Справа №461/5191/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова в складі:

головуючого судді Романюка В.Ф.

з участю:

секретаря судового засідання Цюпака В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (, адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича (адреса: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем виконавчий напис №731 від 21.04.2020 року вчинено з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

На думку позивача, Приватним нотаріусом Остапенко Є.М. при вчиненні спірного виконавчого напису не перевірено безспірність заборгованості та не встановлено, який строк минув з дня виникнення права вимоги.

Таким чином, на час вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Остапенко Є.М. про стягнення з Позивача на користь АТ «Ідея Банк» грошових коштів у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, які підтверджують безспірність заборгованості, тобто, спірний виконавчий напис вчинено з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 02 липня 2020 р. у справі відкрито провадження та призначено до розгляду на 21 липня 2020 р. на 11 год. 00 хв. /а.с.22/.

Ухвалою суду від 02 липня 2020 р. у справі вжито заходи забезпечення позову. /а.с.24-26/.

Ухвалою суду від 21 липня 2020 р. відкладено судове засідання на 01 вересня на 11 год. 00 хв. /а.с.34/.

Ухвалою суду від 01 вересня 2020 р. відкладено судове засідання на 28 вересня на 10 год. 00 хв. /а.с.92-93/.

Позивач у судове засідання не з`явився, оскільки подав заяву про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги підтримує повність та просить суд такі задоволити, а також просить вирішити питання про судові витрати. /а.с.99, 100-101/.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. 20.08.2020 р. на адресу суду надійшов відзив, згідно якого представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову, а також проводити розгляд справи у його відсутності. /а.с.52-62/.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. 17.08.2020 р. на адресу суду надійшли письмові пояснення, згідно яких представник третьої особи просить суд відмовити у задоволенні позову, а також проводити розгляд справи у його відсутності./а.с.46-50/.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд встановив, що 18.10.2018 між ОСОБА_1 та Банком було укладено Кредитний договір № Z06.00603.004443980, згідно пункту 1.1. якого Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 43709,00 грн. (сорок три тисячі сімсот дев`ять гривень 00 копійок), а Позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до пункту 1.2. Кредитного договору Банк надав кредит строком на 60 місяців.

За користування Кредитом Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 12,49% (Маржа Банк), пункт 1.3 Кредитного договору.

Станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням Правління Банку, становить 9,5%, що разом з Маржою Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 21,99% (згідно пункту 1.4 Кредитного договору).

Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі.

Однак, ОСОБА_1 , як позичальник згідно Кредитного договору, власних зобов`язань не виконувала станом на 10.03.2020 (до прийняття Верховною Радою 17.03.2020 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 533-ІХ (надалі - Закон № 533-ІХ) у неї утворилась заборгованість у розмірі 64657,78 грн. (шістдесят чотири тисячішістсотп`ятдесят сім гривень 78 копійок), з яких:

-41066,82 грн. - строковий основний борг;

-1765,51 грн. - прострочений основний борг;

-6049,91 грн. - прострочені проценти;

-540,25 грн. - строкові проценти;

-1422,77 грн. - нарахована комісія;

-11932,91 грн. - прострочена комісія;

-1879,61 грн. - пеня.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 87 та ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Аналогічне визначено підпунктом 3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (надалі - Порядок), згідно якого нотаріус вчиняє виконавчі написи:

1)якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

2)за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

На підставі вище вказаних положень чинного законодавства, та враховуючи Закон №533-ІХ), АТ «Ідея Банк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича із заявою від 17.04.2020 про вчинення виконавчого напису про стягнення з ОСОБА_1 64550,94 грн. боргу за Кредитним договором та витрат на його вчинення в сумі 1900,00 грн.

Відповідно до п. 3.2. Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172 (надалі Перелік).

