Справа №489/4045/16-ц
Провадження № 22 Ц-812/ 515/ 20 Головуючий суду першої інстанції : Губницький Д.Г.
Категорія - 34 Доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

2020 р., березня місяця, 17 дня м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів Лівінського І.В.

Кушнірової Т.Б.

із секретарем - Лівшенком О.С.

з участю

позивачки - ОСОБА_1

представників:

відповідача - Матвєєва Ю.І.

Борткевича Д.С.

позивачки - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16. 12.2016 р., у справі за

позовом

ОСОБА_1 до садівничого товариства «Путієць» ( далі - СТ «Путієць») про визнання незаконними дій та рішення загальних зборів щодо відключення її садового будинку від електропостачання, покладення зобов`язання щодо підключення садового будинку до електропостачання та відшкодування майнової і моральної шкоди,

встановила

15.08.2016 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до СТ «Путієць» про визнання незаконними дій та рішення загальних зборів щодо відключення її садового будинку від електропостачання, покладення зобов`язання щодо підключення садового будинку до електропостачання та відшкодування майнової і моральної шкоди.

Позивачка зазначала, що вона з 2013 року являється членом СТ «Путієць» та є власником земельної ділянки № НОМЕР_1 в межах території товариства, на якій зведено належний їй на праві власності садовий будинок

АДРЕСА_1 . її будинок було відключено відповідачем від електропостачання з причин несплати спожитої електроенергії.

Посилаючись на ці обставини та незаконність відключення, позивачка просила про задоволення позовних вимог.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.12.2016 р. ухвалено про відмову у задоволенні позову.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 02.02.2017 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у визнанні незаконними дій та рішення загальних зборів СТ «Путієць» щодо відключення її садового будинку від електропостачання, покладення зобов`язання щодо підключення садового будинку до електропостачання, скасоване та ухвалено нове про задоволення цих вимог позову.

В частині вимог про відмову у відшкодуванні майнової та моральної шкоди рішення суду першої інстанції залишено без зміни.

Постановою Верховного Суду від 06 листопада 2019 року рішення апеляційного суду Миколаївської області від 02.02.2017 року в частині визнання незаконними дій та рішення загальних зборів СТ «Путієць» щодо відключення її садового будинку від електропостачання, покладення на товариство зобов`язання щодо підключення садового будинку до електропостачання, скасоване, а справа в цій частині направлена на новий апеляційний розгляд.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про задоволення її позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість висновків суду та порушення норм матеріального права.

Перевіряючи законність та обгрунтованність рішення в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст. 1 ЦК України та приписами ст. 8 ЦПК України спори, що виникають між суб`єктами цивільних правовідносин вирішуються відповідно до актів цивільного законодавства, статутів цих суб`єктів та договору.

СТ «Путієць» є непідприємницьким товариством, правовий статус якого згідно з вимогами ст. 87 ЦК України визначається його статутом.

Статтею 1 Статуту визначено, що Товариство є громадською організацією добровільно об`єднаних громадян, які мають земельні ділянки, в межах території виділеної Товариству у постійне користування, з метою задоволення загальних інтересів у вирощуванні його членами фруктів та овочів, робіт по поліпшенню добробуту, а також обробці земель та агротехнічного обслуговування.

Даний статут є основним документом, який визначає економічні, організаційні, правові умови діяльності Товариства.

Товариство є юридичною особою та відповідно до положень ст. 96 ЦК України п.1.7 Статуту самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Вищим органом управління, згідно з приписами п. 4.2 Статуту, являються загальні збори.

Загальні збори у відповідності до положень п.4.4 Статуту, крім інших питань приймають рішення про обрання голови та членів правління.

Правління в період між загальними зборами здійснює керівництво діяльністю Товариства.

Правління очолюється головою правління, який відповідно до п.п. 4.13., 4.14 Статуту, реалізує надані повноваження щодо керівництва Товариством, у тому числі, шляхом здійснення контролю за виконанням членами товариства вимог Статуту, Правил внутрішнього розпорядку, рішень загальних зборів, Правління та міської ради з питань колективного садівництва.

