Справа №701/863/20
Провадження №2/701/368/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2020 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого-судді -Костенка А. І.
за участю секретаря -Киряхно Е. М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до Дзензелівської сільської ради с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання прав забудовника в порядку спадкування за законом,
Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання прав забудовника в порядку спадкування за законом.
На підставу своїх вимог спирається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області померла мати позивача ОСОБА_3 . Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 05.12.2013 року виконавчим комітетом Дзензелівської сільської ради Маньківського району, актовий запис №34. Після її смерті відкрилась спадщина, у яку входить, житловий будинок в АДРЕСА_1 , та разом з тим на вказане майно відсутній правовстановлюючий документ. Згідно довідки Дзензелівської сільської ради спадкоємцями померлої ОСОБА_3 за законом є діти: позивач, який на час відкриття спадщини проживав зі спадкодавцем та його брат ОСОБА_2 . Те, що позивач є спадкоємцем першої черги також підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 . Позивач прийняв спадщину після смерті своєї матері, оскільки проживав у вказаному будинку на час смерті спадкодавця та продовжує проживати в ньому до теперішнього часу, що підтверджується довідкою сільської ради №358. До нього як до правонаступника-спадкоємця перейшли всі права та обов`язки матері як забудовника по праву спадкування. При цьому, інший спадкоємець першої черги спадкування за законом брат позивача (син померлої ОСОБА_3 ) ОСОБА_2 , небажає приймати у спадщину вказаний будинок та присадибну земельну ділянку та не вжив ніяких заходів до її оформлення. На підставі заяви позивача від 02.06.2014 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори була відкрита спадкова справа №167 за 2014 рік. 28.07.1020 року позивач звернувся до державного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , що належав спадкодавцю ОСОБА_3 , однак постановою державного нотаріуса від 28.07.2020 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не було пред`явлено правовстановлюючих документів на спадкове майно, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.
Позивач до суду не з`явився, але в своїй позовній заяві просив справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об?ємі.
Відповідач Дзензелівська сільська рада в судове засідання не з`явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але згідно письмової заяви не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача та просить справу слухати у його відсутності.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.
У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню згідно вимог ст. ст. 16, 319, 322, 328, 376, 1216, 1218, 1220, 1223, 1268 ЦК України, виходячи із того, що як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області померла мати позивача ОСОБА_3 . Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 05.12.2013 року виконавчим комітетом Дзензелівської сільської ради Маньківського району, актовий запис №34 (а.с. 13). Після її смерті відкрилась спадщина, у яку входить, житловий будинок в АДРЕСА_1 , та разом з тим на вказане майно відсутній правовстановлюючий документ. Згідно довідки Дзензелівської сільської ради спадкоємцями померлої ОСОБА_3 за законом є діти: позивач, який на час відкриття спадщини проживав зі спадкодавцем та його брат ОСОБА_2 . Те, що позивач є спадкоємцем першої черги також підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 . Позивач прийняв спадщину після смерті своєї матері, оскільки проживав у вказаному будинку на час смерті спадкодавця та продовжує проживати в ньому до теперішнього часу, що підтверджується довідкою сільської ради №358 (а.с. 14). До нього як до правонаступника-спадкоємця перейшли всі права та обов`язки матері як забудовника по праву спадкування. При цьому, інший спадкоємець першої черги спадкування за законом брат позивача (син померлої ОСОБА_3 ) ОСОБА_2 , небажає приймати у спадщину вказаний будинок та присадибну земельну ділянку та не вжив ніяких заходів до її оформлення. На підставі заяви позивача від 02.06.2014 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори була відкрита спадкова справа №167 за 2014 рік. 28.07.1020 року позивач звернувся до державного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , що належав спадкодавцю ОСОБА_3 , однак постановою державного нотаріуса від 28.07.2020 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не було пред`явлено правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 16-17). Відповідно довідки Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області №358 від 07.04.2017 року позивач є спадкоємцем за законом першої черги після матері ОСОБА_3 і постійно проживав зі спадкодавцем по день смерті останньої. Відповідно довідки Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області №854 від 27.09.2019 року житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 належав спадкодавцю ОСОБА_3 (а.с. 14). Позивач звернулася до державного нотаріуса із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, однак постановою державного нотаріуса від 28.07.2020 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не було пред`явлено правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 16-17). В липні 2020 року за заявою позивача було виготовлено технічний паспорт на спадкове майно, а саме на об`єкт незавершеного будівництва, а свідоцтво про право власності на будинок не може бути видане в силу п.11 ч.2 ст. 346 ЦК України (а.