Справа № 212/1419/20
У Х В А Л А

18 березня 2020 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Чайкін І.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ МІСТА КРИВОГО РОГУ, треті особи: СЛУЖБА У СПРАВАХ ДІТЕЙ ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ, ОСОБА_7 , ПРИВАТНИЙ НОТАРІУС КРИВОРІЗЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ Дацко Ярослав Олексійович про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування його державної реєстрації, визнання недійсним договору дарування нерухомого майна та скасування його державної реєстрації права власності та свідоцтва про право власності, визнання права власності за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

18.03.2020 року до суду надійшла вищевказана заява про забезпечення позову, яка згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.03.2020 року передана судді Чайкіну І.Б.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 вказує на те, що представник відповідача ОСОБА_8 , має право продати за ціною на умовах на його розсуд спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Про що неодноразово позивачу ОСОБА_9 , та позивачу ОСОБА_1 повідомляв ОСОБА_8 . А останній раз 08 березня 2020 року, ОСОБА_8 повідомив позивача ОСОБА_1 що він виставляє квартиру на продаж. Після останнього повідомлення про продаж вищезазначеної квартири до нас додому приходять невідомі особи які вказують що вони прийшли за оголошенням про продаж квартири, примірник оголошення 16 березня 2020 року вранці мені надав невідомий чоловік який прийшов оглянути квартиру для її купівлі.

З метою забезпечення позову вважає необхідним накладення арешту на спірну квартиру.

Дослідивши матеріали поданої позовної заяви та заяви про забезпечення позову приходжу до висновку про те, що вона не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України і підлягає поверненню заявнику, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачена можливість забезпечення позову виключно у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

П. 1, п. 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Так, в поданій заяві не вказано та не додано доказів того, яким чином незабезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся та не додано належних і допустимих доказів цим обставинам, наприклад доказів намагання реалізації майна відповідачем, тощо.

Додана до заяви роздруківка з сайту оголошень не відповідає жодним вимогам як до письмових так і до електронних доказів та не може бути визнана судом належним та допустимим доказом на підтвердження обставин викладених у заяві про забезпечення доказів.

В заяві про забезпечення позову взагалі не вказано та не доведено за ким зареєстровано на відповідному речовому праві спірне майно на яке заявник просить накласти арешт, а отже суд позбавлений можливості перевірити чи не порушує такий вид забезпечення права інших осіб.

Крім того, з наданих документів суд не може встановити співмірність заявлених позовних вимог із заявленими позивачем заходами забезпечення позову в частині накладення арешту; неможливо встановити вартість цього майна в сукупності та чи взагалі не перевищує вартість наведеного майна заявленим позовним вимогам.

В поданій заяві не наведені пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Таким чином, через наявність вищевказаних недоліків суд позбавлений можливості перевірити обсяг позовних вимог та їх співмірність із заявленим забезпеченням позову.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вказаних вимог також позивачем не виконано та не наведено, в чому полягає припущення позивача про неможливість виконання рішення в майбутньому без відповідного забезпечення позову.

Цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

В заяві відсутні пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення та відсутність доказів та посилань на дійсну вартість майна, щодо якого заявник просить вжити заходи забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, що є присічними, а тому підлягає поверненню заявнику, оскільки вказані вище обставини не дають змоги суду прийняти законне та обґрунтоване рішення за даною заявою.

Згідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Роз`яснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд місті Кривого Рогу протягом 15-ти днів з дня отримання відповідної ухвали суду.

Суддя І. Б. Чайкін