Справа № 654/2408/13-ц
Провадження № 6/654/28/2020
У Х В А Л А

16.03.2020 м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді - Третьякової І.В.,

за участю:

секретаря Друговин В.М.,

представника ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» Федоренко Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Гола Пристань заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, -

у с т а н о в и в :

ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» звернулося до суду з вищевказаною заявою, мотивуючи її тим, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 31.10.2013р. з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було стягнуто солідарно на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість по поверненню кредитних коштів у сумі 176032,08 грн. та судовий збір в сумі 1760,32 грн. а всього: 177 792,40 грн. 29.11.2013 було видано виконавчий лист. 10.01.2014 державними виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 03.10.2016 виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Ухвалою Голопристанського районного суду від 01.10.2019р. у виконавчому листі замінено сторону стягувача ПАТ «Банк Форум» на його правнаступника ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста». Таким чином, заявник набув статусу стягувача у виконавчому листі, строк пред`явлення до виконання якого закінчився, а тому в поданій до суду заяві ставиться питання про його поновлення на підставі ст. 433 ЦПК України.

В обґрунтування своїх вимог ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» зазначило, що причини пропущення строку були зумовлені перебуванням ПАТ «Банк Форум» на стадії ліквідації, кадровими змінами, а саме скороченням штатів та звільненням працівників відділу повернення проблемної заборгованості внаслідок чого виникла необхідність передачі документів до інших структурних підрозділів та продажу частини кредитного портфелю через електронний майданчик. Також заявник просив врахувати, що після купівлі частини кредитного портфелю, що складається із прав вимоги за кредитними договорами, виникла необхідність у передачі від ПАТ « Банк Форум» до ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» оригіналів кредитних справ клієнтів (боржників), що у свою чергу є довготривалою процедурою, яка включає в себе, поміж іншого, процедуру звірки за актами прийому-передачі переданої документації, виявлення наявності чи відсутності оригіналів відповідних документів, у тому числі оригіналів виконавчих листів та аналізу строку на їх пред`явлення, що також стало однією з підстав пропуску строків на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

На підставі вказаних обставин, товариство просило задовольнити свої вимоги, оскільки, на їхню думку, це слугуватиме реалізації виконання судового рішення, яке набуло чинності, тобто відповідатиме положенням ст. 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практиці ЄСПЛ.

В судовому засіданні представник ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» Федоренко Є.М. вимоги поданої заяви підтримав та просив суд її задовольнити з підстав в ній наведених.

Боржники в судове засідання не з`явились. Згідно ч. 3 ст. 433 ЦПК України їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 31.10.2013 позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» були задоволені повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість по поверненню кредитних коштів у сумі 176 032 грн. 08 коп. та судовий збір в сумі 1 760 грн. 32 коп., а всього: 177 792 (сто сімдесят сім тисяч сімсот дев`яносто дві ) грн. 40 коп.

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 01.10.2019р. було замінено сторону стягувача ПАТ «Банк Форум» на ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» у виконавчому листі Голопристанського районного суду Херсонської області №654/2408/13-ц, виданому 29.11.2013 р. на підставі рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 31.10.2013р. у цивільній справі №654/2408/13-ц за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Зі змісту вищевказаної ухвали вбачається, що заміна стувача у виконавчому провадженні відбулася у зв`язку з укладенням 26.03.2019р. між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Веста» (правонаступником якої є ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста») договору відступлення прав вимоги №0002/19/5, за умовами якого заявник набув права кредитора до боржників.

Предметом розгляду даної заяви є поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Частина 1 ст. 433 ЦПК України передбачає, що пропущений з причин, визнаних судом поважними, строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений.

Згідно інформації про виконавче провадження, отримавши виконавчий лист ПАТ «Банк Форум» подав його до Голопристанського МР ВДВС ГТУЮ у Херсонській області для примусового стягнення з ОСОБА_6 кредитної заборгованості. За вказаним виконавчим документом 10.01.2014р. було відкрито виконавче провадження. 03.10.2016р. виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 Закону у зв`язку з відсутністю у боржника майна.

