Справа № 933/42/20
Провадження № 2/933/57/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року смт Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Шинкаренко А.І.,

за участі:

секретаря судового засідання - Рєзнік Г.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , звернулась до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що з 21 червня 2008 року перебуває з відповідачем ОСОБА_2 ,в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Останнім часом спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, взаємоповаги. Шлюбні відносини між ними припинені з 2018 року, та з цього часу проживають окремо, спільним побутом не пов`язані. Позивач вважає, що подальше продовження спільного життя з відповідачем суперечить їхнім інтересам. Спорів щодо проживання дітей сторони не мають. Тому, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, та прізвище залишити без змін - " ОСОБА_5 ".

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 21 лютого 2020 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд 16 березня 2020 року, о 10 годині 00 хвилин за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, та зазначила, що з 2018 року вони проживають окремо, шлюбні відносини між ними фактично припинені з цього часу. Спільного господарства не ведуть, відносини не підтримують. Також вказує, що примирення та збереження сім`ї не можливе. Тому, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, та прізвище залишити без змін - " ОСОБА_5 ".

Відповідач в судовому засіданні визнав заявлені позовні вимоги, проти розірвання шлюбу не заперечував.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, який зареєстрований 21 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрівського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №26, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 21.06.2008 року.

Від шлюбу подружжя має малолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 27.01.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрівського районного управління юстиції Донецької області; сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 26.08.2016 року Олександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Відповідно до ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Частиною першою ст. 55 СК України передбачений обов`язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що подружжя тривалий час разом не проживає, зберігати сім`ю намірів не має, а отже, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідача, та їх малолітнім дітям.

Щодо надання додаткового строку для примирення подружжя, як захід, який має вчиняти суд відповідно до ст. 111 СК України, слід зазначити наступне.

Пленум Верховного Суду України в п. 9 Постанови № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Однак, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, чого між сторонами у справі не має, тому, строк на примирення не є необхідним.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне проживання та збереження даної сім`ї суперечить їх спільним інтересам, що має істотне значення.

У відповідності до ст. ст. 24, 55,56,105, 110, 112 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 21 червня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Олександрівського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №26 від 21.06.2008 року, - розірвати.

Прізвище ОСОБА_1 , після розірвання шлюбу, залишити без змін - « ОСОБА_5 ».

Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Олександрівський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач - ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя А.І. Шинкаренко