Головуючий суду 1 інстанції - Дідоренко А.Е..
Доповідач -Дронська І.О.
Справа № 417/9265/19
Провадження № 22-ц/810/38/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Луганського апеляційного суду:

головуючого судді Дронської І. О.,

суддів Гаврилюка В. К., Карташова О. Ю.,

за участю секретаря Пономарьової В. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м.Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на рішення Марківського районного суду Луганської області від 05 грудня 2019 року, ухвалене у складі судді Дідоренко А. Е. 05.12.2019 року в смт Марківка

за позовною заявою ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про стягнення недоотриманої суми пенсії, набутої в порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що на підставі рішення Старобільського районного суду Луганської області від 22.10.2018 року за нею, як за спадкоємицею за законом після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано право власності у порядку спадкування за законом на нараховані, але не виплачені Пенсійним фондом України грошові кошти у розмірі 16003,41 грн., що належали ОСОБА_2 .

25.07.2019 ОСОБА_1 звернулася до Марківського ОУПФУ з заявою про виплату недоотриманої за життя її матері ОСОБА_2 пенсії, додавши при цьому копії всіх необхідних документів та вищезазначене рішення суду, оскільки інформація щодо розміру недоотриманої пенсії на запит нотаріуса була надана Марківським ОУПФУ

Листом за №119/П-14 від 07.08.2019 відповідач відмовив їй у виплаті грошових коштів, мотивуючи це тим, що в рішенні Старобільського райсуду не встановлено шлях реалізації її права власності, а також в ньому відсутнє будь-яке зобов`язання, яке адресоване Марківському ОУПФУ.

Позивачка просила суд стягнути з Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 16003,41 грн, а також судовий збір у сумі 768,40 грн.

Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 05.12.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про стягнення недоотриманої суми пенсії, набутої в порядку спадкування за законом задоволені повністю.

Стягнуто з Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 нараховані та невиплачені грошові кошти у сумі 16003,41 грн які складають спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що не отримана спадкодавцем ОСОБА_2 пенсія увійшла до складу спадщини та у порядку спадкування за законом успадкована позивачкою ОСОБА_1 , оскільки рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 22.10.20018 за позивачкою ОСОБА_1 визнано право власності на нараховані, але не виплачені Пенсійним фондом України грошові кошти у розмірі 16003,41 грн, що належали померлій ОСОБА_2 . У спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання належного їй спадкового майна, а тому позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача суму недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, у розмірі 16003,41 гривень.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням Марківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, скаржник просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 05.02.2018 року відповідачем позивачці ОСОБА_1 було видано допомогу на поховання за разовим дорученням, яка є єдиним спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_2 та оскільки інші спадкоємці майна відсутні, відповідачем є територіальна громада відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Крім того, скаржник зазначає, що позивачка, у зв`язку зі спливом шестимісячного строку на виплату даної суми заборгованості на час звернення до відповідача, вже не мала терміну і пропустила строк, протягом якого спадкоємці мали право звернутися за отриманням недоотриманої пенсії померлим, відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої члени сім`ї, зазначені у ч. 1 ст. 52 Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Позивачка ОСОБА_1 не скористалась своїм право щодо подання відзиву на апеляційну скаргу.

Сторони, яких було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи на адресу апеляційного суду від останніх не надходило.

Від представника відповідача на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника об`єднаного управління, а.с. 56.

Справу розглянуто на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до положень ч.ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає у достатній мірі.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 22.10.20018 року за позивачкою ОСОБА_1 визнано право власності на нараховані, але не виплачені Пенсійним фондом України грошові кошти у розмірі 16003,41 грн у порядку спадкування за законом, що належали померлій ОСОБА_2 .

Зазначене рішення набрало законної сили 22.11.2018 року, про що мається відмітка секретаря суду. Відомості про подачу апеляційної скарги відповідачем чи іншими особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на дане рішення відсутні.

Листом Марківського об`єднаного управління пенсійного фонду України Луганської області № 119/П-14 від 07.08.2019 на звернення позивачки щодо виплати недоотриманої пенсії, відповідач повідомив про відмову у виплаті грошей на підставі того, що рішенням Старобільського районного суду встановлено право власності в порядку спадкування за законом, але не визначено шляху його реалізації.