При реалізації наданих повноважень голова правління діє від імені та в інтересах Товариства.

Членство у Товаристві засновується на цивільно-правовій угоді, яка укладається відповідно до приписів п.3.2 Статуту, з подальшим прийняттям правлінням відповідного рішення та затвердження його загальними зборами.

Після прийому у члени товариства кожному садоводу видається членська книжка, в яку заносяться дані про площу земельної ділянки, розмір та сплату членських внесків та інші відомості.

Приписами п. 2.5. Статуту визначено, що особа, яка набула право власності на земельну ділянку та споруди приймається у члени Товариства за її заявою.

Якщо такої зави не подано, то за згодою сторін з таким власником, відповідно до приписів п.3.9 Статуту може бути укладено договір про користування послугами, які надає товариство.

Згідно з положеннями п. 3.5 Статуту члени товариства, у тому числі, власники або землекористувачі земельних ділянок, зобов`язані виконувати вимоги земельного законодавства Статуту товариства, правила внутрішнього розпорядку, рішення правління та загальних зборів.

У тому числі, відповідно до приписів підп. підп. 9, 12 цього пункту Статуту, своєчасно сплачувати цільові та членські внески, виконувати інші обов`язки передбачені статутом.

Пунктом 3.6 Статуту передбачені заходи впливу, які можуть застосовуватися за порушення його вимог.

Зокрема, передбачене відключення водо- та енергопостачання у випадках передбачених законодавством.

До спеціального законодавства у сфері енергопостачання відноситься Закон України «Про електроенергетику» від 16.10.1997р. № 575/97-ВР ( далі - Закон № 575/97-ВР), а також підлягають застосуванню положення «Правил користування електроенергією для населення» ( затв. постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357 з наступними змінами в ред. постанови КМУ № 1408 від 26.12.2011р., далі - ПКЕЕн)

Статтею 27 Закону № 575/97-ВР визначено, що правопорушенням в електроенергетиці, зокрема, є порушення правил користування енергією.

Пунктами 27, 30 ПКЕЕн передбачене відключення електроенергії споживачу у разі недопуску до приладів обліку та несплати обсягу спожитої електроенергії.

Крім того, у зносинах СТ «Путієць» з постачальником електроенергії- ПАТ «Миколаївобленерго» мають застосовуватися «Правил користування електроенергією» ( затв. постановою Національною комісією з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 р. № 28 з наступними змінами, далі- Правила), які діяли до 11.06.2018 року.

Так, дія цих Правил поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб, крім населення (споживачі електричної енергії - фізичні особи, які з метою задоволення власних побутових або господарських потреб споживають електричну енергію для потреб електроустановок, що належить їм за ознакою права власності або користування, за винятком електроустановок, які використовуються для здійснення в установленому законодавством порядку підприємницької та/або незалежної професійної діяльності), а Правила користування електроенергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів країни № 1357 від 26 липня 1999 року регулюють відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальником, тобто мають різні предмети правового регулювання.

Крім того, слід застосовувати умови договору № 44/1081 від 16 травня 2007 року, укладеного у відповідності до цих Правил між ПАТ "Миколаївобленерго" і СТ "Путієць", яким врегульовані відносини постачальника (ПАТ "Миколаївобленерго"), споживача (СТ "Путієць"), та субспоживачів.

Так приписами розділу 8 цього договору передбачено право Садового товариства на відключення електроустановок субспоживача за певних умов, зокрема, у разі заборгованості субспоживача за електричну енергію, але за погодженням із Постачальником.

При виконанні відключення також слід враховувати, що відповідно до приписів частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Статтею 26 Закону України "Про електроенергетику" встановлено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Відповідно до положень пункту 1.2 Правил, населений пункт - юридична особа-споживач (власник електроустановок населеного пункту або уповноважена власником (співвласниками) експлуатаційна організація, в господарському віданні якої є електроустановки населеного пункту), об`єднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту; споживачі населеного пункту - населення, електроустановки якого приєднанні до технологічних електричних мереж населеного пункту та яке розраховується за використану електричну енергію з населеним пунктом.

