Номер провадження: 22-ц/813/5502/20
Номер справи місцевого суду: 494/693/19
Головуючий у першій інстанції Дєтков О. Я.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області (третя особа - Державне казначейство у Березівському районі Одеської області) про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, на рішення Березівського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Дєткова О.Я. 10 грудня 2019року у м. Березівка Одеської області,

встановила:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що 19 грудня 2018 року, в ході обшуку його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області Ковалем В.В. було вилучено належне позивачу майно. До складу зазначеного майна входить: трактор колісний марки Т-150К, трактор МТЗ-80 синього кольору, трактор МТЗ-80 синього кольору, культиватор та сіялка. На його неодноразові звернення про повернення майна відповіді надано не було. В результаті вказаних дій працівників Березівського ВП, ОСОБА_1 , на його думку, було завдано матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 1 200 000 грн., що складається з реальних збитків, упущеної вигоди та моральної шкоди. У зв`язку із вищевказаним, позивач просив задовольнити його вимоги та стягнути з відповідача на його користь вказану грошову суму.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 10 грудня 2019року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, та постановити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, обов`язок належне зберігати тимчасово вилучене майно та негайно його повернути після скасування ухвали про накладення арешту на майно прямо передбачений законом. Оскільки ОСОБА_1 не було повернуте належне йому майно та не надано жодних гарантій щодо його повернення, права позивача є порушеними, що не враховано судом першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 зазначав, що згідно вищевказаної ухвали слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 03 грудня 2018 року, у позивача було вилучено наступне майно (сільгосптехніку), яке належить йому на праві власності: трактор колісний, марки Т-150К, номер двигуна: НОМЕР_1 ; культиватор КРН-5,6; сіялку СУ-8; трактор МТЗ-80, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 ; трактор МТЗ-80, двигун № 4020, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

При цьому, з наявних у матеріалах справи відповідних реєстраційних документів вбачається, що власниками зазначеної сільгосптехніки, а саме: трактора марки Т-150К, номер двигуна: НОМЕР_1 - є ОСОБА_2 ; трактора марки МТЗ-80, заводський номер № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 - є ОСОБА_1 (а.с. 32-34). Даних щодо власника трактора МТЗ-80, двигун № 4020, реєстраційний номер НОМЕР_4 , матеріали справи не містять. Крім того, позивачем не надано правовстановлюючих документів на культиватор КРН-5,6; сіялку СУ-8.

У рамках кримінального провадження №0000608 від 26 квітня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України (самоправство), 19 грудня 2018 року, на підставі ухвали слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 03 грудня 2018 року, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено майно (сільгосптехніку), а саме: трактор колісний, марки Т-150К, номер двигуна: НОМЕР_1 , заводський номер НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 ; культиватор КРН-5,6; сіялку СУ-8; трактор МТЗ-80, двигун № НОМЕР_7 , заводський номер № НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_9 ; трактор МТЗ-80, двигун № НОМЕР_10 , заводський номер № НОМЕР_11 , реєстраційний номер НОМЕР_12 ; борони дискові тяжкі причіпні БДВП-4,2ПС.

Як зазначено у вищевказаній ухвалі слідчого судді, відповідно до протоколу обшуку, в ході обшуку у ОСОБА_1 була виявлена сільськогосподарська техніка у виді тракторів Т-150К, МТЗ-80, із явними ознаками знищення, підробки, заміни ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі, кузова та заміни без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

19 грудня 2018 року постановою слідчого було вилучене вказане майно, відповідно до вимог ст.98 КПК України, визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

09 січня 2019 року ухвалою слідчого судді Березівського районного суду накладено арешт на вищевказане майно, вилучене в ході обшуку.

28 січня 2019 року, за результатами перегляду вищенаведеної ухвали слідчого судді, Одеським апеляційним судом зазначена ухвала була скасована, постановлена нова ухвала, якою було відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

13 лютого 2019 року на підставі заяви ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , було внесено відомості до ЄРДР за №0000069 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.290 КК України знищення, підробка або заміна номерів вузлів та агрегатів транспортного засоб.

