Номер провадження: 22-ц/813/3862/20
Номер справи місцевого суду: 517/446/16-ц
Головуючий у першій інстанції Чеботаренко О. Л.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Голови правління Захарівського (Фрунзівського) районного споживчого товариства Косюк Світлани Григорівни на рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 30 липня 2019 року по цивільній справі за позовом Фрунзівського (Захарівського) районного споживчого товариства Одеської області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Затишанська селищна рада Захарівського району Одеської області, Комунальне підприємство «Захарівське бюро технічної інвентаризації», Одеська товарна біржа, про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна, визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання протиправною та скасування реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, здійсненої Державним комунальним підприємством «Фрунзівське бюро технічної інвентаризації» 09 липня 2003 року та 30 жовтня 2006 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року Фрунзівське (Захарівське) районне споживче товариство Одеської області звернулося до суду з позовом, який вподальшому був уточнений до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Затишанська селищна рада Захарівського району Одеської області, Комунальне підприємство «Захарівське бюро технічної інвентаризації», Одеська товарна біржа про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна, визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання протиправною та скасування реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, здійсненої Державним комунальним підприємством «Фрунзівське бюро технічної інвентаризації» 09 липня 2003 року та 30 жовтня 2006 року, мотивуючи це тим, що 07.07.2003 року між Фрунзівським РСТ та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна - 39/100 частки комплексу магазину «Торгівельний центр», загальної площею 154,6 кв.м., залишковою вартістю 30230 грн., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений договір того ж дня було зареєстровано представництвом Одеської товарної біржі за реєстраційним номером 574-к., при цьому сторони договору не були членами біржі. В подальшому БТІ на підставі даного договору здійснив реєстрацію права власності на спірний об`єкт нерухомого майна, однак згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №51793769 від 19.01.2016 року, сформованої Одеським міським управлінням юстиції, реєстрація права власності на спірний об`єкт нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого представництвом Одеської товарної біржі від 07.07.2003 року не здійснювалося, що підтверджується відзивом ДКП «Фрунзівське БТІ», оскільки договір-купівлі продажу не відповідав Тимчасовому положенню «Про порядок державної реєстрації прав», затвердженому наказом Мін`юсту від 07.02.2002 року №7/5, а саме у зв`язку із тим, що даний договір нотаріально не посвідчений. Тому, на думку позивача, договір купівлі-продажу не є належним та допустимим доказом переходу права власності на спірний об`єкт до ОСОБА_1 . Відповідач відмову БТІ міг оскаржити тільки у судовому порядку, однак відповідач звернувся до Затишанської селищної ради з пропозицією про оформлення права власності на спірний об`єкт нерухомого майна. Крім цього, позивач зазначив, що на підставі рішення Виконавчого комітету Затишанської селищної ради Фрунзівського району Одеської області №62 від 26 жовтня 2006 року «Про оформлення права власності на 39/100 частки комплексу - магазину «Торгівельний центр»», відповідачу вказаним органом місцевого самоврядування 30 жовтня 2006 року було видано свідоцтво про право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна, яке в подальшому стало підставою для здійснення ДКП «Фрунзівське БТІ» ще однієї реєстрації права власності за ОСОБА_1 на частку будівлі комплексу магазину. При цьому, на думку позивача, органом місцевого самоврядування свідоцтво про право власності на нерухоме майно було видано із порушенням вимог законодавства. Крім того, спірний договір був укладений всупереч умовам статуту Фрунзівського РСТ, оскільки комплекс-магазин «Торгівельний центр» зарахований до переліку об`єктів основних засобів неподільного майна, тому його продаж мав залежати від затвердження вказаного рішення черговими зборами членів споживчого товариства, однак вищезазначений договір купівлі-продажу був укладений споживчим товариством, від імені якого діяла голова правління на підставі рішення виконавчого органу - правління споживчого товариства, що є підставою для визнання його недійсним. Крім того об`єкт нерухомого майна був проданий на вкрай невигідних умовах для товариства.

Позивач зазначив, що відповідач набув право власності на об`єкт нерухомого майна - на частку будівлі комплексу-магазину з порушенням вимог чинного на той момент законодавства, а тому просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продажу спірного об`єкта нерухомого майна, визнати недійсним та скасувати рішення органу місцевого самоврядування про оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна, визнати недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнати протиправним та скасувати реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, здійсненої ДКП «Фрунзівське БТІ» 09 липня 2003 року та 30 жовтня 2006 року.

Стосовно строку перебігу позовної давності, то позивачем зазначено, що про обставини, які пов`язані з оформленням права власності відповідача на об`єкт нерухомого майна, позивач дізнався з висновків ревізії, проведеної ревізійною комісією Спілки споживчих товариств Одеської області від 25.02.2015 року.

Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 30 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Голова правління Захарівського (Фрунзівського) районного споживчого товариства Косюк Світлана Григорівна звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 30 липня 2019 року і ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позивача у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Фрунзівське (Захарівське) районне споживче товариство Одеської області будучи належним чином повідомленим в судове засідання, призначене на 17.03.2020 року на 16-00 г. звернулося до суду із заявою про розгляд апеляційної скарги за відсутності представника товариства.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна, визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання протиправною та скасування реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, суд першої інстанції з посиланням на безпідставність заявлених вимог, виходив з того, що права позивача щодо укладення спірного договору купівлі-продажу 39/100 частки комплексу магазину «Торгівельний центр» від 30.10.2006 року, подальшою реєстрацією права власності ОСОБА_1 на вказаний об`єкт нерухомості, здійсненої ДКП «Фрунзівське БТІ» 09 липня 2003 року, винесенням рішення органу місцевого самоврядування про оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна, з подальшим оформленням Свідоцтва про право власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно, а саме на 39/100 частки комплексу магазину «Торгівельний центр» від 30.10.2006 року, а також реєстрацією права власності на об`єкт нерухомого майна 30 жовтня 2006 року, не порушені.

Такий висновок районного суду відповідає встановленим у справі обставинам і заснований на законі.

З матеріалів справи вбачається, що:

- рішенням конференції уповноважених членів Фрунзівської районної спілки від 09 квітня 1998 року районна спілка споживчого товариства, до якої перейшло в тому числі магазин «Торгівельний центр», який розміщений за адресою: смт Затишшя, вул. Леніна б/н, Фрунзівський район Одеська область (т. 1 а. с. 17);

-відповідно до постанови Правління Фрунзівського районного споживчого товариства № 6 від 26 січня 2001 року голові правління дозволено реалізувати за договірною ціною, але не нижче балансової вартості частину магазину «Промтовари» магазину-комплексу «Торгівельний центр» за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана постанова була винесена у відповідності до постанови Правління Одеської облспоживспілки № 13 від 24.01.2000 року (т. 1 а. с. 20);

- згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18 лютого 2002 року, виданого виконавчим комітетом Затишанської селищної ради на підставі рішення виконавчого комітету від 10 лютого 2002 року, Фрунзівському районному споживчому товариству належав цілий магазин «Торгівельний центр» за адресою: АДРЕСА_1 т. 1 а. с. 18);

-на підставі цього свідоцтва 18 лютого 2002 року вказане нерухоме майно зареєстровано Державним комунальним підприємством «Фрунзівське бюро технічної інвентаризації» за Фрунзівським районним споживчим товариством, реєстраційний номер 25 у реєстровій книзі № 1 стор. 25 (т. 1 а. с. 19 зворотній бік);

-згідно договору № 574-К купівлі-продажу нерухомого майна від 07.07.2003 року, укладеного на Одеській товарній біржі, Фрунзівське районне споживче товариство в особі Косюк С.Г. продало, а ОСОБА_1 придбав за 7968 гривень 39/100 частки магазина «Торгівельний центр», який розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , (т. 1 а. с. 21-22);

-відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.07.2003 року, серія ВАА №9482510, номер витягу 955266, номер запису 5 в книзі 1, на підставі договору купівлі-продажу №574-К від 07.07.2003 року, укладеного на Одеській товарній біржі, за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на 39/100 частки комплексу, магазину «Торгівельний комплекс», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . (т. 1 а. с. 23);

-на підставі рішення виконавчого комітету Затишанської селищної ради Фрунзівського району Одеської області № 62 від 26.10.2006 року «Про оформлення права власності на 39/100 частку будівлі комплекс-магазину «Торгівельний центр» за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 » оформлено право власності на 39/100 частки будівлі комплекс-магазину «Торгівельний центр» та зобов`язано Фрунзівське БТІ зареєструвати та видати свідоцтво на право власності на 39/100 частки будівлі комплекс-магазину «Торгівельний центр» (т. 1 а. с. 24);

-30.10.2006 року ОСОБА_1 виконавчим комітетом Затишанської селищної ради було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме 39/100 частку комплексу, магазину «Торгівельний центр» за адресою: АДРЕСА_1 (загальна площа 446,0 кв.м.; частка складає 39/100, загальною площею -154,6 кв.м., торгівельною площею - 99,6 кв.м. (т. 1 а. с. 25);

-30.10.2006 року на підставі свідоцтва про право власності, серія ЯЯЯ № 556620, 39/100 частку комплексу, магазину «Торгівельний центр» за адресою: АДРЕСА_1 ., Державним комунальним підприємством «Фрунзівське бюро технічної інвентаризації» зареєстровано за ОСОБА_1 , реєстраційний номер 1715995 (т. 1 а. с. 26);

-відповідно до квитанції Ощадбанк №2823/063 від 07.07.2003 року ОСОБА_1 було сплачено 492,48 грн. в якості сплати за реєстрацію нерухомості за договором 573-К та по договору 574- К (т. 3 а. с. 126).

