Провадження № 2/727/86/20
13 березня 2020 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Кодрян Л.І.
за участю секретаря судового засідання Кицинюка С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 10 вересня 2019 року належить на праві приватної власності квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
На час укладання договору купівлі-продажу в квартирі було зареєстровано місце проживання власника ОСОБА_2 та її доньки - ОСОБА_3 . Відповідно до п. 6 вказаного договору продавець зобов`язалася до 10.09.2019 року знятися з реєстрації особисто та з іншими особами, які проживають у даній квартирі, за вказаною адресою.
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звільнили приміщення та не проживають у даній квартирі після її продажу, однак не знялися з реєстраці та продовжують бути зареєстровані у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначила, що оскільки відповідачі зареєстровані в її квартирі, вона змушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Місце проживання відповідачів її не відомо.
Вказує, що реєстрація відповідачів у вказаній квартирі порушує її права, як власника квартири на безперешкодне володіння, користування та розпорядження квартирою, а також зобов`язує нести тягар утримання квартири і за осіб, які фактично в ній не проживають.
Позивач просила усунути перешкоди у користуванні власністю та визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 01 листопада 2019 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 27 грудня 2019 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Ухвалою суду від 13 березня 2020 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про залишення позовних вимог в частині без розгляду задоволено. Позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в частині позовних вимог про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, залишено без розгляду.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, підтримала позовні вимоги в частині про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням ОСОБА_2 , а саме квартирою за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.129-131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомили, відзиву до суду не надали.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, дійшов висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 10.09.2019 року, посвідчено приватним нотаріусом Холоменюк О.І., зареєстрований в реєстрі №6256 (а.с. 6).
Право власності на квартиру АДРЕСА_1 підтверджується також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №186606089 від 29.10.2019 року (а.с. 7).
Згідно довідки ЖБК №37 від 23.10.2019 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).
Як вбачається з відомостей Адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернівецькій області від 31.10.2019 року, встановлено, що місце реєстрації відповідача ОСОБА_2 , згідно наданих відомостей, зазначено АДРЕСА_1 (а.с. 13)
Суд вважає, що факт реєстрації у вищевказаній квартирі позивача, власником якої є позивач, створює їй перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власністю.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування, розпорядження своїм майном; власник володіє користується власним майно на власний розсуд.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником майна.
Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року № 5власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. З ч. 1 ст.346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК Української PCP; ст. 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та визнання відповідача такою, що втратила право на користування квартирою.
Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258-259, 264-265, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 ), про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
На рішення може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Чернівці. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне судове рішення складено 13.03.2020 року.

Суддя Л. І. Кодрян