УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участі секретаря судових засідань Павлюх Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Ужгороді скаргу адвоката Куруц Андрія Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ужгородського районного відділу ДВС ПЗ МРУМЮ (м. Івано-Франківськ) Головного державного виконавця Беляков Максима Ігоровича про арешт коштів боржника від 07.05.2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Куруц А.А. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на постанову головного державного виконавця Ужгородського районного відділу ДВС ПЗ РУМЮ (м. Івано-Франківськ) Беляков М.І. про арешт коштів боржника від 07.05.2020 року в частині накладення арешту на кошти, що надходять на рахунок який використовується для зарахування заробітної плати та інших соціальних виплат. Мотивуючи вимоги скарги вказує на те, що 17.12.2018 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області винесено рішення, яким вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь дочірнього підприємства «Тиса-Виноградів» товариства з обмеженою відповідальністю «Плодоовоч-Уж» завдані матеріальні збитки у сумі 44 490 грн. 54 коп. та судовий збір у сумі 1 762, 00 грн.

08.07.2019 року за результатами розгляду справи № 308/1458/18 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було видано виконавчий лист та 26.07.2019 року Ужгородським РВ ДВС відкрито виконавче провадження на основі виконавчого листа від 08.07.2019 року ВП № 59656778. В подальшому, 07.05.2020 року в межах ВП № 59656778 головним державним виконавцем Ужгородського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Беляков М.І. винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках ПАТ «УкрСиббанк», АТ «Ощадбанк», АБ «Укргазбанк», ПАТ «Сбербанк», ПАТ «Комінвестбанк», ПАТ КБ «Приватбанк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «Укрексімбанк», ПАТ «Укрсоцбанк», ПАТ «Акцент-Банк», ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «ОТП Банк», АТ «Універсал Банк».

З 22.06.2018 року ОСОБА_1 офіційно працевлаштована та працює в ТОВ «КСЕМАР» на постійній основі. Отримує заробітну плату на рахунок НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» МФО 312356, код отримувача НОМЕР_2 .

В період з 05 по 08 червня ОСОБА_1 отримує заробітну плату. Однак, замість заробітної плати скаржниця отримала смс повідомлення про те, що її рахунок заблоковано відповідно до постанови державного виконавця. Окрім того, представник скаржниці вказує на те, що постанови про арешт коштів боржника від 07.05.2020 року ВП № 59656778 нею отримано не було. А тому, 16.06.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського РВ ДВС Південно Західного МУМЮ з письмовою заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та отримано копію постанови про арешт коштів боржника в рамках ВП № 59656778.

Оскільки ОСОБА_3 позбавлена можливості отримувати заробітку плату, так як арешту на її зарплатний рахунок накладено без законних на те підстав, що порушує закріплене Конституцією України право на своєчасне отримання винагороди за працю, у зв`язку з чим скаржниця залишена без засобів до існування, просить суд задовольнити подану скаргу та постановити ухвалу, якою скасувати постанову головного державного виконавця Ужгородського районного відділу ДВС Південно Західного МУМЮ (м. Івано Франківськ) Белякова М.І. у межах виконавчого провадження № 59656778 про арешт коштів боржника від 07.05.2020 в частина накладення арешту на кошти, що знаходяться на рахунку ОСОБА_3 НОМЕР_1 , МФО 312356 філії Закарпатського обласного АТ Ощадбанк м. Ужгород на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_2 .

Суд констатує, що суб`єктом оскарження подано до суду відзив на скаргу, в якому ОСОБА_4 просить відмовити в задоволенні даної скарги з тих підстав, що накладення арешту на кошти, які знаходяться на рахунку ОСОБА_3 НОМЕР_1 , який використовується для зарахування заробітної плати відбулося згідно вимоги ЗУ «Про виконавче провадження», а тому відсутні підстави для задоволення даної скарги.

