Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2020 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Панасюка І.В.,

з участю секретаря судового засідання Кучер Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гайвороні справу за позовом ОСОБА_1 до Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,50 га, розташовану на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, кадастровий номер :02:000:5005. Ця земельна ділянка належала її матері, дружині спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Чоловік померлої ОСОБА_3 , спадкоємець ОСОБА_2 , після смерті дружини, спадщину прийняв шляхом постійного проживання разом з померлою на час відкриття спадщини, однак не оформив за життя спадкове майно на своє ім`я і ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Вона донька спадкодавця, є спадкоємцем за законом першої черги.

Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом немає.

Спадщину після смерті батька вона прийняла шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Гайворонської державної нотаріальної контори у передбачений Законом шестимісячний строк.

Але одержати документ про право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:5005 на своє ім`я в нотаріальній конторі вона не має можливості, оскільки своєю постановою від 28.02.2020 року №66/02-31 державний нотаріус Гайворонської державної нотаріальної контори відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, а саме: Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я померлої дружини спадкодавця ОСОБА_3 .

Відповідно до наданої відділом у Гайворонському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області інформації від 28.02.2020 року Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_3 був роздрукований, однак підписаний на момент видачі особою, яка не мала на це відповідних повноважень, через ці обставини її мати, дружина спадкодавця ОСОБА_3 так і не отримала цей Державний акт за свого життя і ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Просить суд визнати за ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 1,50 га, кадастровий номер :02:000:5005, розташовану на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, яка залишилась після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву з клопотанням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився. Надіслав до суду заяву в якій зазначив, що просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає.

Вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 278 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (а.с. 6), матір позивача (а.с. 7) та дружина померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 5, 8).

Позивач вказує, що чоловік померлої ОСОБА_3 , спадкоємець ОСОБА_2 , після смерті дружини, спадщину прийняв шляхом постійного проживання разом з померлою на час відкриття спадщини, хоча жодних доказів на підтвердження викладеного не надала та в матеріалах цивільної справи вони відсутні.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) встановлено, що будь-яка інформація на померлу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 відсутня (а.с. 30-31). Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом судом не встановлено та до нотаріальної контори не звертались.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є донькою померлого ОСОБА_2 і відноситься до першої черги спадкоємців за законом. Факт родинних відносин між ними підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , шляхом подання заяви 01.08.2012 року до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що вбачається з оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 278 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Постановою від 28.02.2020 року № 66/02-31 державний нотаріус Гайворонської районної державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с. 11).

Розпорядженням Гайворонської РДА Кіровоградської обл. №394-р від 28.09.2004 року затверджено проект землеустрою та передано у власність в натурі громадянам земельні ділянки, зокрема ОСОБА_3 (а.с. 9).

Відповідно до наданої відділом у Гайворонському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області інформації №180/108-20 від 28.02.2020 року та № 209/108-20 від 19.03.2020 року на ім`я ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 роздрукований Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Вказаний Державний акт підписаний помилково колишнім головою РДА ОСОБА_4. після смерті ОСОБА_3 , так як ОСОБА_4 призначений головою РДА 17.03.2005 року та приступив до виконання своїх обов`язків 23.03.2005 року, тому державний акт не зареєстрований та відповідно не міг бути виданий покійній. Вказана земельна ділянка не сформована, тому витяг з Державного земельного кадастру видати неможливо (а.с. 12-14).

Згідно зі ст.13 Конституції України, ст.373 ЦК України, ст.1 ЗК України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, що знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.

Відповідно до ст.ст. 1,2 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Згідно ч.2 ст.4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 ЗК України (у редакції, чинній на момент прийняття Розпорядження Гайворонської РДА Кіровоградсьткої обл. №394-р від 28.09.2004 року) визначено документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Так, згідно ч.1 цієї статті право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст.126 ЗК України (в редакції чинній на момент ухвалення рішення) право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Відповідно до ст.3 вищевказаного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Відтак зазначені правові норми не передбачають виникнення у особи прав на землю на підставі рішення органів державної влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою чи затвердження проекту землеустрою.

Відповідно до вимог статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Вимогами ст.ст. 125, 126 ЗК України не передбачено виникнення права власності на підставі розпорядження органу державної влади.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретну земельну ділянку не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК.

Відповідно до пункту 3.5. роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Верховний Суд у постанові від 03.04.2019 у справі № 727/7684/16-а, зазначив, що набуття особами права власності або користування на земельну ділянку відбувається поетапно починаючи з отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, який оформлюється відповідним рішенням органу місцевого самоврядуваня або органу державної влади, погодження та затвердження такого проекту землеустрою та завершується рішенням про передачу земельної ділянки у власність або користування.

Як вбачається з матеріалів справи, у ОСОБА_5 відсутні документи, які підтверджують виникнення права власності на спірну земельну ділянку площею 1,50 га, тобто право власності на ОСОБА_3 не було оформлено згідно вимог законодавства та відповідно зареєстровано в Державному земельному кадастрі.

Відтак, копія розпорядження Гайворонської РДА Кіровоградської області №394-р від 28.09.2004 року та копія Державного акту на право власності на демельну ділянку, який підписаний на момент видачі особою, яка не мала на це відповідних повноважень, не підтверджує наявність у ОСОБА_3 права власності на вищевказану земельну ділянку площею 1,50 га на території Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

Враховуючи ту обставину, що за життя спадкодавця ОСОБА_3 земельна ділянка не була оформлена належним чином, підстави для визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом відсутні. Такі права не ввійшли до складу спадщини ОСОБА_3 та відповідно не можуть бути набуті її спадкоємцем у заявлений ним спосіб.

Поряд з цим суд не приймає визнання позову відповідачем, оскільки як встановлено судом воно суперечить закону та порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволенню позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 263, 265 ЦПК України, ст.ст.125,126 ЗК України, ст.ст.182, 1216, 1218 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Чемерпільської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом відмовити повністю.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Панасюк

Дата документу 30.09.2020