сліди замокання у ванній кімнаті на стелі 1 кв.м, стіни 2 кв.м; у коридорі залито стелю площею до 1 кв.м.

Висновком експерта від 10 квітня 2019 року, складеним на його замовлення, встановлено, що причиною неодноразових затоплень стала неналежна експлуатація мешканцями квартири АДРЕСА_2 системи холодного водопостачання та халатне відношення до сантехнічного обладнання. Вартість відновлювальних робіт по усуненню наслідків залиття квартири АДРЕСА_3 експертом визначено у розмірі 9 587 грн.

Внаслідок протиправних дій відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що протягом тривалого часу він мешкає в сирому приміщенні та під страхом чергового затоплення. Умови проживання в його квартирі є незадовільними: з`явився неприємний запах та пліснява на стінах. Розмір завданої моральної шкоди оцінює в 10 000 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 9 587 грн та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн, та понесені ним судові витрати.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 травня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

На зазначене рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. При ухваленні рішення суд першої інстанції не з`ясував всі фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування, безпідставно визнав докази недопустимими та не надав оцінки іншим доказам у справі.

Вказує на те, що Акти обстеження приміщення від 02 лютого 2016 року, 21 грудня 2017 року, 26 грудня 2017 року, 26 березня 2016 року відповідають вимогам та формі їх складання, встановленій наказом Державного Комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», в яких містяться такі обставини: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилось залиття; подія, що трапилась; наслідки залиття; а також причини залиття. Відсутність підпису відповідача не спростовує зворотнього та не суперечить іншим доказам у справі.

На апеляційну скаргу відзив не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт вчинення відповідачем ОСОБА_4 неправомірних дій щодо залиття квартири АДРЕСА_1 , оскільки на першому поверсі будинку АДРЕСА_4 залиття відбувається не лише у квартирі АДРЕСА_3 , а в інших суміжних приміщеннях, над якими не розміщена квартира АДРЕСА_2 .

Однак з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_1 . Над квартирою АДРЕСА_3 цього будинку розташована квартира АДРЕСА_2 , власником якої є відповідачка ОСОБА_4 . Вказаний будинок обслуговується ПП «Порядок в домі».

Також встановлено, що 05 лютого 2016 року комісією КЖРЕП №11 було складено Акт, яким при візуальному обстеженні квартири АДРЕСА_1 , було виявлено пошкодження внаслідок її залиття: у ванній кімнаті прослідковується відшарування штукатурки стелі, залито стелю площею 2,5 кв.м та стіни площею 3,5 кв.м; в коридорі стелю площею 3 кв.м, стіни площею 3,5 кв.м. Ймовірною причиною залиття квартири АДРЕСА_3 стало халатне відношення до сантехнічного обладнання мешканців квартири АДРЕСА_2 , що розташована вище.

21 грудня 2017 року комісією КЖРЕП № 11 було проведено огляд квартири АДРЕСА_1 , за наслідками якого виявлено залиття квартири та наступні пошкодження: у ванній кімнаті - відшарування штукатурки стелі до 1 кв.м, залито стелю площею 2,8 кв.м та стіни площею 4,7 кв.м; в коридорі стелю площею 4 кв.м, стіни площею 3,6 кв.м. Ймовірною причиною залиття в акті визначено недбале ставлення до сантехнічного обладнання власника квартири АДРЕСА_2 .

Факт затоплення квартири позивача зафіксовано також в Акті від 26 грудня 2017 року. Під час огляду комісією КЖРЕП №11 встановлено, що причиною аварійної ситуації стали витоки з мереж подачі холодної води на розрізі від стояка до бачка в квартирі АДРЕСА_2 , розташованої вище квартири АДРЕСА_3 . При проведенні демонтажу облицювальної плитки та після виконання поточних робіт (пайка труби) на розводі додатково було проведено поточне обслуговування стояка. Під час огляду було виявлено, що внаслідок аварійної ситуації на мережах холодного водопостачання у квартирі АДРЕСА_3 пошкоджено наступні приміщення: у ванній кімнаті - відшарування штукатурки на стелі до 1,2 м, залито стелю площею 2,8 кв.м та стіни, площею 4,7 кв.м; у коридорі залито стелю площею 4 кв.м та стіну площею 3,6 кв.м..

Крім того, 26 березня 2019 року комісією ПП «Порядок в домі» складено Акт, відповідно до якого при обстеженні квартири АДРЕСА_1 виявлено сліди замокання у ванній кімнаті на стелі 1 кв.м, стіни 2 кв.м; у коридорі залито стелю площею до 1 кв.м. При обстеженні квартири АДРЕСА_2 , яка розташована поверхом вище, витоків не виявлено у зв`язку з цілісністю частини стояку. Для обстеження стояку ХВП в перекритті мешканцями кв. АДРЕСА_2 доступу не надано. Стояк ХВП закладений облицювальною плиткою та ванною. Причину заливу не встановлено у зв`язку з відсутністю витоків в квартирі АДРЕСА_2 . На момент обстеження спостерігалось підсихання слідів заливу.

З висновку № 499 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 10 квітня 2019 року судовим експертом ОСОБА_6 на замовлення адвоката Мазура О.Л., вбачається, що причиною неодноразового залиття приміщень житлової квартири АДРЕСА_1 стала неналежна експлуатація мешканцями квартири АДРЕСА_2 системи холодного водопостачання та їх халатне відношення до сантехнічного обладнання. Вартість відновлювальних робіт по усуненню наслідків залиття становить 9 587 грн з урахуванням ПДВ.

На виконання ухвали суду експертом ОСОБА_7 06 квітня 2020 року було складено висновок повторної судової будівельно-технічної експертизи №20008 (а.с.171-208).

Як вбачається з висновку повторної судової будівельно-технічної експертизи №20008 від 06 квітня 2020 року експертом було досліджено приміщення квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_5 за ознаками пошкодження опоряджувальних покриттів або конструктивних елементів внаслідок дії води, які виражаються у плямах та патьоках від дії рідини на поверхні покриттів, жолоблення та перекосів дерев`яних елементів оздоблення, відшарування та деформування окремих шарів покриттів слідує, що затоплення мало місце. Визначити кількість та час затоплень не надається можливим. За ознаками порушення герметичності, які виражаються у вільних витоках води із деформованих трубопроводів, арматури, з`єднань, тощо, джерела витоку води не виявлено, встановити причин залиття квартири АДРЕСА_1 , що мало місце 21 грудня 2017 року, 19 березня 2019 року та ймовірно 04 лютого 2016 року, не надається можливим. За ознаками проведеного ремонту будинкової труби водопостачання та відгалуження від неї у вигляді слідів свинцевої пайки можуть бути ймовірною причиною залиття, що мало місце 21 грудня 2017 року, 19 березня 2019 року та ймовірно 04 лютого 2016 року.

Крім того, відсутність ізоляції труб водопроводу, що є джерелом утворення конденсату з його подальшою дією на конструктивні елементи опорядження приміщень та недотримання (порушення) тепловологісного режиму приміщень сприяло негативній дії вологої агресії на опоряджувальні конструктивні елементи стелі та стін приміщень. Конденсат та просочування води через внутрішньодомові труби в місцях їх пошкодження може привести до насичення вологою (безперервно діючою) гідроємних конструкцій міжповерхового перекриття та стін, що поширюються на площі поверхонь перекриття та стін, як наприклад, в приміщеннях ванни і туалету квартири АДРЕСА_1 . Технічний стан внутрішньої системи водопостачання та водовідведення (стояка водопроводу та каналізаційного стояка) між квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 незадовільний. Експлуатація елементів будинку можлива лише при умові проведення їх ремонту. Причинний зв`язок незадовільного стану внутрішньобудинкової системи водопостачання та водовідведення (стояка водопроводу та каналізаційної стояка) між квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 не встановлений, але ймовірний (свинцева пайка, ймовірність появи конденсату на неізольованих трубах, невідомий стан труб внутрішньодомового стояка, прихований в стінах та перекритті).

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Згідно зі статтею 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Відповідно до статті 151 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин, покладено на споживача обов`язки щодо своєчасного вжиття заходів з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; своєчасного проведення підготовки помешкання та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; допущення у приміщення квартири представників виконавця/виробника для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що власник квартири зобов`язаний утримувати дане майно, у тому числі інженерно-технічне обладнання, у належному стані і своєчасно усувати недоліки у його роботі. Майнова шкода, завдана іншим особам у зв`язку з невиконанням таких обов`язків, підлягає відшкодуванню власником.