04 березня 2019 року допитаний експерт ОНДІСЕ МЮ України вказав на факт підроблення ідентифікаційних номерів заводських табличок, встановлення табличок та фрагментів металу кустарним способом і не заводськими технологіями.

13 березня 2019 року постановою прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000608 від 26 квітня 2018 року за ст.356 КК України та №0000069 від 13 лютого 2019 р. за ст.290 КК України об`єднані в одне кримінальне провадження та присвоєно №0000608.

Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 18 березня 2019 року було задоволено клопотання заступника начальника ВП - начальника СВ Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області Коваля В.В., яке погоджено прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Гушан В.А., та накладено арешт на майно (сільгосптехніку), вилучену 19 грудня 2018 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження №0000608, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 квітня 2019 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04 березня 2020 року ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 18 березня 2019 року було скасовано.

При цьому, апеляційним судом зазначено, що дата випуску трактора марки Т-150К, на який слідчий просив накласти арешт, 2013 рік, однак трактор, який належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, 1976 року випуску, а відповідно до реєстраційного свідоцтва, ОСОБА_2 належить трактор цієї ж марки 1991 року випуску, крім того, заводські номери та номери двигунів цих тракторів не співпадають, що викликало у колегії суддів сумніви щодо достовірності даних відносно фактичних власників цієї техніки. Також судом апеляційної інстанції зазначено, що ані слідчим, ані прокурором під час апеляційного розгляду не було надано обґрунтованого пояснення з цього приводу.

Разом з тим, з наданих ОСОБА_1 копій документів вбачалось, що власником сільгосптехніки, а саме: трактора марки МТЗ-80, 1990 року випуску, заводський номер НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , є ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, при постановленні ухвали від 04 березня 2020 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що на даний час є невстановленим, кому саме належить сільгосптехніка, на яку слідчим суддею накладено арешт, а надані апеляційному суду матеріали кримінального провадження №0000608 не містили даних щодо перевірки слідчим зазначених обставин, встановлення фактичних власників зазначеного майна, в тому числі і належного обгрунтування клопотання про накладення арешту на майно конкретної особи, що має важливе значення при прийнятті рішення слідчим суддею по суті.

Наразі кримінальне провадження триває.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності, є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи.

Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок по відшкодуванню шкоди.

Відповідно до вимог ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до вимог ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами, діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необґрунтованість позову, оскільки позивачем не надано належних доказів завдання йому моральної шкоди, яка полягає у порушенні зобов`язання держави діяти лише на підставі та в межах повноважень, та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України. Також не надано доказів існування факту заподіяння позивачу матеріальної шкоди діями відповідача, факту його протиправної поведінки, внаслідок чого йому могло б бути завдано шкоди, існування втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань які він поніс та співвідношення їх з розрахованим розміром моральних збитків до відповідача.

Також колегія суддів враховує, що позивачем не було належними та допустимими доказами доведено факту вини саме відповідача у заподіянні збитків, а тому погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову за відсутністю доказів вини відповідача у заподіянні збитків.

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що, оскільки апелянту не було повернуте належне йому майно та не надано жодних гарантій щодо його повернення, у зв`язку із чим права позивача є порушеними. Так, матеріали справи містять дані щодо належності апелянту (з усього переліку рухомого майна, доданого до позову) лише трактора марки МТЗ-80, 1990 року випуску, заводський номер НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 . При цьому, з матеріалів кримінального провадження №0000608 вбачається, що між сторонами існує спір щодо належності, у тому числі, вказаного рухомого майна - трактору марки МТЗ-80, 1990 року випуску, який на сьогоднійшній день не вирішений. Доказів щодо належності апелянту на праві власності іншого майна, вказаного у позові, апеляційна скарга не містить. Таким чином, ОСОБА_1 не доведений факт заподіяння йому відповідачем матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 1 200 000 грн., що складається з реальних збитків, упущеної вигоди та моральної шкоди.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Березівського районного суду Одеської області від 10 грудня 2019року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 10 грудня 2019року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 14 вересня 2020 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді О.В. Князюк

О.М. Таварткіладзе