Також судом першої інстанції встановлено, що рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 22.10.2018 року встановлено, що нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Суд першої інстанції, посилаючись на те, що судове рішення є обов`язковим до виконання, а позивачка, у встановленому законом порядку, набула право власності на нараховані, але не виплачені ПФУ грошові кошти в сумі 16003,41 грн, що належали її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , враховуючи, що відповідач не заперечує щодо суми невиплачених коштів у розмірі 16003,41 грн, дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання належного їй спадкового майна та за таких обставин, позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача суму недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, у розмірі 16003,41 гривень.

Проаналізувавши наявні дані, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі та надані, в їх сукупності, всі докази та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно з п.п. 1-5 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити…

Відповідно до мотивувальної частини оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, обґрунтовуючи свій висновок, керувався ст. 129-1 Конституції України щодо обов`язковості виконання судового рішення, а також послався на ст. 52 Закону України«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої сума пенсії,що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язкуз його смертю, виплачується -по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті. У разі відсутності членів сім`ї, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини, а також на аналогічні положення щодо недоотриманої суми пенсії, передбачені ст. 1227 ЦК України, ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно до положень ст.ст. 1218, 1227 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, у тому числі суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Встановивши, що не отримана спадкодавцем пенсія увійшла до складу спадщини та успадкована позивачкою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачка як спадкоємиця набула право на отримання не виплаченої пенсії. А оскільки відповідач відмовив їй у такій виплаті, не отримана сума пенсії підлягає стягненню з від повідача на користь позивачки.

Цей висновок суду узгоджується з нормами законодавства України щодо способів захисту права.

Позивачка у встановленому законом порядку набула право власності на грошові кошти у розмірі 16003,41 грн.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Вказаний принцип непорушності права власності закріплений в ч. 1 ст. 321 ЦК України, в якій зазначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Оскільки відповідач не визнає права власності позивачки на отримання грошових коштів в порядку спадкування за законом, право позивачки є порушеним та підлягає судовому захисту шляхом задоволення вимоги про стягнення зазначених грошових коштів.

Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про пропуск позивачкою ОСОБА_1 шестимісячного строку звернення до відповідача щодо виплати недоотриманої пенсії померлою ОСОБА_2 , передбаченого ч. 1 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, недоотримана за життя пенсія померлою ОСОБА_2 увійшла до складу спадщини та рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 22.10.20018 року за позивачкою ОСОБА_1 визнано право власності на нараховані, але не виплачені Пенсійним фондом України грошові кошти у розмірі 16003,41 грн, що належали померлій ОСОБА_2 , у порядку спадкування за законом.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, позивач, у встановленому законом порядку, набула право власності на нараховані, але не виплачені ПФУ грошові кошти в сумі 16003,41 грн, що належали її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що оскільки позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_2 та інші спадкоємці майна відсутні, відповідачем у справі є територіальна громада відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а не визначений позивачкою відповідач Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області.

Як вбачається з доводів позовної заяви, предметом спору у цій справі є нараховані відповідачем, але не виплачені позивачці ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 16003,41 грн, що належали матері позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачем не заперечується факт нарахування суми недоотриманої за життя ОСОБА_2 пенсії в сумі 16003,41 грн, на запит нотаріуса, а також оформлення та виплату позивачці ОСОБА_1 за разовим дорученням Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області допомоги на поховання ОСОБА_2 .

Крім того, рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 22.10.20018 року за позивачкою ОСОБА_1 визнано право власності на нараховані, але не виплачені Пенсійним фондом України грошові кошти у розмірі 16003,41 грн, що належали померлій ОСОБА_2 , у порядку спадкування за законом.

Аналіз відповідних норм права, у тому числі й Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дає підстави для висновку про те, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав за життя, виплачуються пенсійними фондами, також суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, що увійшли до складу спадщини, виплачуються спадкоємцям Пенсійним фондом, а не територіальною громадою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржником, за доводами апеляційної скарги не доведена наявність підстав для висновку щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для скасування рішення за доводами, викладеними у апеляційній скарзі, відсутні, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області залишити без задоволення.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 12 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 16.03.2020 року.

Головуючий І. О. Дронська

Судді В. К. Гаврилюк

О. Ю. Карташов