Судова колегія виходить з наступного.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (стаття перша Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР 1963 року право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 224 ЦК УРСР 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР 1963 року передбачалася обов`язкова нотаріальна форма лише договору купівлі-продажу житлового будинку і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні на час виникнення спірних правовідносин визначався Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07 лютого 2002 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (далі - Тимчасове положення). Вказаний нормативний документ був спрямований на забезпечення визнання та захисту цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, активізації інвестиційної діяльності, діяв на всій території України і був обов`язковим для виконання громадянами, міністерствами, іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами й організаціями незалежно від форм власності.

Згідно із пунктом 9 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна, Тимчасового положення (із змінами та доповненнями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 28 січня 2003 року № 6/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 січня 2003 року за № 66/7387), договори відчуження нерухомого майна, які не підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, є підставою для здійснення реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна.

Апеляційним судом встановлено, що на час укладення спірного договору купівлі-продажу 39/100 часток магазина «Торгівельний центр», який розміщений за адресою: АДРЕСА_1 б АДРЕСА_2 н, Фрунзівський район Одеська область обов`язковість нотаріального посвідчення договору купівлі- продажу нерухомого майна, окрім житлових будинків (квартир), не вимагалось, оскільки чинним на той час законодавством була передбачена можливість встановлення законодавчими актами спеціального порядку набуття права власності, а також можливість укладення договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень на біржі без їх подальшого нотаріального посвідчення та здійснення на їх підставі державної реєстрації права власності.

Отже, відповідно до статей 227, 242, 244 Цивільного кодексу Української PCP (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), апеляційним судом вірно враховано, що нотаріальному посвідченню до 01 січня 2004 року підлягали лише договори купівлі-продажу, міни, дарування житлового будинку за умови, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Таким чином, Цивільний кодекс Української PCP 1963 року не містив норм про обов`язковість нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу будь-якого нежитлового нерухомого майна.

Встановлено, що оскаржений договір купівлі-продажу від 07 липня 2003 року, згідно із яким обидві сторони є членами Одеської товарної біржі, укладений у простій письмовій формі, відповідно до вимог статті 44 Цивільного кодексу Української PCP.

Продаж було здійснено на підставі рішення правління Фрунзівського РСТ та рішення вищого органу - Одеської обласної споживчої спілки, як то було передбачено частиною другою статті 50 Статуту Фрунзівського РСТ.

При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази відсутності у продавця права продажу спірного об`єкту.

Встановлено, що розрахунок за нежитлове приміщення було здійснено у повному обсязі та у розмірі, що відповідає вимогам постанови Правління Одеської облспоживспілки № 13 від 24.01.2000 року та постанови правління Фрунзівського районного споживчого товариства № 6 від 26 січня 2001 року.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції на підставі оцінки зібраних доказів, проведеної з дотриманням вимог процесуального закону.

При таких обставинах районний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених фактичних обставин, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, враховуючи вказані норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку, що оспорюваний договір № 574-К купівлі-продажу нерухомого майна 39/100 часток магазина «Торгівельний центр», який розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , Фрунзівський район Одеська область, укладений 07 липня 2003 року між Фрунзівським РСТ та ОСОБА_1 , зареєстрований на Одеській товарній біржі, є таким, що відповідає чинним на дату його укладення вимогам законодавства.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність правових підстав для визнання недійсним вказаного договору купівлі- продажу та застосування наслідків його недійсності і тому обґрунтовано відмовив і у задоволенні інших вимог позивача, зокрема, щодо визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування про оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання протиправним та скасування реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, здійсненої ДКП «Фрунзівське БТІ» 09 липня 2003 року та 30 жовтня 2006 року, оскільки вказані вимоги є похідними від основних - щодо визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу 39/100 часток магазина «Торгівельний центр», який розміщений за адресою: АДРЕСА_1 б/н, Фрунзівський район Одеська область 07 липня 2003 року.

Доводи апеляційної скарги, що судом при вирішенні справи застосовано законодавство без врахування часу виникнення спірних відносин, не можуть бути взятими до уваги, оскільки такі доводи не узгоджуються зі змістом мотивувальної частини оскаржуваного рішення, зведені до переоцінки доказів, яким судом надано обґрунтовану оцінку і на правильність набутих судом остаточних висновків не впливають.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень процесуального права при вирішенні справи, які є підставою для скасування (зміни) судового рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 368, 375, 382-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Голови правління Захарівського (Фрунзівського) районного споживчого товариства Косюк Світлани Григорівни - залишити без задоволення.

Рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 30 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19.03.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

О.В. Князюк