2/465/3042/20
Ухвала

про самовідвід

"28" вересня 2020 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова Кузь В.Я., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Банк НРБ», правонаступником якого є Акціонерне товариство "Сбербанк", ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Попович І.І. про визнання недійсним договору іпотеки та зобов`язання до вчинення дій, -

встановив:

Позивач звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою про визнання недійсним договору іпотеки та зобов`язання до вчинення дій.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Єзерського Р.Б. від 20 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Єзерського Р.Б. від 21 травня 2019 року справу скеровано до Франківського районного суду м. Львова, як зазначено в ухвалі, оскільки така не підсудна Шевченківському районно му суду м. Львова.

Обґрунтовуючи ухвалу, суддя покликається на те, що 21 травня 2019 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання відповідача ОСОБА_2 про направлення справи за підсудністю. Відтак, відповідно до ч. 8 ст. 28 ЦПК України позови, що виникають з договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів. Згідно п. 9.5 договору іпотеки від 23 квітня 2008 року, всі спори сторін, які не врегульовані мирним шляхом, вирішуються відповідним судом за місцезнаходженням відповідача. Місце реєстрації одного із відповідачів: АДРЕСА_1 , що відноситься до територіальної юрисдикції Франківського районного суду м. Львова. За таких обставин, справу скеровано до Франківського районного суду м. Львова.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 червня 2019 року, справу передано судді Кузю В.Я.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Кузя В.Я. від 20.06.2019 року, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Закритого акціонерного товариства «Банк НРБ», правонаступником якого є Акціонерне товариство "Сбербанк", ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу - Попович Г. І. про визнання недійсним договору іпотеки та зобов`язання до вчинення дійповернено, за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Львова, що за адресою: 79000, м. Львів, вулиця Січових Стрільців, 12, як помилково направлену, зважаючи на ч.1 ст.30 ЦПК України.

Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25 липня 2019 року справу передано судді Шевченківського районного суду м. Львова Єзерському Р.Б.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Єзерського Р.Б. від 01 листопада 2019 року закрито підготовче провадження в справі та призначено до судового розгляду по суті.

19 грудня 2019 року до Шевченківського районного суду м. Львова поступила апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу судді Франківського районного суду м. Львова Кузя В.Я. від 20.06.2019р. про повернення цивільної справи до Шевченківського районного суду м. Львова, як помилково направленої.

Постановою Львівського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 20 червня 2019 року скасовано і направлено справу в Франківський районний суд м. Львова за встановленою підсудністю.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.09.2020 року, дану справу передано судді Кузю В.Я.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вважаю, що як суддя підлягаю самовідводу з наступних підстав.

Так, суддею ОСОБА_4 20 червня 2019 року постановлено ухвалу про повернення за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Львова цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Банк НРБ», правонаступником якого є Акціонерне товариство "Сбербанк", ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу - Попович Г. І. про визнання недійсним договору іпотеки та зобов`язання до вчинення дій, як помилково направленої.

Дане рішення прийнято суддею з урахуванням ч.1 ст.30 ЦПК України, яка вказує на те, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року (справа № 296/1657/17) зроблено висновок, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як суддя, якому матеріали цивільної справи передані для продовження розгляду, вважаю, що і надалі справа не підсудна Франківському районному суду м. Львова, зважаючи на те, що майно відносно якого існує спір, знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до юрисдикції Шевченківського районного суду м. Львова.

Моє ставлення як судді до даної позовної заяви уже висловлене у скасованій ухвалі, а відтак, даний факт є тією обставиною, що викликатиме сумнів у моїй неупередженості при повторному її вирішенні, та відповідно до п. 5 ч.1 ст.36 ЦПК України, є підставою для самовідводу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч.1 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартиненко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Ветштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Приймаючи дане рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю також на положення п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, де зазначається, що суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України» та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Отже, з метою виключення підстав та мотивів учасників судового провадження для сумніву у безсторонності, неупередженості чи об`єктивності під час розгляду справи, заява про самовідвід судді Кузя В.Я. підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд

постановив:

Самовідвід судді Кузя В.Я. при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Банк НРБ», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сбербанк», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Попович І.І. про визнання недійсним договору іпотеки та зобов`язання до вчинення дій - задоволити.

Матеріали судової справи №465/2229/19 (судове провадження № 2/465/3042/20) передати до загальної канцелярії суду на повторну реєстрацію та визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Кузь