Відповідальність за завдану шкоду настає за наявності таких підстав як наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина останнього.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 201/658/16-ц.

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що Акти від 05 лютого 2016 року, 21 грудня 2017 року, 26 грудня 2017 року, 26 березня 2019 є недопустимими доказами у справі, оскільки Акт є первинним документом, що засвідчує факт певної події. Вони відповідають вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76.

Відсутність відповідача при складанні зазначених Актів не спростовує викладених у них фактів, крім того, в Актах від 05 лютого 2016 року, 21 грудня 2017 року, 26 грудня 2017 року зазначено, що власник квартири АДРЕСА_5 не надавав доступу до квартири.

Будь-яких доказів на спростування зазначених у Актах відомостей про події залиття, причини та обсяги пошкоджень відповідач не надав.

Як вбачається з висновку експерта №20008 від 06 квітня 2020 року, за ознаками проведеного ремонту будинкової труби водопостачання та відгалуження від неї у вигляді слідів свинцевої пайки можуть бути ймовірною причиною залиття квартири АДРЕСА_1 , що мало місце 21 грудня 2017 року та 19 березня 2019 року. Отже, висновком експерта в категоричній формі не виключено вину відповідача у залитті квартири, що зафіксовані у вищезазначених Актах комісії КЖРЕП №11 та ПП «Порядок у домі».

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи,

Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1 і 2 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Колегія суддів вважає, що позивачем доведено факт залиття його квартири, причину та розмір завданої шкоди майну позивача, що підтверджується наявними у справі доказами, зокрема, висновком № 499 судової будівельно-технічної експертизи, відповідно до якого розмір відновлювального ремонту по усуненню наслідків залиття через неналежний стан сантехнічного обладнання становить 9 587 грн, який має бути покладений на відповідача ОСОБА_4 , як власника квартири.

Відповідачка не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача та не надала інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

За змістом ч. 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Розмір моральної шкоди на користь позивача колегія суддів визначає з урахуванням положень ст. 23 ЦК України. Відповідно до цієї статті особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

З урахуванням обставин справи, тривалості часу, протягом якого позивач вживає заходів для відновлення своїх порушених прав, вимушеності змін його звичного образу життя, колегія вважає справедливим розмір відшкодування моральної шкоди на користь позивача в розмірі 2 000 грн.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України однією з підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

Враховуючи положення зазначеної норми процесуального закону, норми матеріального права, фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру позовних вимог. У разі відмови в позові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір на загальну суму у розмірі 1 538 грн, однак за подання зазначеного позову позивачу необхідно було сплатити лише 768, 40 грн.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено 1 439 грн, однак за подання апеляційної скарги сплаті підлягало лише 1 152, 60 грн (768,40*150%).

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише сума судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги, яка підлягала сплаті та визначена ЗУ «Про судовий збір», а всього 1 921 грн (768,40+1152.60).

Згідно з частинами 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до правових позицій, викладених у додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, справа №755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19, у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 у справі №922/445/19, від 22 листопада 2019 у справі №902/347/18, від 06 грудня 2019 у справі №910/353/19 визначено, що право суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

У постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 викладено правовий висновок, згідно з яким витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

У даній справі понесення витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції підтверджується відповідними документами, а саме договором про надання правової допомоги, укладеної між адвокатом Мазуром О.Л. та позивачем ОСОБА_1 , попереднім (орієнтованим) розрахунком суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи від 16 травня 2019 року, та визначено їх вартість у розмірі 4 610,23 грн.

Клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу чи заперечень щодо неспівмірності цих витрат від відповідача ОСОБА_4 до суду першої інстанції не надходило.

З огляду на викладене, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 4 610,23 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, з наданої ОСОБА_1 квитанції від 01 квітня 2019 року вбачається, що позивачем за проведення судової-будівельної експертизи сплачено 3 200 грн, які також підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 травня 2020 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - приватне підприємство «Порядок в домі», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (зареєстрованої по АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованого по АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду, заподіяну залиттям квартири, у розмірі 9 587 гривень, та моральну шкоду в розмірі 2 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 (зареєстрованої по АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрованого по АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1 921 гривню витрат, понесених на сплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, 4 610 гривень 23 копійки - на правничу допомогу, 3 200 гривень на проведення експертизи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 25 вересня 2020 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: Н.К. Височанська

І.Б. Перепелюк