Справа № 189/1304/19
10.03.2020 року смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області
Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Чорної О.В.,
секретаря судового засідання Корхової М.Г.,
учасники судового провадження:
представник позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення, -
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення його до житлового приміщення, посилаючись на те, що він у вересні 2018 року придбав житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджує договором купівлі-продажу житлового будинку №1142 від 26.09.2018 року. Починаючи з жовтня 2018 року ОСОБА_2 проживав однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, з відповідачкою ОСОБА_3 . У подальшому, розраховуючи на вчинення відповідачкою дій по матеріальній підтримці та догляду за відповідачем, останній передав їй у власність житловий будинок загальною площею 55,2 кв.м, житловою площею 31,8 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування житлового будинку від 02.11.2018 року. Через деякий час відповідачка почала виганяти позивача із власного будинку та чинити інші перешкоди у праві користування житловим приміщенням, незважаючи на те, що цей будинок є його єдиним місцем проживання. Позивач зазначає, що на сьогоднішній день він не має постійного місця проживання та змушений проживати в свого брата - ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 та вважає, що він має повне право на користуватися житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , так як відповідачка добровільно його до будинку не пускає.
Враховуючи вищевикладене,ОСОБА_2 просить суд зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні житлом та вселити його до вказаного будинку.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 позов підтримали та просили його задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_3 в жодне судове засідання не з`явилася, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду належним чином про причини неявки суду не повідомила, жодних заяв, у тому числі, про відкладення розгляду справи, клопотань, відзиву на позов до суду не надходило.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки всі умови у сукупності існують, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.
Позивач ОСОБА_2 пояснив суду, що у вересні 2018 року він придбав житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Під впливом обману з боку відповідачки, ОСОБА_2 уклав договір дарування, відповідно до якого він передав у власність відповідачці вищевказаний житловий будинок. Після укладення договору дарування, ОСОБА_3 почала виганяти позивача з будинку, а 23 липня 2019 року взагалі сказала, що викине його з будинку, для чого поїде в поліцію та напише заяву про зґвалтування. Позивач, передбачаючи можливість вчинення подібних дій відповідачкою, був змушений покинути будинок і тимчасово проживати в свого брата ОСОБА_4 . На момент розгляду справи відповідачка продовжує вчиняти перешкоди у користуванні жиловим приміщенням відповідачем.
Представник позивача ОСОБА_1 пояснив суду, що ОСОБА_2 уклав з відповідачкою договір дарування житлового будинку від 02.11.2018 під впливом помилки, після чого між сторонами одразу різко погіршилися відносини. Відповідачка насильно випхала позивача з будинку, тоді як ОСОБА_2 є особою похилого віку, йому 76 років, іншого житла в нього немає, і на даний момент він змушений проживати у свого брата, ОСОБА_4 . Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та з реєстрації не знімався.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив суду, що він є рідним братом позивача. Влітку 2019 року останній подзвонив йому та просив приїхати до нього додому, оскільки ОСОБА_3 вигнала його з будинку. ОСОБА_4 приїхав за адресою проживання позивача, для того, щоб урегулювати конфлікт, але ОСОБА_3 намагалась викинути з будинку і його. З того часу позивач проживає разом з ним.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що він познайомився з відповідачем у 2019 році, вони є сусідами, і він знає про те, що позивач купив старенький будинок та зробив в ньому ремонт. Після придбання ОСОБА_2 постійно проживав в зазначеному будинку. Через 2 місці ОСОБА_5 побачив, що в будинку почала жити ОСОБА_3 . Ще через 2-3 тижні почались сварки та погрози, які він чув, так як сварки відбувались на вулиці, а їх ділянки та будинки межують одне з одним. З літа 2019 року позивач перестав постійно проживати в будинку. Неодноразово чув від ОСОБА_2 , що відповідачка погрожує йому та не дає змоги проживати у власному будинку.
Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.
З 25.10.2018 року позивач, ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 4, 19, 21).
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно з статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Частинами 1, 3 ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.
Згідно ч.4 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у порядку користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 156 Житлового Кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Відповідно до положень статей 391, 386 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Судом встановлено, що позивач не проживає у будинку за місцем своєї реєстрації, доступу до будинку не має внаслідок неправомірних дій відповідачки, що підтверджується поясненнями позивача та свідків в судовому засіданні, іншого жила не має.
Питання щодо визначення порядку користування будинком у встановленому законом порядку не вирішувалось.
Спосіб судового захисту порушеного права, обраний позивачем, не суперечить законодавству і може бути застосований судом.
За таких обставин суд доходить висновку про доведеність факту чинення відповідачем перешкод позивачу в здійсненні ним права користування будинком, у зв`язку із чим вважає вимоги про усунення таких перешкод шляхом вселення законними та обґрунтованими, отже, в цій частині позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
У той же час, в судовому засіданні встановлено, що позивач має ключі від будинку і може потрапити в будинок за їх допомогою, позивачем не доведений факт того, що в нього немає доступу до будинку у зв`язку з тим, що відповідачка забрала в нього ключі, змінила замки на вхідних дверях або з інших причин, а тому, суд приходить до висновку, що слід відмовити в задоволенні позовних вимог в частині передачі ключів від будинку позивачу.
Відповідно до ч. ч. 1,5,6,7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази, беручи до уваги той факт, що відповідачка не надала жодних пояснень, заперечень, доказів по справі, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2-13, 76-83, 141, 258, 259, 263-268, 280-281 ЦПК України,
Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_3 усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкод у володінні, користуванні житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Вселити ОСОБА_2 до житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В решті позовних вимог, а саме, в частині передачі ключів від будинку ОСОБА_2 відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 768,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Покровський районний суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрована: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повний текст рішення виготовлений 19 березня 2020 року.
Суддя О.В.Чорна