КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2020 року

м. Київ

Головуючий суддя у 1 інстанції - Арапіна Н.Є.

справа №755/13328/17

провадження № 22-ц/824/3084/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Голуб С.А., Лапчевської О.Ф.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Київ від 23 листопада 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 24 квітня 2010 року вона уклала з відповідачем шлюб. Зазначала, що від шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Указувала, що шлюбне життя не склалось, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, а тому позивач змушена звернутися до суду із даним позовом.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Київ від 24 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 24 квітня 2010 року у Новомиколаївській сільській раді Скадовського району Херсонської області, актовий запис № 4.

Стягнуто аліменти з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 600,00 гривень, щомісячно, починаючи з 31 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судового збору.

22 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Київ із заявою про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Київ від 24 листопада 2017 року у справі №755/13328/17.

В обґрунтування заяви зазначав, що не був належним чином повідомленим про розгляд справи, оскільки судові повістки направлялися за адресою, за якою відповідач не зареєстрований та не проживає, а тому йому врученими не були.

Зазначає, що заочне рішення місцевого суду підлягає перегляду, оскільки судом першої інстанції під час винесення указаного рішення не було взято до уваги, що відповідач не має джерела постійного доходу, оскільки не працевлаштований та наявності у останнього іншої неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь якого він сплачує аліменти.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Київ від 13 квітня 2018 року заочне рішення Дніпровського районного суду міста Київ від 24 листопада 2017 року, ухвалене у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, скасовано та справу призначено до розгляду.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Київ від 23 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 24 квітня 2010 року у Новомиколаївській сільській раді Скадовського району Херсонської області, актовий запис № 4.

Стягнуто аліменти з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 600,00 грн щомісячно, починаючи з 31 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із указаним рішенням ОСОБА_1 04 січня 2019 року звернувся до суду із апеляційною скаргою.

Оскільки рішення Дніпровського районного суду міста Київ від 23 листопада 2018 року не оскаржується в частині задоволення позову про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , предметом апеляційного перегляду є перевірка оскаржуваного рішення лише в частині вирішення позовних вимог про стягнення із відповідача аліментів у розмірі 1600 грн.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначав, що суд першої інстанції не взяв до уваги перебування на його утриманні неповнолітньої дитини від іншого шлюбу, та відсутність можливості сплачувати аліменти у розмірі 1600 грн, оскільки він не має постійного місця роботи та інших джерел доходу.

ОСОБА_2 не скористалась своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до частини 3 статті 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 1 частини 1 статті 274 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не працює, є особою працездатного віку, має можливість працевлаштування, дитина від іншого шлюбу досягла повноліття, а обставини щодо наявності інших осіб на утриманні відповідача останнім не надано, тому він повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, яка проживає із позивачем.

Колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

Згідно із частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК Україниздійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що 24 квітня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який зареєстрований у Новомиколаївській сільській раді Скадовського району Херсонської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №4.

ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_3 , про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис №2444.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач як на підставу для присудження аліментів у меншому розмірі, а саме 900 грн, посилався на те, що вже має на утриманні неповнолітню дитину від іншого шлюбу - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сплачує аліменти на його утримання за рішенням Дніпровського районного суду міста Київ від 11 березня 2013 року.

Перевіряючи указані доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки син відповідача від іншого шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час розгляду справи та винесення оскаржуваного рішення досяг повноліття.

Вирішуючи спір про стягнення аліментів на утримання дитини суд першої інстанції дослідив обставини, які мають значення для визначення розміру аліментів та вирішив частково задовольнити позов і стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1600 грн щомісячно, починаючи з 31 серпня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 є його батьком та на нього покладено однаковий із позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення їх спільного сина, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого права не досягнуто, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання їх спільного сина у встановленому розмірі.

Доводи відповідача щодо неврахування судом його матеріального становища, а саме відсутності постійного місця працевлаштування, не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки, указані обставини були встановлені судом. Судом також було встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, не надав доказів, які свідчать про стан здоров`я, що перешкоджає можливість працевлаштування. Судом також враховано розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років.

Так, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень.

З огляду на встановлені обставини у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для переоцінки досліджених судом доказів.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Отже, виходячи з інтересів дитини, ураховуючи те, що позивач позбавлена можливості самостійно на достатньому рівні забезпечувати утримання сина, а ОСОБА_1 є особою працездатного віку та зобов`язаний належним чином утримувати свою дитину, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття у розмірі 1600 грн.

Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста К иїв від 23 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків зазначених в статті 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Писана

Судді С.А. Голуб

О.Ф. Лапчевська