РІШЕННЯ

іменем України

25 вересня 2020 рокуСправа №451/1672/19
Провадження № 2/451/434/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1672/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

12 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Волиця Барилова Радехівського району Львівської області помер її чоловік ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , яке видане 15 липня 1995 року Куликівською сільською радою Радехівського району Львівської області. Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, а саме: право на середню земельну частку (пай) розміром 2,72 в умовних кадастрових одиницях без визначення меж цієї частки в натурі, що розташована на території с.Куликів Радехівського району Львівської області, яка перебуває в сільськогосподарському підприємстві «Червона калина» згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай), серії ЛВ № 0110808, виданим на підставі рішення Радехівської райдержадміністрації від 14 серпня 1996 року № 409. Спадщину фактично позивач прийняла, так як на день смерті спільно проживала з спадкодавцем ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Куликівської сільської ради № 371 від 31.10.2018 року. Факт реєстрації шлюбу між нею та ОСОБА_4 стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_2 , виданим Куликівською сільською радою 30 липня 1983 року. Крім неї, спадкоємцями першої черги є батьки чоловіка, відповідачі по справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які спадщини не прийняли і за їх твердженням на спадкове майно не претендують. Фактично, прийнявши спадщину після смерті чоловіка, позивач не оформила своїх спадкових прав, а тому звернулася до приватного нотаріуса Радехівського нотаріального округу Луців І.П. із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій стосовно видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на право на середню земельну частку (пай) розміром 2,72 в умовних кадастрових одиницях, яка належала ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю належного правовстановлюючого документа а саме: сертифікату на право на земельну частку (пай), який виданий після смерті спадкодавця. За загальним правилом, відмова була здійснена в усній формі. Відсутність у неї належного правовстановлюючого документа унеможливлює реалізацію майнових прав як спадкоємця в позасудовому порядку і тому вона вимушена звернутися з даним позовом в суд. Просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право на середню земельну частку (пай) розміром 2,72 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована в с.Куликів Радехівського району Львівської області і перебуває в колективній власності сільськогосподарського підприємства «Червона калина» в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.2-4).

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просить розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити (а.с.36).

Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Надали суду заяви про визнання позову та про розгляд справи за їх відсутності (а.с.41,43).

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого - визнання права.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Волиця- Барилова Радехівського району Львівської області помер чоловік позивача ОСОБА_4 , що підверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , яке видане 15 липня 1995 року Куликівською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно: а саме, право на середню земельну частку (пай) розміром 2,72 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що розташована на території с.Куликів Радехівського району Львівської області, яка перебуває в сільськогосподарському підприємстві «Червона калина» згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай), серії ЛВ № 0110808, виданим на підставі рішення Радехівської райдержадміністрації від 14 серпня 1996 року № 409 (а.с.7-7 зворот).

ОСОБА_1 спільно проживала з спадкодавцем ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Куликівської сільської ради № 371 від 31.10.2018 року (а.с.10).

Факт реєстрації шлюбу між позивачем та ОСОБА_4 стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_2 , виданим Куликівською сільською радою Радехівського району Львівської області 30 липня 1983 року (а.с.9).

Крім неї, спадкоємцями першої черги є батьки чоловіка, відповідачі по справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які спадщини не прийняли і за їх твердженням на спадкове майно не претендують, що підтверджується посвідченими заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.8,29,33).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР.

Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР).

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, визнання позову відповідачами, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,211,258-259,263-265,279 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на середню земельну частку (пай) розміром 2,72 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована в с.Куликів Радехівського району Львівської області і перебуває в колективній власності сільськогосподарського підприємства «Червона калина» в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_3 , проживаючої в АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті 25 вересня 2020 року.