Провадження № 2/643/331/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2020 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Харченко А.М.

за участю секретарів - Горборукової М.О., Галік А.Е.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Бакшеєвої А.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи - Харківська міська рада, Департамент реєстрації Харківської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 . В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на ті обставини, що спірна квартира була отримана батьками позивача. Після смерті батька - ОСОБА_5 наймачем вказаного житлового приміщення було визнано ОСОБА_6 на підставі рішення виконавчого комітету Московської районної ради народних депутатів № 145/1 від 16.07.1996 року. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з часу її смерті особовий рахунок та договір найму житлового приміщення не переоформлявся. На теперішній час в квартирі зареєстровано п`ять осіб: позивач - ОСОБА_1 , її син - ОСОБА_7 та сестра позивача з родиною - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.11.2007 року, задоволено позов ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та поновлено їх право на користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_1 та вселено їх у вказану квартиру разом з їх малолітнім сином. Однак з 2007 року останні в квартиру не вселялися, до позивача стосовно вселення не зверталися, примусове вселення виконавчою службою не проводилося. ОСОБА_2 добровільно залишила житлове приміщення, її чоловік та син в спірній квартирі ніколи не мешкали. Жодних речей відповідачів у квартирі не має. Відповідачі не сплачують за комунальні послуги, позивач самостійно сплачує комунальні послуги з заробітної плати за п`ятьох осіб, позбавлена можливості оформити субсидію.

В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Бакшеєва А.В. підтримали позовні вимоги позивача, посилаючись на вищенаведене, та просили позов задовольнити. Крім того, позивач зазначила, що відповідач ОСОБА_8 її сестра та після смерті батька стала мешкати у свого цивільного чоловіка за іншою адресою. Їх мати була прикута до ліжка, за нею доглядала позивач. Після смерті мами, з сестрою та її сім`єю взагалі не спілкуються. Позивач працює вчителем, отримує невелику заробітну плату, але вимушена за всіх зареєстрованих в квартирі осіб сплачувати комунальні послуги.

Представник третьої особи - Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, направив суду пояснення на позов, в яких позов вважає необгрунтованим та в задоволенні позову просив відмовити (а.с. 39-44).

Представник третьої особи - Департамент реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, направив суду пояснення на позов, в якому просив розглянути справу відповідно до норм матеріального та процесуального права. В клопотанні просив розглянути справу за відсутності представника третьої особи (а.с. 53-55, 63).

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилися, причину своєї неявки не повідомили. Зі згоди позивача та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що спірна трикімнатна ізольована квартира АДРЕСА_2 знаходиться у комунальній власності.

Після смерті батька ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - ОСОБА_5 наймачем вказаного житлового приміщення було визнано ОСОБА_6 на підставі рішення виконавчого комітету Московської районної ради народних депутатів № 145/1 від 16.07.1996 року (а.с.9).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з часу її смерті особовий рахунок та договір найму житлового приміщення не переоформлявся (а.с.11, 12).

Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку КП «Жилкомсервіс» від 26.09.2017, копія якої знаходиться в матеріалах справи, в спірній квартирі зареєстровані: позивач - ОСОБА_1 , її син - ОСОБА_7 та сестра позивача з родиною - ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.12).

Згідно з рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2007 року, задоволено позов ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та поновлене порушене право ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та неповнолітнього ОСОБА_3 на житлову площу в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.13).

Відповідно до повідомлення Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області від 10.09.2018, перевіркою автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні відділу виконавчий лист № 2-118/07, виданий 08.02.2008 Московським районним судом м. Харкова про вселення гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_2 , не знаходиться, проте система містить відомості, що 03.03.2008 виконавчий документ був пред`явлений до виконання де стягувачем був ОСОБА_4 , а боржником ОСОБА_1 , проте відомості щодо виконання вищезазначеного виконавчого документа відсутні. Іншої інформації щодо проведення виконавчих дій у відділу не має (а.с. 67).

З листа КЗОЗ «Міська поліклініка № 11» Харківської міської ради від 28.01.2020 р., вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , на обліку закладу охорони здоров`я не перебувають. Наявна амбулаторна картка на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 . Амбулаторні картки на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 - відсутні. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період з 2007 року по теперішній час до закладу охорони здоров`я за медичною допомогою не зверталися, виклики лікарів для надання медичної допомоги за адресою: АДРЕСА_3 у період з 2007 року по теперішній час - не здійснювали.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що мешкає по АДРЕСА_4 та з 2004 року знайома зі своєю сусідкою ОСОБА_1 . Квартира має три кімнати. Свідок була в дружніх відносинах з сином позивача. Зі слів сусідки вона має й інших родичів, але свідок їх ніколи не бачила, в квартирі вони не мешкають.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що мешкає в квартирі АДРЕСА_5 . ОСОБА_1 є його сусідкою, знайомі з 1998 року. В квартирі також мешкам син ОСОБА_1 . Її сестру ОСОБА_12 він жодного разу не бачив. Про сварки стосовно проживання в спірній квартирі не чув.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_14 та ОСОБА_8 є її сестрами по батькові. Після смерті батька сестра ОСОБА_12 пішла жити до свого хлопця. З дев`яностих років ОСОБА_8 завжди жила окремо. Квартиру вона покинула самостійно, приходила в гості, коли хворіла мати. За мамою доглядала сестра ОСОБА_15 . Чоловік ОСОБА_12 народився за межами Харкова, йому для проведення підприємницької діяльності потрібна була прописка, тому його зареєстрували в спірній квартирі, але він в ній ніколи не жив. Після смерті мами сестри припинили спілкування. Про те, щоб ОСОБА_12 чинилися перешкоди в проживанні свідку не відомо.

Свідок ОСОБА_16 показала, що знайома з ОСОБА_17 38 років, працювала з її батьком, була знайома з мамою та часто буває у гостях. Квартира має три кімнати. ОСОБА_2 знала малою дитиною до смерті їх батька в 1994 році, потім спілкувалася з їх мамою. ОСОБА_2 востаннє бачила на похованні мами в 2004 році, але спілкувалася з нею кілька хвилин. ОСОБА_12 деякий час мешкала в квартирі, але її чоловік та син ніколи не мешкали. Потім вселитися в квартиру ОСОБА_12 не намагалася, їх речей там не має.

Відповідно до ст.71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за наймачем або членами його сім`ї протягом 6 місяців, а у разі відсутності з поважних причин цей строк може бути продовжений судом за заявою відсутнього.

Однак, відповідачі з такою заявою до суду не звернулися, після ухвалення рішення суду в 2007 році про поновлення їх прав в спірну квартиру не вселилися. Ніяких доказів поважності причин їх відсутності на спірній житловій площі судом не встановлено. Факту порушення позивачем права відповідачів на проживання за вказаною адресою судом не встановлено.

Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 Постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді справи про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 відсутні в спірній квартирі понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратили право користування нею.

На підставі викладеного, суд вважає можливим задовольнити позов ОСОБА_1 та визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 258, 259, 264-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Харченко А.М.