Провадження №2/359/1306/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2020 р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Гайдай К.В.

за участю

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення суми кредитної заборгованості, посилаючись не неналежне виконання відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором та наявність значної заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.12.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 500966853 відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 45 816,72 гривень зі сплатою відсотків в розмірі 15,99 % річних.

21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», було укладено договір про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» (Новий Кредитор та Заставодержатель) набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №500966853 від 11.12.2014 року

26.12.2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено договір про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста», а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за вищевказаним договором кредиту. Таким чином, ТОВ «ФК «Веста» наділено правом грошової вимоги, а ТОВ «Кредитні ініціативи» втратив такі права.

16.01.2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №500966853 від 11.12.2014 року. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги, а ТОВ «ФК «Веста» втратив такі права.

Загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором - ТОВ «Вердикт Капітал» становить 162 237,57 гривень. з яких: заборгованість за тілом кредиту - 44 803,17 гривень; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 68 772,83 гривень, заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору - 6 109,3 гривень, заборгованість за пенею та штрафом - 9 200 гривень, 3% річних - 4 035,53 гривні, інфляційне збільшення боргу - 13 548,48 гривень, заборгованість за нарахованою пенею за подвійною обліковою ставкою НБУ - 15 768,26 гривень.

Оскільки відповідач заборгованість не сплачує позивач просив стягнути з нього вказану суму заборгованості, понесені судові витрати та понесені витрати на правову допомогу.

Ухвалою судді від 22 січня 2020 року (а.с.74) відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. До суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.12.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 500966853 відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 45 816,72 гривень зі сплатою відсотків в розмірі 15,99 % річних (а.с.12).

Відповідно до умов кредитного договору - за користування кредитними коштами, процентна ставка встановлюється у розмірі 15,99% річних.

У витягу з договору факторингу № 1 від 21.06.2016 вказано, що ПАТ «Альфа-Банк» відступило свої права грошової вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи», а останнє його набуло ( а.с.28).

За договором факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» домовились про відступлення прав вимоги, відповідно ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА», а останнє набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту (а.с.29-39).

За договором відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019 ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а останнє набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту (а.с. 40-49).

Перевіривши всі надані позивачем копії договорів та витягів з договорів, а також розрахунки заборгованості, судом встановлено, що згідно витягу з договору факторингу № 1 від 21.06.2016 неможливо встановити за якими конкретно кредитними договорами передано права грошової вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи». Також немає можливості визначити, чи має фактор право наступного відступлення прав вимоги за кредитними договорами, переданими йому за договором факторингу (а.с.28).

Згідно з ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст. 1083 ЦК України, наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлене договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень глави 73 ЦК України.

В подальшому, а саме 26.12.2018 ТОВ «Кредитні ініціативи» укладають договір факторингу з ТОВ «ФК «ВЕСТА», за яким за плату останній отримує право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку 1-1, який позивачем не додано до матеріалів справи, що позбавляє суд можливості встановити, чи були права вимоги за кредитним договором № 500966853 від 11.12.2014, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , предметом договору факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018.

Положеннями п. 2.3 розділу 2 Договору факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 сторони визначили, що право вимоги вважається відступленим з дати повної (остаточної) оплати Фактором (ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА») ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2. договору ( ас.30).

До суду позивачем не надано доказів на підтвердження здійснення ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» повної (остаточної) оплати ціни прав вимоги за вказаним вище договором факторингу, тому немає можливості встановити момент набуття цим товариством прав вимоги за кредитними договорами, які були відступлені за договором факторингу № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018.

Положеннями п. 2.3 розділу 2 Договору від 16.01.2019 за № 16-01/19/1, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та позивачем, відступлення прав вимоги сторони визначили, що право вимоги вважається відступленим з дати підписання договору, але не раніше дати здійснення повної оплати позивачем ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2 цього Договору (а.с.41).

У зв`язку з ненаданням позивачем доказів на підтвердження здійснення повної оплати ціни прав вимоги за вказаним вище договором, суд позбавлений можливості встановити момент набуття позивачем прав вимоги за кредитними договорами, які були відступлені за договором відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019.

При цьому, в ст. 81 ЦПК України зазначається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Обґрунтуванням вимог заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, позивач обґрунтовує виключно договорами відступлення прав вимог та розрахунком заборгованості, які у свою чергу не містять інформації про нарахування саме такої суми, її складових, даних про внесення відповідачем платежів та строку розрахунку заборгованості, а фактично є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може бути доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача.

Доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. 2.1.1 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» від 30.12.1998 № 566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Проте, ТОВ «Вердикт Капітал» не надало суду первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та інше), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку, є правильними.

Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який не довів суду належними та допустимими доказами її розмір.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Тому понесені ТОВ «Вердикт Капітал» судові витрати по сплаті судового збору та на правничу допомогу слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 137, 141, 258, 259, 263, 264-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28 вересня 2020 року.

Суддя С.С. Чирка