Справа № 754/9702/20
У Х В А Л А

Іменем України

30 вересня 2020 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , яка дії в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, треті особи: директор Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва Лимар Юрій Вікторович, Департамент охорони здоров`я про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

31.07.2020 до Деснянського районного суду м.Києва надійшла справа за позовною заявою ОСОБА_1 , яка дії в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, треті особи: директор Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва Лимар Юрій Вікторович, Департамент охорони здоров`я про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 липня 2020 року, вищезазначена справа за єдиним унікальним номером 754/9702/20-ц, номер провадження 2/754/5948/20, передана судді Бабко В.В.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 13.08.2020 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

21.08.2020 до суду надійшло клопотання від позивача ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, яке було отримано суддею 15.09.2020.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18.09.2020 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та повторно залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків протягом трьох днів з моменту отримання ухвали, яку було направлено позивачу (поштовим відправленням та на електронну адресу позивача).

28.09.2020 до суду подано заяву про відвід судді Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В. від ОСОБА_1 , подану заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що недоліки в позовній заяві відсутні, а суддя Бабко В.В. безпідставно не відкриває провадження по справі та не заявляє самовідвід.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 29.09.2020 під головуванням судді Скрипки О.І. у задоволені заяви ОСОБА_1 про відвід судді Бабко Валерії Валеріївни, по справі за позовом ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Отже, з матеріалів справи та відводу від 28.09.2020 вбачається, що ОСОБА_1 належним чином повідомлена та ознайомлена з Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 18.09.2020, проте в зазначений судом строк недоліки позовної заяви позивачем не усунуті, жодної заяви зі сторони позивача про усунення недоліків до суду не надходило.

У зв`язку з викладеним вище, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 ігнорує вимоги ст. 175 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», не збирається виконувати Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 18.09.2020, що підтверджується поясненнями позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду не виконав вимоги ст. 175, 177 ЦПК України, позовна заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Однією з основних засад цивільного судочинства, у відповідність до ст. 2 ЦПК України, є неприпустимість зловживання процесуальних прав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та сторони по справі зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частині 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

З рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», слідує, що в силу вимог ч. 1 статті 6 Конвенції про захисти прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

Вказане узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, що викладена в рішенні по справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03), в частині того, що «…сторони в розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року, та «Трух проти України», заява № 50966/99 від 14.10.2003 року).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що відповідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України визнати позовну заяву неподаною та повернути з додатками позивачу, оскільки позивач ОСОБА_1 категорично відмовляється виконувати вимоги ст. 175 ЦПК України та Закон України "Про судовій збір" ігноруючи Ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 18.09.2020.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка дії в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 до Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, треті особи: директор Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Деснянського району м. Києва Лимар Юрій Вікторович, Департамент охорони здоров`я про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди - вважати неподаною та повернути позивачу, роз`яснивши право на повторне звернення до суду після усунення обставин, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Бабко