Частиною 5 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV, яка була чинною на той момент передбачалось, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону, тобто протягом одного року.

Матеріалами справи повторне пред`явлення виконавчого листа до виконання у визначені строки не підтверджується.

Таким чином, набуваючи права нового кредитора по договору відступлення прав вимоги №0002/19/5, ТОВ «ФК «Веста» не перевірило можливість реалізації своїх прав у визначені процесуальним законодавством строки, тим самим не впевнилось в наявності діючого правового механізму на стягнення кредитної заборгованості з боржників.

Даючи оцінку наведеним в заяві ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» доводам, суд приходить до висновку, що ліквідація первісного стягувача, скорочення чисельності його працівників та інші зазначені події, з урахуванням встановлених та вищевикладених обставин не могли вплинути на пропущення строку.

В контексті зазначеного варто наголосити, що ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» жодними належними та допустимими доказами не підтвердив факт несвоєчасного (тривалого) обміну документацією між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Веста». Вказані обставини не були встановленими та не є загальновідомими в розумінні положень ст. 82 ЦПК України, а тому підлягають доказуванню на загальних підставах.

Що стосується доводів заявника про необхідність обов`язкового виконання судових рішень, які набули чинності, то в цій частині суд вважає за необхідне вказати наступне.

Виконання судового рішення є невід`ємною та заключною частиною судового процесу, яка поєднана із попередніми єдиною та основною метою всього судочинства, яке полягає у захисті прав і охоронюваних законом інтересів осіб.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Ураховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, ЄСПЛ у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

У рішенні від 04 грудня 1995 року у справі "Белле проти Франції" (Bellet v. France) ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Основною складовою права на суд є право доступу до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу I Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення про дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 розділу I Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами й поставленою метою (див. рішення від 12 липня 2001 року у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс II проти Німеччини").

Практика ЄСПЛ щодо України стосовно гарантій, закріплених статтею 6 розділу I Конвенції, знайшла своє відображення у справах, які стосуються права доступу до суду та справедливого судового розгляду.

Аналізуючи таку практику у контексті гарантій, закріплених статтею 6 розділу I Конвенції, можна зробити висновок, що причини порушення прав людини частіше за все полягають у недосконалому законодавстві або в його практичному застосуванні державними органами та судовими інстанціями.

ЄСПЛ у рішенні від 6 вересня 2005 року у справі "Салов проти України" зауважує, що однією з вимог, яка постає з вислову "передбачений законом", є передбачуваність відповідних заходів. Та чи інша норма не може вважатись "законом", якщо її не сформульовано з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку: він повинен мати можливість (за необхідності й за належної правової допомоги) передбачити наслідки, до яких може призвести певна дія. Крім того, ЄСПЛ підкреслює, що рівень передбачуваності значною мірою залежить від змісту заходу, сфери, яку він має охопити, а також кількості й статусу тих, до кого він застосовується.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", рішення від 19 березня 1997 року в справі "Горнсбі проти Греції").

Отже, аналіз рішень ЄСПЛ свідчить про те, що вказаний міжнародний судовий орган дотримується позиції за якою виконання судового рішення як і пред`явлення позову до суду (позовна давність) повинно обмежуватися певним строком, який визначається внутрішнім національним законодавством кожної країни.

За цих умов, суд вважає, що ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» повинно було передбачити наслідки, до яких може призвести пропущення визначених ЦПК України строків пред`явлення виконавчого документу до виконання, а тому приходить до висновку, що його поновлення без належних для того підстав буде непропорційним і неправомірним привілеєм права кредитора відносно прав боржника.

Також слід зазначити, що аналогічні висновки вже були висловлені цим же складом суду в ухвалі від 11.02.2020р. за результатом розгляду подібної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання. Вказане судове рішення жодним із учасників справи не було оскаржено та набуло чинності. З цього слід дійти висновку, що ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» не скористалось своїм правом апеляційного перегляду, а повторно звернулося до суду першої інстанції з ідентичними вимогами, намагаючись в такий спосіб отримати позитивний для себе результат, що є недопустимим.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 433 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Третьякова