Дата документу 30.09.2020 Справа № 335/5499/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/5499/20
Провадження №22-ц/807/2926/20
Головуючий в 1-й інстанції Шалагінова А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2020 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 29 липня 2020 року) у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року до суду надійшов позов комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, який мотивовано тим, що відповідач своєчасно не здійснює оплату за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються за адресою його проживання: АДРЕСА_1 , у результаті чого за період з 01.06.2013 по 30.04.2020 утворилась заборгованість у розмірі 9 886,31 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також стягнути судові витрати в розмірі 2 102,00 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2020 року, позов Комунального підприємства «Водоканал» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Водоканал» заборгованість за спожиту воду і послуги водовідведення за період з 1 червня 2013 р. по 30 квітня 2020 р. у розмірі 9 886 (дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят шість) грн. 31 коп., а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким вимоги позивача задовольнити частково стягнувши суму заборгованості за період з 01.11.2019 року по березень 2020 року у розмірі 785,84 грн.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що у зв`язку неотриманням копії позовної заяви та необізнаністю про розгляд справи у суді, відповідач був позбавлений права подати заяву про застосування строків позовної давності, про що заявляє апеляційному суду вказуючи, що позивач заявляючи вимоги про стягнення заборгованості з червня 2013 року по 30.04.2020 року пропустив строк позовної давності щодо стягнення частини заборгованості за вказаний період, крім того з урахуванням того, що відповідач відбував покарання у вигляді позбавлення волі за вироком суду, він не користувався послугами позивач, а тому задоволенню з урахуванням наведеного підлягають вимоги щодо стягнення заборгованості за період з листопада 2019 по березень 2020 року у розмірі 785,84 грн.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Комунальне підприємство «Водоканал», зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2020 року це 210 200 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2102,00 грн. (2102,00 грн. Х 100 = 210 200 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем протягом періоду з 01.06.2013 по 30.04.2020 надавались відповідачу послуги з централізованого водопостачання і водовідведення у житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до розрахунку суми заборгованості, за період з 01.06.2013 по 30.04.2020 заборгованість відповідача за надані послуги з централізованого водопостачання і водовідведення складає 9 886,31 грн. (а.с. 3-5).

Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання з оплати послуг за спожиту воду і послуги каналізації виконував неналежним чином, внаслідок чого в нього виникла заборгованість перед позивачем, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 9 886,31 грн.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та її водовідведення для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Згідно до статутних документів, основним видом діяльності комунального підприємства "Водоканал" є забезпечення безперебійного постачання населенню, підприємствам, організаціям м. Запоріжжя й області питної води та водовідведення, тому заявник в силу закону є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення.

Частиною 1 ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, причому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Згідно із приписами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 66-68 ЖК України, наймач (власник) зобов`язаний своєчасно щомісяця вносити оплату за надані йому комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання і водовідведення.

Згідно з пунктом 18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць; оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до положень ст. 526 ЦПК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги.

Судом було встановлено, що відповідач є споживачем послуг, що надає КП "Водоканал", але вчасно не вносив оплату за надані послуги.

Відповідно до розрахунку суми заборгованості, за період з 01.06.2013 по 30.04.2020 заборгованість відповідача за надані послуги з централізованого водопостачання і водовідведення складає 9 886,31 грн. (а.с. 3-5).

За вказаний період жодних проплат відповідачем за надані послуги внесено не було.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Оскільки відповідач не приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції з причин неотримання за місцем реєстрації поштової кореспонденції і заявив про застосування строків позовної давності до заявлених позовних вимог при поданні апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе вказану заяву розглянути.

Згідно з статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

За період з 01.06.2013 року по 30.04.2020 року відповідачем послуги позивача не сплачувались, а відповідно переривання строку позовної давності не відбулося, у зв`язку чим у задоволенні вимог щодо стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення за період з червня 2013 по червень 2017 року слід відмовити, оскільки вони заявлені поза межами строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом неправильно визначений розмір заборгованості і не враховано, що відповідач певний час не був споживачем послуг позивача, через те, що відбував покарання у вигляді позбавлення волі, є неспроможними.

Порядок проведення перерахунку за надання послуг з водопостачання та водовідведення споживачам фізичним особам регулюється Законом України «Про питну воду і питне водопостачання» №2918-ІІІ від 10.01.2002р., Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р., «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», введеними в дію Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005р.№ 630, «Порядком зменшення розміру плати за комунальні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї», затвердженим Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 306/1 від 23.07.2013р. та «Порядком зменшення розміру плати за комунальні послуги в разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї за місцем реєстрації», затвердженим Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради №142 від 24.03.2017р.

Зокрема, статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що споживач має право на зменшення розміру оплати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його, їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Порядком визначено, що при несвоєчасному зверненні споживача до виконавця послуг з питання оформлення перерахунку за спожиті послуги останній уточнює та вносить зміни до особових рахунків спочатку поточного кварталу. За попередній період перерахунки не проводяться.

Доказів звернення до позивача з питання про проведення перерахунку заборгованості відповідач не надав.

Враховуючи наведене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення, про часткове задоволення вимог позивача в межах строку позовної давності з липня 2017 по квітень 2020 року у сумі 4109,81 грн.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. В зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог та вимог апеляційної скарги, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача за подання позовної заяви складає 873,80 грн., а з позивача на користь відповідача за подання апеляційної скарги 1591,35 грн.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2020 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Водоканал» заборгованість за спожиту воду і послуги водовідведення за період з 01 липня 2017 по 30 квітня 2020 року у сумі 4109,81 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Водоканал» витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви 873,80 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Водоканал» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги 1591,35 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 30 вересня 2020 року.

Судді: С. В. Кухар

О.В. Крилова

О.З. Поляков