Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/728/18
Провадження № 2/321/66/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2020року

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Машкіної Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Бородіної І.В.,

представника позивача адвоката Ганюкова В.Д.,

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок скоєного кримінального правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок скоєного кримінального правопорушення. В обґрунтування позову, позивач зазначив, що вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 27 лютого 2019 року неповнолітнього відповідача ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Потерпілим у кримінальному провадженні визнано позивача, якому неправомірними діями відповідача ОСОБА_1 була завдана матеріальна та моральна шкода. Так, згідно висновку судово-медичного експерта №33 від 30.04.2018 року під чає огляду у ОСОБА_2 1990 року виявлено перелом кісток носу, крововилив, садна та синці на обличчі. Для проведення судово-медичного обстеження, лікування, йому необхідні були медикаменти та розхідні матеріали - лікарські засоби, матеріали медичного призначення, без яких проведення лікування було б неможливо на суму 144 грн. 45 коп., а також витрати на придбання палива на суму - 799 грн. 98 коп., для поїздки на судово - медичну експертизу до міста Токмак та обстеження до 5 лікарні міста Запоріжжя, витрати пов`язані з оплатою послуг судово - медичної експертизи в сумі - 274 грн. 60 коп. та банківські послуги в сумі - 15 грн. 00 коп., які були сплачені за його рахунок, а всього витрат на суму 1234 грн. 03 коп.

Окрім матеріальної шкоди, позивачу було спричинено моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, які він зазнав у зв`язку з неправомірними діями щодо нього, що позначилося на негативних змінах у його житті. Так, скоєним кримінальним правопорушенням йому завдана психологічна травма яка визвала у нього психічний розлад, який до сих пір не пройшов, довгий час йому прийшлось переносити тяжкі моральні страждання. Внаслідок отриманих психологічних травм він довгий час знаходиться в тяжкому хворобливому стані та вимушений постійно лікуватись. Довгий час він не може вести нормальний спосіб життя, порушилася його душевна рівновага, порушилися зв`язки з оточуючими, стало неможливо продовжувати активний спосіб життя. До теперішнього часу він досі погано спить, нервує, відчуває почуття беззаконня та безкарність. Внаслідок його побиття, в період хвороби він втратив заробіток, оскільки працює за домовленістю, без оформлення і соціальним захистом з боку держави не забезпечений. Таким чином, моральну шкоду, завдану вчиненням кримінального правопорушення, позивач оцінює в 15 000 грн. 00 коп., які просить стягнути з відповідача.

Крім того, позивачем були понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою на досудовому розслідуванні в сумі - 1 500 грн. 00 коп. та витрати пов`язані з правничою допомогою в суді при розгляді кримінального провадження в сумі - 2 000 грн. 00 коп., які він сплатив адвокату. Зазначені судові витрати позивач також просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві, обґрунтовуючи їх письмовими доказами, долученими до матеріалів справи. Крім того, надав акт виконаних робіт на підтвердження витрат, пов`язаних з правничою допомогою при розгляді вказаної цивільної справи на суму 2700 грн., які просив стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Так, не заперечував проти стягнення з нього матеріальної шкоди в розмірі, зазначеному позивачем. Щодо моральної шкоди та витрат позивача на правничу допомогу, вважає їх надто завищеними.

Встановивши всебічно та повно обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

Так, вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 27 лютого 2019 року неповнолітнього відповідача ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 23 липня 2019 року вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 27 лютого 2019 року яким ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст. 125 КК України, в частині вирішення цивільного позову скасовано. У решті вирок суду залишено без змін.

Зазначеним вироком встановлено, що приблизно о 02 годині 00 хвилин 18.03.2018 року, знаходячись на відкритій ділянці місцевості біля кафе-бару «Мілленіум» за адресою: АДРЕСА_1 в смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, неповнолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, керуючись раптово виниклим умислом спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс один дар кулаком правої руки в область обличчя (носу) ОСОБА_2 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді - переламу кісток носу, які відповідно до висновку експерта № 33 від 3.04.2018 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які потягнули короткотривалий розлад здоров`я, що для свого загоєння потребує більш ніж 6 діб; - крововилив, садна та синці на обличчі, які відповідно до висновку експерта № 33 від 23.04.2018 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обов`язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, закріплений і в ч. 2 ст. 12 ЦПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду про правові наслідки дій відповідачів в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони ними.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно до ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Частиною 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду № 5 від 25 травня 2001 року, № 1 від 27 лютого 2009 року, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 для проведення лікування - судово-медичного обстеження, придбання медикаментів, розхідних матеріалів, витрат пов`язаних з оплатою послуг судово - медичної експертизи та банківських послуг поніс матеріальні витрати на загальну суму 1234 грн. 03 коп. Зазначена сума витрат підтверджується наданими належними доказами, а саме: квитанціями та фіскальними чеками.

Крім того, судом встановлено, що з урахуванням обставин справи вчиненням кримінального правопорушення ОСОБА_2 було завдано моральної шкоди, яка полягає у полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я (п.1 ч.2 ст. 23 ЦПК України); у душевних стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього (п.2 ч.2 ст. 23 ЦПК України).

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, наслідки, що настали та з урахуванням суті позовних вимог, доказів, що подані на підтвердження, характеру діяння, глибину душевних страждань, які заподіяні позивачу, керуючись засадами розумності, справедливості і виваженості, суд вважає, що заявлені позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 5 000 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно квитанцій до прибуткового касового ордера від 01.04.2018 року позивачем ОСОБА_2 сплачено адвокату Ганюкову В.Д. 1500 грн. за надання юридичних послуг, консультації та приймання участі в якості представника на досудовому слідстві. Згідно квитанцій до прибуткового касового ордера від 30.06.2018 року позивачем сплачено адвокату Ганюкову В.Д. 2000 грн. за консультацію, складання позовної заяви, представництво його інтересах в суді в якості представника потерпілого та цивільного позивача у зв`язку з чим загальний розмір вказаних витрат складає 3500 грн. 00 коп.

Проте, як вбачається з матеріалів вказаної цивільної справи договір про надання правової допомоги між позивачем та адвокатом Ганюковим В.Д., на підставі якого був складений ордер на надання правової допомоги, було укладено 18.11.2019 року, тому вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу від 01.04.2018 року та 30.06.2018 року не ґрунтуються на законі.

При цьому, згідно акту виконаних робіт та квитанцій до прибуткового касового ордера від 18.11.2019 року на суму 500 грн., від 10.12.2019 року на суму 500 грн., 10.01.2020 року на суму 500 грн., 20.02.2020 року на суму 700 грн., 12.03.2020 року на суму 500 грн. позивачем ОСОБА_2 сплачено адвокату Ганюкову В.Д. 2700 грн. за надання юридичних послуг, складанні процесуальних документів та участі в судових засіданнях в якості представника позивача при розгляді цивільної справи.

Таким чином, вказані витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., від сплати якого був звільнений позивач при пред`явленні позову до суду.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 12, 228-229, 258-260, 263 -265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 до ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок скоєного кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , матеріальну шкоду в розмірі - 1234 грн. 03 коп., компенсацію за спричинену моральну шкоду в сумі - 5 000 грн. 00 коп., витрати на правничу допомогу в розмірі 2700 грн., а всього 8934 ( вісім тисяч дев`ятсот тридцять чотири) грн. 03 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Дата складання повного судового рішення 17.03.2020 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького суду Запорізької області через Михайлівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області Н.В. Машкіна