Садівниче товариство у розумінні зазначених Правил є населеним пунктом, а його члени є споживачами населеного пункту.

Пунктами 12.3 та 12.4 цих Правил передбачено, що населений пункт на підставі договору про постачання електричної енергії здійснює закупівлю електричної енергії у постачальника електричної енергії, з метою її подальшого використання споживачами населеного пункту для задоволення комунально-побутових потреб споживачів населеного пункту для технічних цілей та інших потреб населеного пункту. За обсяги закупленої електричної енергії з постачальником електричної енергії розраховується населений пункт відповідно до умов договору. Закупівля електричної енергії у постачальника за рахунок коштів споживачів населеного пункту, умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів населеного пункту, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту регулюються установчими документами населеного пункту та/або укладеними у встановленому законодавством порядку договорами між споживачами населеного пункту та населеним пунктом щодо обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту.

Положеннями пункту 12.5 вищевказаних Правил визначено, що у разі виходу із складу населеного пункту або прийняття відповідного рішення органом управління населеного пункту споживач населеного пункту або фізична особа, електроустановки якої приєднані до технологічних електричних мереж населеного пункту, для користування електричною енергією має право: змінити у встановленому порядку схему електропостачання та приєднати належну йому електроустановку до електричних мереж електропередавальної організації; укласти тристоронній договір про користування електричною енергією на території населеного пункту з постачальником електричної енергії та населеним пунктом на основі типового договору та договір про користування електричною енергією відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357.

При цьому згідно з пунктом 12.6 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин та діяли до 26 червня 2018 року, договір про користування електричною енергією на території населеного пункту може бути укладений у разі виконання таких умов: 1) особа, яка має намір набути статус споживача на території населеного пункту, та населений пункт не мають боргів за електричну енергію перед населеним пунктом та постачальником електричної енергії відповідно; 2) технічний стан розрахункового засобу обліку, яким обладнана електроустановка особи, яка має намір набути статусу споживача на території населеного пункту, відповідає вимогам нормативно-технічних документів; 3) особою, яка має намір набути статус споживача на території населеного пункту, створені технічні можливості щодо забезпечення безперешкодного доступу представників постачальника електричної енергії, підприємства, що здійснює передачу електричної енергії, до власних електричних установок для контролю за рівнем споживання електричної енергії, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 29.04.2013 р. стала власником земельної ділянки № НОМЕР_1 в СТ «Путієць» , але заяв про прийняття у члени товариства відповідно до п.2.5 Статуту не подавала, договору з товариством як самостійний власник не укладала.

Не укладала також вона і договору з ПАТ «Миколаївобленерго» на користування електроенергією.

В той же час, вона продовжувала користуватися електроенергією, не сплачуючи з листопада 2014 року її вартість до каси товариства за показами лічильника.

26.06.2016 р. садовий будинок, який розташований на належній позивачці земельній ділянці, на підставі рішень загальних зборів та правління товариства було відключено від електропостачання з причин несплати заборгованості за спожиту електроенергію та не допуску до приладу обліку.

Сторони визнають, що позивачка передавала кошти на оплату електроенергії колишньому голові СТ «Путієць» - ОСОБА_4 , який збираючи кошти також з декількох інших споживачів електроенергії, як голова цієї громадської організації вносив їх на рахунок ПАТ «Миколаївобленерго» не за показами загального лічильника, а за даними, які вказували самі субспоживачі.

При цьому, з наявних платіжних доручень неможливо встановити, яку частку з загальної суми платежу становить частка ОСОБА_1 .

Адже ні акту звірки розрахунків, ні будь-яких інших доказів погашення таким способом своєї заборгованості позивачка не надала.

Крім того, оплата за спожиту електроенергію членами товариства або вільними власниками за змістом положень ст. 3.5 Статуту має здійснюватися в касу або на рахунок товариства.

За змістом договору, укладеного СТ «Путієць» з ПАТ «Миколаївобленерго» № 44/1081 від 16.05.2007 р. саме товариство викуповує електроенергію в точці продажу та повинне здійснювати платежі за спожиту електроенергію на рахунок постачальника.

