Справа № 202/2715/19
Провадження № 2/202/232/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 березня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Бєльченко Л.А.,

при секретарі Нетеси Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в котрому просила усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та зняти з реєстрації ОСОБА_3 .

Заявою від 15.08.2019 року позивач уточнила позовні вимоги і просила визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилою площею за вище вказаною адресою.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй на підставі свідоцтва про право власності від 22.05.2006 року належить квартира АДРЕСА_1 . Її син ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 07.10.2016 року по 2018 рік. ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син ОСОБА_3 . Вона, позивач, не заперечувала, щоб її син з сім`єю проживав в її квартирі. Рішенням Індустріального районного суду від 04.09.2018 року шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 розірваний. На підставі рішення цього ж суду від 18.09.2018 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини стягнуто аліменти. ОСОБА_2 з сином проживає окремо ще з червня 2018 року, але ОСОБА_3 залишився зареєстрованим в її, позивача, квартирі, через що вона змушена сплачувати комунальні послуги в більшому розмірі, що порушує її права власника. Тому просила позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач і її представник, адвокат Борисова Т.В., підтримали позовні вимоги і просили їх задовольнити.

Представник відповідача, адвокат Пархоменко А.В. позовні вимоги не визнала, указуючи, що позовні вимоги є безпідставними і не можуть бути задоволені з огляду на те, що малолітній ОСОБА_3 під час перебування його батьків у шлюбі набув право проживання за спірною адресою, а постійно не проживає за цією адресою, оскільки його батьки розлучилися, а він в силу свого віку не може самостійно обрати місце проживання. Факт не проживання малолітньої дитини в певному місці не є підставою для позбавлення його права користування житлом, про що висловив правову позицію Верховний Суд у постанові від 27.12.2018 року по справі № 759/19394/15-ц. Просила відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи - Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду лист з проханням розглядати справи без участі представника органу опіки і піклування та винести рішення на розсуд суду в інтересах малолітньої дитини ( а.с.39).

Представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином ( а.с.48,58).

З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.05.2006 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_1 є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 13).

Відповідно до довідки № 13941 від 28.11.2019 року, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, за вказаною адресою зареєстровані: власник, ОСОБА_1 , її син ОСОБА_4 і онук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.51).

Актом, посвідченим головою ОСББ «Миру-19» на а.с.50, підтверджено факт не проживання за спірною адресою ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Положенням частини другої статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає .

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є малолітнім, а отже, не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт його не проживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення його права користування цим житлом.

Такий висновок зроблений Верховним Судом у справі № 759/19394/15-ц від 27.12.2018 року.

За таких обставин суд не вбачає правових підстав для задоволенні позову ОСОБА_5 .

Посилання позивача на те, що реєстрація ОСОБА_3 за спірною адресою змушує позивача сплачувати додатково комунальні послуги не заслуговує на увагу, оскільки не має правового значення в даному випадку.

Підстав для відшкодування судових витрат позивачеві відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України немає.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10,12, 81,259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Бєльченко Л.А.