Представник скаржника ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду клопотання, в якому зазначив, що вимоги скарги підтримує в повному обсязі та просить суд провести розгляд справи за його відсутності.

Суб`єкт оскарження головний державний виконавець Ужгородського РВ ДВС ПЗ МРУМЮ (м. Івано-Франківськ) Беляков М.І. повідомлявся судом про час та місце розгляду скарги, однак до суду не з`явився.

А тому суд розглядає дану скаргу без участі сторін, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка учасників справи не перешкоджає розгляду скарги.

За таких обставин, суд проводить слухання справи у відсутність сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали скарги, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що 08.07.2019 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області по справі № 308/1458/18 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь дочірнього підприємства «Тиса-Виноградів» товариства з обмеженою відповідальністю «Плодоовоч-Уж» завдані матеріальні збитки у сумі 44490, 54 грн. та судовий збір у сумі 1762 грн.

26.07.2019 року державним виконавцем Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області Качур М.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59656778 щодо виконання виконавчого листа № 308/1458/18 від 08.07.2019 року виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь дочірного підприємства «Тиса-Виноградів» товариства з обмеженою відповідальністю «Плодоовоч-Уж» завдані матеріальні збитки у сумі 44490, 54 грн. та судовий збір у сумі 1762 грн.

07.05.2020 року головним державним виконавцем УЖ РВ ДВС Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Беляковим М.І. винесено постанову на арешт коштів боржника, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

З наявної в матеріалах справи Довідки № 07/06 від 18.06.2020 року, виданої ТОВ «Ксемар», вбачається, що ОСОБА_3 працює в ТОВ «КСЕМАР» на постійній основі на посаді завідуючого виробництвом з 22.06.2018 року.

Судом встановлено, що виплата зарплати та інші заохочувальні і соціальні виплати пов`язані з оплатою праці ОСОБА_3 перераховуються на поточний рахунок в філії Закарпатського обласного АТ Ощадбанк м. Ужгород, МФО 312356, номер рахунку НОМЕР_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи Довідкою № 08/06 від 18.06.2020 року, виданою ТОВ «Ксемар».

Також, з наявної в матеріалах справи Довідки № 264/1 від 18.06.2020 року, виданою в.о. керуючого ТВБВ №10006/0162 Гінчак Ж.В., вбачається, що ОСОБА_3 являється клієнтом Філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» та має відкритий зарплатний рахунок № ( НОМЕР_3 , IBAN НОМЕР_1 , МФО 312356).

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 2, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

В той же час, відповідно до статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01липня 1949 року №95, ратифікована 23 червня 1992року, заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Заробітна плата в розумінні поняття «власності» є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю, статтях 15, 22, 24 Закону України «Про працю».

Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.

Відповідно до статі 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, накладення арешту на рахунок НОМЕР_1 , який відкритий в Філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» та призначений для перерахування на нього заробітної плати скаржника ОСОБА_1 , призводить до порушення конституційних прав заявника, та позбавлення його коштів на існування.

Згідно вимог ч.2 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частин 3, 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Суд констатує, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства, арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що надані скаржником докази в підтвердження обставин, викладених у скарзі, є належними, допустимими, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даної скарги.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.19, 43 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 80, 81, 89, 175, 260, 447-451 ЦПК України, ст.1, 18, 52, 59, 70 Закону України «Про виконавче провадження», ст.5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката Куруц Андрія Андрійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ужгородського районного відділу ДВС ПЗ МРУМЮ (м. Івано-Франківськ) Головного державного виконавця Беляков Максима Ігоровича про арешт коштів боржника від 07.05.2020 року задовольнити.

Постанову головного державного виконавця Ужгородського районного відділу Державної виконавчої служби Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Белякова М.І. від 07.05.2020 року по ВП №59656778 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на кошти, що надходять на рахунок НОМЕР_1 , МФО 312356 філії Закарпатського обласного АТ Ощадбанк м. Ужгород на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_2 - скасувати.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду: В.Й. Данко