При цьому не надано доказів того, що ОСОБА_4 був уповноважений на перерахування коштів на рахунок постачальника за членів товариства чи інших вільних власників.

Матеріали справи не містять доказів погодження відповідачем із ПАТ "Миколаївобленерго" відключення садового будинку ОСОБА_1 від електропостачання, але у справі немає доказів того, що ПАТ "Миколаївобленерго" заперечувало щодо відключення будинку ОСОБА_1 від електромережі СТ "Путієць" або посилалося на порушення його компетенції.

Судом також встановлено, що позивачка належним чином попереджалась про наявність заборгованості та про наслідки невиконання обов`язку щодо її погашення.

Також належними доказами підтверджено, що саме порушення статутних вимог щодо порядку оплати за спожиту електроенергію стало наслідком виникнення заборгованості позивачки перед товариством.

Адже власником електроенергії, яку споживала позивачка було товариство, яке відповідно до договору з ПАТ «Миколаївобленерго», закуповує її для власних потреб та потреб субспоживачів.

Суд першої інстанції належним чином дослідив встановлені обставини справи, дав правильну юридичну оцінку наданим доказам та встановивши правомірність дій товариства, як щодо відключення, як наслідок правопорушення з боку позивачки, так і щодо відсутності підстав для покладення на товариство обов`язку щодо підключення садового будинку до електропостачання, прийшов правильного і обгрунтованого зібраними доказами висновку про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, адже зі змісту статутних вимог Товариства, щодо заходів впливу на несправних боржників, положень договору на постачання електроенергії ( п. 8.1.6 додаткової угоди до нього), вимог п. п. 12.3-12.6 Правил вбачається що в разі наявності заборгованості за використану електроенергію Товариство вправі застосувати таких захід впливу, як відключення від електропостачання, а наступне підключення можливе лише за відсутності заборгованості та відповідно згоди користувача на укладення договору, як з товариством так і енергопостачальником.

Саме такий висновок щодо застосування вимог Правил міститься у постанові Верховного Суду від 19.06.2019 р. ( справа №784/995/17 пр. №61-33/703/св 18)

Оскільки на час відключення та на час заявлення вимоги про підключення була наявною непогашена заборгованість позивачки за використану електроенергію, то відсутні підстави вважати, що товариство діяло неправомірно.

При цьому слід мати на увазі, що приписи пункту 3.6 Статуту щодо заходів впливу на порушників статутних вимог направлені на запобігання шкоди, яка зокрема, в разі несплати заборгованості одним із користувачів електроенергії, завдається самому товариству та усім його членам.

Колегія суддів прийшла висновку, що позивачка не є членом товариства, а тому на неї, як вільного власника розповсюджуються вимоги Правил про необхідність укладення трьохстороннього договору для підключення.

Наявність у неї членської книжки пояснена представником відповідача- ОСОБА_2 тим, що він свого часу пішов назустріч проханню чоловіка позивачки - ОСОБА_3 та видав її для вирішення питання про оформлення права власності на садовий будинок.

Ці пояснення не спростовані, адже ні заяви про прийняття в члени товариства ні відповідного рішення загальних зборів або його правління у матеріалах справи немає.

Суд першої інстанції не зробив однозначного висновку щодо членства позивачки у товаристві, а лише послався на те, що відповідач не заперечує її членство, але такі посилання не спростовують правильність висновків суду щодо правових наслідків правопорушення з боку позивачки та не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення.

Не має правового значення той факт, що на час апеляційного розгляду садовий будинок підключено до енергопостачання, а представники товариства визнали відсутність заборгованості, як погашеної позивачкою, адже апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованність рішення суду першої інстанції на час його ухвалення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.12.2016 р. в частині відмови у визнанні незаконними дій та рішення загальних зборів щодо відключення її садового будинку від електропостачання, покладення зобов`язання щодо підключення садового будинку до електропостачання- залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але з цього часу на протязі тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду лише у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: І.В. Лівінський

Т.Б. Кушнірова

Повний текст постанови складено 20.03.2020 р.