с. 18-22). Згідно даних технічної інвентаризації встановлено, що житловий будинок та надвірні споруди збудовано у 1994- 1980 роках. Відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Маньківської районної державної адміністрації не заперечує щодо визнання та оформлення права власності на житловий будинок та господарські будівлі та спорудами по АДРЕСА_1 , за умови дотримання п.9 Прикінцевих положень Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що підтверджується відповідним висновком. Разом з тим, за усіма ознаками, спадкове майно є нерухомим майном, проте за сукупністю забудова садиби за формальним визначенням є незавершеним будівництвом і підлягає здачі в експлуатацію і лише після цього можливе проведення державної реєстрації речових прав власності на майно. В ст.181 ЦК України "Нерухомі та рухомі речі" зазначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. В ст. 182 ЦК України "Державна реєстрація прав на нерухомість" зазначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення підлягають державній реєстрації. Об`єкти завершеного та незавершеного будівництва слід відносити до нерухомого майна внаслідок наявності в них зв`язку з землею, що визначено ст. 181 ЦК України як критерій віднесення речей до нерухомих. Тому право на них має бути зареєстровано в органі, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Вона відбувається на підставі Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". В ст. 331 ЦК України зазначено: "Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (ч.3). Відповідно до абз.2 ч. 3 ст. 331 ЦК, у разі необхідності, особа, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва. Можна сказати, що матеріали є об`єктом незавершеного будівництва, однак зареєструвати право власності на них як об`єкта нерухомого майна можливо лише за умови, що це майно стане предметом відповідної угоди. Виходячи зі змісту ч .1, 2 ст. 331 ЦК України, ч.1 ст. 182 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об`єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Отже, право власності на новостворене нерухоме майно виникає лише після прийняття його в експлуатацію та реєстрації права власності на не майно. До цього моменту нерухомого майна юридично не існує, а згідно з ч. 3 ст. 331 ЦК України забудовник вважається лише власником матеріалів та обладнання, які були використані в процесі такого будівництва (створення майна). Крім того, в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 містяться роз`яснення наступного змісту: «За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. В даному випадку спадкодавець ОСОБА_3 на законних підставах отримала земельну ділянку та дозвіл для будівництва індивідуального житлового будинку і господарських будівель в с.Дзензелівка та отримала план забудови присадибної ділянки, що підтверджується витягом з рвшення виконавчого комітету Маньківської районної ради №56 від 30.03.1990 року, витягом з рішення Дзензелівської сільської ради №4 від 16.02.1990 року, випискою з протоколу №1 від 13.02.1990 року зборів уповноважених членів колгоспу «Зоря Комунізму» с. Дзензелівка Маньківського району та планом забудови земельної ділянки, тобто будівництво не є самочинним, а є незавершеним. В постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 року у справі №6-168цс12 зроблено висновок про те, що майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Як роз`яснено в пункті 8 постанови Пленум Верховного суду України від 30.05.2008 №7 « Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Відповідно до п. 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127, для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. Відповідно до п.42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Як свідчать наявні обставини, упозивача відсутній документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Як виявилось, позивач не можу скористатись даним Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та зареєструвати право власності на даний час, оскільки не маю можливості отримати відповідний документ про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна. Відповідно до п.9 ст.36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації є підставою для оформлення права власності на нього. Такий документ видається відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю шляхом реєстрації поданої замовником (забудовником) декларації про готовність об`єкта до експлуатації у відповідності до п.33 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів». Разом з тим, звернутись до органу державного архітектурно-будівельного контролю шляхом реєстрації поданої замовником (забудовником) декларації про готовність об`єкта до експлуатації позивач не має можливості визначально. Обґрунтовується це тим, що у відповідності до п.17 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», Замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних та дозвільних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю один примірник декларації: щодо об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку. Тобто, лише у випадку визнання прав забудовника за рішенням суду, позивач зможе скористатись Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, для чого подати відповідні документи до органу державного архітектурно-будівельного контролю, замовити проведення технічного обстеження, і вже після отримання відповідного документа про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, зможу звернутись до реєстратора прав на нерухоме майно для проведення державної реєстрації права власності. Відповідно ст. 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом cвого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можебути визнання права. Ст. 322 ЦК України зобов`язує власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно ст. 1217 цього ж кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а за ч. 2 ст .1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно до закону спадщина належить позивачеві з часу відкриття спадщини, як спадкоємець він є власником майна в порядку спадкування, зобов`язаний утримувати майно, здійснювати його державну реєстрацію, але не може цього зробити через відсутність правовстановлюючих документів і неможливістю отримати їх у зв`язку зі смертю спадкодавця, тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 16, 319, 322, 328, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1268 ЦК України, суд, -
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , жителем АДРЕСА_1 , права та обов`язки забудовника на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , з правом здачі в експлуатацію та отримання на ім`я ОСОБА_1 документів, що посвідчують права власності.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя А. І. Костенко