РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 року м. Рівне

Справа № 556/1254/19

Провадження № 22-ц/4815/365/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Гордійчук С.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області в складі судді Котик Л.О. від 18 грудня 2019 року, проголошене в 12 год. 27 хв. в смт. Володимирець,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину.

Позовні вимоги мотивувала тим, що згідно рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 13.08.2014 року з ОСОБА_2 стягнуто на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 20 грн. на дитину, щомісячно, і до досягнення ним повноліття.

Однак, на даний час сума стягнутих аліментів є не достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Крім того, їх син дуже часто хворіє, стоїть на «Д» обліку у лікаря невролога, так як має складне, довготривале та практично невиліковне захворювання, в зв`язку з чим вона несе додаткові витрати на його лікування.

Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та 26720 грн. додаткових витрат.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, встановлений рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 13.08.2014 року та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн., щомісячно, на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення сином повноліття.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявлений позивачем розмір аліментів, а саме по 2000 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи інтересів і становища, як відповідача так і позивача.

Також, враховуючи достовірно встановлені судом докази, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позову в частині стягнення понесених додаткових витрат на дитину в сумі 3528,22 грн.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначає, що задовольняючи позовні вимоги про збільшення розміру аліментів до 2000 грн. на місяць, суд виходив з не підтвердженої доказами фактичної можливості у нього сплачувати аліменти в такому розмірі, а виходячи лише із припущення, що він як фізично здорова особа працездатного віку, потенційно здатний працевлаштуватись та одержувати доходи у розмірі, що забезпечить сплату аліментів у заявленому позивачкою розмірі, не враховуючи при цьому соціальних та економічних умов для такого працевлаштування та можливості в одержанні відповідного доходу.

Таким чином, не встановивши наявності у нього доходу, що дозволяв би сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн., додаткових заробітків, рухомого чи нерухомого майна, суд суб`єктивно прийняв рішення на користь позивачки.

Вважає, обґрунтованим збільшення розміру аліментів до 1200 грн. щомісяця, оскільки такий розмір є об`єктивним та справедливим.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів змінити та визначити їх в розмірі 1200 грн. щомісячно.

Рішення суду першої інстанції в частині додаткових витрат сторонами не оскаржується та його законність в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 13.08.2014 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі, в розмірі 20 грн. на дитину, щомісячно, і до досягнення ним повноліття.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, 8.06.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", відповідно до якого внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня - 2218 грн.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи наведене, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених в судовому порядку підстав, передбачених статтею 192 СК України, зокрема зміни матеріального або сімейного стану, або стану здоров`я платника або одержувача аліментів.

Встановивши, що відповідач сплачує аліменти на утримання сина в розмірі 20 грн. щомісячно, тобто в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством, та якого явно не достатньо для забезпечення нормального розвитку дитини, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів.

Крім того, відповідач погоджується добровільно сплачувати аліменти в розмірі 1200 грн., що підтверджує його можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Разом з тим, оскільки, позивачем у даній справі не було надано суду доказів, за допомогою яких можливо встановити матеріальне становище дитини з урахуванням розміру доходів її матері та щомісячні грошові потреби дитини, які забезпечують її гармонійний розвиток, а відтак і потребу в стягнені заявленого розміру аліментів, а судом не вмотивовано у рішенні, що на утримання малолітньої дитини необхідно стягувати аліменти саме в розмірі 2000 грн., а також, що відповідач має можливість їх сплачувати в такому розмірі, колегія суддів приходить до висновку, що присуджений розмір аліментів є дещо завищеним та не є обґрунтовано доведеним.

Враховуючи вищенаведені обставини, рівність обов`язку матері та батька по утриманню дитини, а також виходячи з необхідного можливого та розумного обсягу матеріальних витрат на утримання дитини, що на думку суду, буде забезпечувати нормальний розвиток дитини, яку відповідач зобов`язаний утримувати, колегія суддів вважає за доцільне змінити розмір стягнутих з нього аліментів на утримання сина з 20 грн. до 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Кошти в сумі 1500 грн. на утримання малолітнього сина від батька є помірною сумою, вона не є завищеною в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку, потреб дитини та не є такою, що створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру.

Покликання відповідача на наявність у нього можливості сплачувати аліменти лише у розмірі 1200 грн. не заслуговують на увагу, оскільки, він є працездатним, інших утриманців не має, а відсутність у нього постійного заробітку не звільняє його від обов`язку утримувати свого малолітнього сина.

Крім того, будь-яких доказів того, що він звертався до центру зайнятості або вчиняв інші дії по своєму працевлаштуванню суду не надано.

Із врахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про збільшення розміру аліментів підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України підлягають пропорційному розподілу понесені сторонами судові витрати.

При подачі позову підлягав сплаті судовий збір у розмірі 768,4 грн.

Однак, позивач звільнена від сплати судового збору у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

За подачу апеляційної скарги відповідачем було сплачено 1152,6 грн. судового збору.

Таким чином, в зв`язку частковим задоволенням позовних вимог на 32,36 % на рахунок відповідача підлягає віднесенню судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги в сумі 621,64 грн. ((768,4+1152,6)х32,36)

Отже, відповідачу слід повернути з державного бюджету судовий збір в сумі 530,96 грн. (1152,6 - 621,64).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, ст.ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 18 грудня 2019 року в частині збільшення розміру аліментів та судових витрат скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, стягнутих рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 13 серпня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20 грн. до 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Управлінню Державної казначейської служби України у м. Рівне повернути ОСОБА_2 кошти в розмірі 530 (п`ятсот тридцять) грн. 96 коп., які були сплачені ним на рахунок отримувача: УК у м. Рівне №UA0017002, код отримувача 38012714, банк отримувача Казначейство України, МФО отримувача: 899998, згідно квитанції від 15 січня 2020 року.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 .

Повний текст виготовлено 17 березня 2020 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Гордійчук С.О.