Справа № 458/826/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2020 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кшик О.І.

секретаря судового засідання Сисан С.І.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дітей,

встановив:

16.10.2019 ОСОБА_1 звернулась до Турківського районного суду Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача в її користь на утримання неповнолітніх дітей, а саме: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.04.2018 і до досягнення дітьми повноліття. Вважає, що розмір аліментів, який стягується з відповідача є недостатнім для забезпечення рівня життя двох дітей. Вказує на те, що споживчі ціни на товари, необхідні для дітей, з моменту призначення аліментів виросли, крім того, з віком змінюються їхні потреби, тому на утримання необхідно дедалі більше коштів. Відповідач працює за кордоном, отримує достатньо високий, мінливий та нерегулярний дохід для того, щоб сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі прожиткового мінімуму на кожну дитину.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І.

Ухвалою суду від 04.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві. Додатково вказала, що відповідач сплачує аліменти в розмірі 2300 грн. на двох дітей та заборгованості по сплаті аліментів не має. Працює у Польщі і має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. 18.08.2020 електронною поштою надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що сплачує аліменти у визначеному розмірі, в дан6ий час матеріальний стан його погіршився. 25.08.2020 електронною поштою надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

03.09.2020 позивач ОСОБА_1 подала відповідь на відзив та долучила фіскальні чеки про придбання товарів для дітей.

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Як видно з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 06.04.2011, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Турківського районного управління юстиції Львівської області, народилась ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі батьки вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно з свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 27.06.2013, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Турківського районного управління юстиції у Львівській області, народився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі батьки вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.8).

Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 17.05.2018 вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 13.04.2018 року до досягнення дітьми повноліття.

Як підтверджується довідкою виконавчого комітету Турківської міської ради Львівської області від 12.09.2019 №2439, разом з позивачкою ОСОБА_1 проживають дочка ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 (а.с. 9).

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо утримання неповнолітніх дітей, які регулюються главою 15 розділу ІІІ Сімейного Кодексу України.

Вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів, які зобов`язаний сплачувати відповідач на користь позивача, суд виходить з наступних мотивів та положень закону.

Статтею 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо збільшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення чи збільшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме: з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, на підтвердження своїх вимог щодо збільшення розміру аліментів, позивач в позові та поясненнях під час судового розгляду посилалася на те, що матеріальне становище відповідача покращилось, оскільки, він працює за кордоном та отримує достатньо високий, мінливий та нерегулярний дохід, однак жодного доказу цього не надала.

Враховуючи вищенаведене та те, що позивачка доказів про погіршення її матеріального стану та покращення матеріального стану відповідача з моменту стягнення аліментів на утримання дітей не надала, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для збільшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів.

Згідно із Законом про Держбюджет на 2020 рік (стаття 7) прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тобто, на двох дітей мінімальний розмір аліментів складає 2318 гривень.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За рішенням суду № 458/397/18 від 17.05.2018 року відповідач сплачує аліменти на двох дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, заборгованості по сплаті аліментів не має, що підтверджується довідкою начальника Турківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 18.09.2019 №6373/15.30-17 (а.с. 12).

Матеріали справи не містять письмових доказів, що витрати на забезпечення необхідного рівня життєдіяльності неповнолітніх дітей сторін перевищують розмір аліментів, які позивач отримує на їх утримання.

Крім того, обов`язок по утриманню дітей є обов`язком обох батьків, і не може бути покладений лише на батька.

Отже, за умови відсутності доказів у справі, суд вважає, що розмір стягуваних аліментів за рішенням суду відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України.

Витрати позивачки на посуду, одяг, взуття, іграшки, зошити, словник, щоденник, підставки на книжки, олівці для малювання, пластилін, краски, обкладинки та ручки - не є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України, становлячи самостійний предмет спору, а отже, не підлягають включенню до оспорюваних аліментних зобов`язань.

Водночас, обґрунтування позовних вимог про збільшення розміру аліментів на утримання дітей, які стягуються за рішенням суду з покликанням на зміну матеріального стану у зв`язку із зростанням вартості товарів та послуг, збільшенням потреб дітей не ґрунтуються на вимогах закону, які визначають підстави для зміни розміру аліментів, та не узгоджуються з визначеними законом способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину.

Відтак, враховуючи те, що позивачем не доведено, що від дня ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились сімейне становище та матеріальний стан платника або одержувача аліментів, виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті позивача, відповідача чи їх неповнолітніх дітей, і що є підставою для збільшення розміру аліментів, суд, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним доказам, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи те, що в задоволенні позову відмовлено, а позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що такі судові витрати мають бути компенсовані за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.192 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-82, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дітей - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 29.09.2020.

Суддя О.І. Кшик