Справа № 344/7076/19
Провадження № 22-ц/4808/404/20
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю Карагодіної М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене у складі судді Домбровської Г.В.25 вересня 2019 року в м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в :

20.04.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором б/н від 26.10.2011 року, укладеним між сторонами на суму 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, утворилася заборгованість, яка станом на 26.03.2019 року становила 14 196,32 грн., з якої: 5 588,04 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2 164,49 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4 391,58 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 900,00 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 652,21 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 своїм підписом у заяві підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua, складає договір між нею та банком про надання банківських послуг, однакне виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, позивач просив стягнути вищевказану заборгованість та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 вересня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 26.10.2011 року в розмірі 14 196,32 грн., яка складається з: 5 588, 04 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2 164, 49 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 заборгованість за нарахованими відсотками, 4 391,58 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 900,00 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 652.21 грн. - штраф (процентна складова).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921,00 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_1 неналежно виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, своєчасно не надала банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими витратами відповідно до умов договору, а також не представила суду будь-яких доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов`язання та які б спростовували розрахунок заборгованості, проведений позивачем. При цьому, заява позичальника разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку складають договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, про що свідчить копія Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази про її належне повідомлення про час та місце розгляду справи судом, а вона дізналася про прийняття судом заочного рішення після ознайомлення з матеріалами справи. При цьому, з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту, суд зобов`язаний виконати вимоги щодо належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, а також забезпечити роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, зокрема права відповідачки подати заяву про застосування строку позовної давності, попередити сторін про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав. А відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зазначає, що Умови та правила надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», згідно з якими банк самостійно може встановлювати та змінювати кредитний ліміт і умови кредитування клієнтів, нею не підписувалися та судом першої інстанції не встановлено підтверджень, що такі були додатком до підписаної нею анкети-заяви. Також ці Умови та правила і Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не можна вважати складовими частинами укладеного між нею та позивачем кредитного договору, а відсутність у матеріалах справи Пам`ятки клієнта, що є невід`ємною частиною договору і також нею не підписувалася, підтверджує те, що між сторонами не виникало відносин кредитування.

Крім того, відсутні підстави вважати, що при укладенні з нею договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

АТ КБ «ПриватБанк» правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалося.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що 26.10.2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк»,правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_3 був укладений шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит на суму 2 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 10).

У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, з якими вона ознайомилася у письмовому вигляді, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг і регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку www.privatbank.ua.

У анкеті-заяві ОСОБА_4 не визначено кредитний ліміт, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання.

До кредитного договору банк додав копію Довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 11-26).

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.1.2.3. Умов позичальник дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і він дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт.

Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов підписання кредитного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 26.03.2019 року становить 14 196,32 грн., з якої: 5 588,04 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2 164,49 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4 391,58 грн. - заборгованість за пенею; заборгованість по судових штрафах 1 152,21 грн. (а.с. 7-9).

Позивач нараховував пеню в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/, тобто відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Умов, згідно якого клієнт сплачує пеню на час порушення зобов`язання.

Пунктами 1.1.5.20. та 2.1.1.7.6. Умов та правил передбачено сплату штрафу в розмірі, встановленому тарифами договору, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань більш ніж на 30 днів.

Відповідно до п. 1.1.3.2.4.Умов та правил банк має право змінювати тарифи та інші умови обслуговування рахунків. При цьому, банк не менше ніж за сім днів до введення зобов`язаний проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком.

Згідно п.п. 1.1.6.1., 1.1.6.2. Умов та правил зміни до цих Умов та правил вносяться банком щомісяця в односторонньому порядку у випадках, не заборонених чинним законодавством України, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку.

Пунктом 1.1.3.2.9. Умов та правил передбачено, що банк має право прийняти запропоновані клієнтом зміни до Умов та правил.

Також встановлено, що за період з 26.06.2017 року по 27.05.2018 року здійснювалося погашення заборгованості за кредитом. При цьому, відповідно до п. 2.1.1.3.3 Умов та правил клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів в розмірі здійснених клієнтом операцій та вартість послуг, визначених «Тарифами Банку», а при виникненні боргових зобов`язань п.п. 2.1.1.3.5, 2.1.1.12.9. передбачено списання з будь-якого рахунку відкритого в Банку грошових коштів для здійснення платежу з метою погашення заборгованості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, в разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 26.10.2011 року, посилався на Тарифи Банку та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини договору.

Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема нарахування пені та штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, а також містяться додаткові положення, в яких, зокрема, визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання) та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані Умови на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо нарахування пені, сплати штрафів, та, зокрема саме у зазначеному в цьому документі, що доданий банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Не можуть бути застосовані до спірних правовідносин положення ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (26.10.2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20.04.2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг надані банком Умови та правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Враховуючи те, що Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідачки, їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26.10.2011 року шляхом підписання заяви-анкети.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Суд не бере до уваги копію Довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна», оскільки така виготовлена таким чином, що неможливо визначити її зміст та наявність підпису відповідачки, тобто така довідка не містить інформацію щодо предмета доказування.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даній справі між сторонами виникли відносини щодо споживчого кредитування, тобто договірні правовідносини між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у Рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_3 ПАТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Разом з тим, в розрахунку заборгованості, який поданий представником позивача, відображені суми витрат клієнтом кредитних коштів, які здійснювалися з 26.06.2017 року по 28.01.2019 року.

Даний розрахунок заборгованості підписаний представником банку ОСОБА_5 .

При цьому, відповідачкою не надано належних та допустимих доказів на спростування розміру заборгованості за тілом кредиту та за простроченим тілом кредиту, визначеної банком.

Також встановлено, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 26.10.2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту та за простроченим тілом кредиту за кредитним договором від 26.10.2011 року є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Посилання ОСОБА_2 у апеляційній скарзі на те, що між сторонами відсутні відносини кредитування не приймаються до уваги, оскільки вона протягом червня 2017 року - січня 2019 року користувалася кредитними коштами та погашала заборгованість за кредитом, що підтверджується поданим розрахунком заборгованості.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене та положення ст. 376 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 25 вересня 2019 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення 4 391,58 грн. нарахованої пені за прострочене зобов`язання, 900,00 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 652.21 грн. - штраф (процентна складова), підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Частиною 1 зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини 13 зазначеної статті якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи та переглядом справи у суді апеляційної інстанції, частково покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також з АТ КБ «ПриватБанк» підлягає до стягнення на користь ОСОБА_2 1 573,57 грн. витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Частиною 6 ст. 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 25 вересня 2019 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення 4 391,58 грн. пені за прострочене зобов`язання, 900,00 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 652,21 грн. - штрафу (процентна складова) та в частині розподілу судових витрат скасувати таухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення 4 391,58 грн. пені за прострочене зобов`язання, 900,00 грн. пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 652,21 грн. штрафу (процентна складова) за кредитним договором № б/н від 26.10.2011 рокувідмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь АТ КБ «ПриватБанк»(код , м. Київ, вул. Грушевського 1Д) 1 049,05 грн.витрат по оплаті судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 1 573,57 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин