Справа №949/1887/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

за участю секретаря судового засідання Катюха К.В.,

представника позивача - адвоката Полейко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Мочулищенської сільської ради Дубровицького району Рівненської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Мочулищенської сільської ради Дубровицького району Рівненської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Свої вимоги мотивує тим, що в 2001 році він працював трактористом в СВК "Мир", що в с. Мочулище, Дубровицького району. 01 березня того ж року він звернувся із заявою до голови СВК "Мир" про продаж йому приміщення старої контори для покращення його житлових умов. 06 березня 2001 року його заява була задоволена та СВК "Мир" було прийнято рішення про продаж йому приміщення старої контори, вартість якої була оцінена в 3000 грн. 07 березня 2001 року в касу СВК "Мир" ним було внесено обумовлену вартість приміщення старої контори та того ж дня вказане приміщення було передано йому в користування та володіння. Однак, договор-купівлі продажу приміщення старої контори між ним та СВК "Мир" оформлений не був. 26 жовтня 2001 року, виконавчий комітет Мочулищенської сільської ради Дубровицького району Рівненської області прийняв рішення про надання йому дозволу на переобладнання приміщення контори у житловий будинок. Після цього він за власні кошти зробив капітальний ремонт у даному приміщенні і вже в червні місяці 2002 року разом зі своєю сім`єю перейшов жити до вказаного будинку. 16 березня 2004 року між ним та ВАТ "Ей-,-Ес Рівнеобленерго" був укладений договір на постачання електричною енергією. 01 березня 2013 року між ним та ПАТ "Рівнегаз" було укладено договір про надання послуг з газопостачання. Вказаним будинком та надвірними господарськими будівлями і спорудами він більше 18 років добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується. Всі ці роки він утримує даний будинок, робить в ньому ремонти, а також сплачує комунальні послуги. У зв`язку з цим, просить суд визнати за ним право власності на даний житловий будинок за набувальною давністю.

Позивач та його представник - адвокат Полейко С.П. у судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили суд визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 .

Представник відповідача Мочулищенської сільської ради Дубровицького району Рівненської області - сільський голова Шеремета Г.Д. в судовому засіданні позов визнала та просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 .

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до статті 41 Конституції України, статей 321,328 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

01 березня 2001 року, позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою до голови СВК "Мир" про продаж йому приміщення старої контори для покращення його житлових умов.

06 березня 2001 року заява ОСОБА_1 була задоволена та СВК "Мир" було прийнято рішення про продаж йому приміщення старої контори, вартість якої була оцінена в 3000 грн., що підтверджується рішенням СВК "Мир" про продаж старого будинку СВК "Мир" від 06 березня 2001 року (а.с.7).

07 березня 2001 року, в касу СВК "Мир" ОСОБА_1 було внесено обумовлену вартість приміщення старої контори та того ж дня вказане приміщення було передано йому в користування та володіння, що підтверджується квитанцією від 07 березня 2001 року (а.с.8).

Рішенням виконавчого комітету Мочулищенської сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 26 жовтня 2001 №30, позивачу ОСОБА_1 було надано дозвіл на переобладнання приміщення старої контори СВК "Мир", що знаходиться в АДРЕСА_1 , у житловий будинок (а.с.9).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 починаючи з червня місяця 2002 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка Мочулищенської сільської ради Дубровицького району Рівненської області №1433 від 02 грудня 2019 року (а.с.10).

Згідно довідки № 1434 від 02.12.2019 року , виданої виконкомом Мочулищенської сільської ради Дубровицького району Рівненської області вбачається, що згідно погосподарської книги №3, особовий рахунок № НОМЕР_1 , будинок АДРЕСА_1 , обліковується за СВК "Мир". Згідно примітки, вищевказаний будинок до липня місяця 2007 року мав адресу: АДРЕСА_2 , рішенням № 83 від 20.07.2007 року, будинку присвоєно №6 (а.с.12).

16 березня 2004 року між позивачем та ВАТ "Ей-,-Ес Рівнеобленерго" був укладений договір на постачання електричною енергією. 01 березня 2013 року між позивачем та ПАТ "Рівнегаз" було укладено договір про надання послуг з газопостачання (а.с.13-14).

Вказаний будинок складається з 8-ми кімнат: загальна площа якого складає 101,3 кв.м., житлова площа 50,8 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на будинок виготовленим 24 вересня 2019 року (а.с.15-19).

Рішенням №48620490 від 11 вересня 2019 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Дубровицької районної державної адміністрації Рівненської області, було відмовлено у державній реєстрації права власності на даний будинок (а.с.21).

Допитані в якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ствердили суду той факт, що позивач ОСОБА_1 дійсно 07 березня 2001 року придбав у СВК "Мир" приміщення старої контори, яке в подальшому переобладнав у житловий будинок, в якому і проживає вже більше 18 років.

Згідно статті 344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно пункту 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до частини 1 статті 344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при завоподінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходжений майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина 3 статті 344 Цивільного кодексу України).

Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина 2 статті 344 Цивільного кодексу України).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України про те, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що Цивільний кодекс України набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 Цивільного кодексу України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (пункту 11 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав")

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 4,5 Цивільного кодексу України, а також частини 4 статті 344 Цивільного кодексу України.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади (пункт 13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав")

Виходячи зі змісту частини 1 статті 344 Цивільного кодексу України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини 1 статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (пункт 14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав").

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 відкрито та безперервно володіє житловим будинком АДРЕСА_1 , добросовісно ним заволодів, наявні всі правові підстави для визнання за ним в судовому порядку права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Керуючись статтями 16, 328, 344 Цивільного кодексу України, статтями 12, 81, 141, 264, 265, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 15 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення складено 13 березня 2020 року.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду К.М. Отупор