Згідно пункту 2 Переліку, для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

На виконання вимог Переліку АТ «Ідея Банк» надало нотаріусу всі необхідні документи для вчинення 21.04.2020 виконавчого напису №731, у тому числі:

1)заяву АТ «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису від 17.04.2020;

2)кредитний договір №Z06.00603.004443980 від 18.10.2018;

3)заява № Z06.00603.004443980 від 18.10.2018 про акцепт публічної оферти АТ «Ідея Банк»;

4)довідку АТ «Ідея Банк» про ненадходження платежів;

5)вимогу АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про усунення порушення кредитних зобов`язань від 10.03.2020 №12.4.2/ Z06.00603.004443980;

6)довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором Z06.00603.004443980 від 18.10.2018, видану АТ «Ідея Банк» станом на 10.03.2020;

7)виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 ;

8)опис вкладення до цінного листа, що підтверджує направлення на адресу Позивача документів, визначених пунктами 4 - 5 даного переліку, а також фіскальний чек по оплаті вище вказаних послуг поштового зв`язку;

9)список за формою №103 згрупованих поштових відправлень АТ «Ідея Банк»;

10)список згрупованих поштових відправлень цінних листів АТ «Ідея Банк»;

11)детальний розрахунок заборгованості за Кредитним договором Z06.00603.004443980 від 18.10.2018, виконаний АТ «Ідея Банк» станом на 10.03.2020, на суму заборгованості по кредиту в розмірі 64 550,94 грн.

Вище перелічені документи стверджують, що такі в повній мірі встановлюють суму заборгованості позивача, як боржника, перед АТ «Ідея Банк», з врахуванням усіх сплат, визначених умовами Кредитного договору та внесеними боржником відповідають Переліку.

Відтак, все вище наведене підтверджує той факт, що спірний виконавчий напис, вчинений 21.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем за №731 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості згідно Кредитного договору у розмірі 64550,94 грн. (шістдесят чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят гривень 94 копійки), а також 1900,00 грн. плати за вчинення виконавчого напису нотаріуса, відповідає всім вимогам Закону України «Про нотаріат», Порядку та Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Що ж стосується тверджень позивача про те, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом було порушено вимоги ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки виконавчий напис вчинено не на документах, що встановлюють заборгованість, суд зазначає наступне.

Підпунктами 5.2. та 5.3 пункту 5 глави 16 розділу ІІ Порядку, встановлено, якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів.

Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій.

Відтак, законом передбачено можливість вчинення виконавчого напису нотаріуса на копії Кредитного договору, як і викладення його змісту на окремому бланку, чому в повній мірі кореспондує також позиція Великої Палати Верховного Суду, висловлена у постанові від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17, згідно якої суд, надаючи оцінку аналогічним за змістом правовідносинам, зазначив наступне: «у даному випадку вчинено виконавчий напис, в якому зазначено, що він стосується саме певного, визначеного у написі договору. Його вчинення на окремому документі не спростовує відсутність зобов`язання та не впливає на дійсність виконавчого напису».

Як зазначає представник відповідача, виконавчий напис нотаріуса, що оскаржується, було викладено на спеціальному бланку нотаріальних документів серії НОІ №559102 (відомості про який наявні у Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів), що підшитий до копії Кредитного договору, на оригіналі котрого здійснено відмітку приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича про вчинення 21.04.2020 виконавчого напису нотаріуса №731.

Також, пунктом 7.1. глави 16 розділу ІІ Порядку, передбачено, що у справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису.

Таким чином, оригінал Кредитного договору №Z06.00603.004443980 від 18.10.2018, разом з відповідною відміткою нотаріуса про вчинення оскаржуваного у даній справі, зберігається в АТ «Ідея Банк».

Відтак, вказаним спростовуються твердження ОСОБА_1 , про те, що виконавчий напис може бути вчинений лише на оригіналі кредитного договору.

Щодо твердження позивача, що нею не було отримано вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань, суд звертає увагу на наступне.

16.03.2020 АТ «Ідея Банк» надіслало позивачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 10.03.2020 на адресу зазначену в Кредитному договорі, за допомогою якої позивач був повідомлена про те, що в неї наявна заборгованість згідно Кредитного договору, вказано розмір заборгованості, а також з чого вона складається. Попереджено також про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір відповідача у випадку її непогашення в тридцятиденний строк з дня направлення відповідної вимоги, що стверджується, списком за формою №103 згрупованих поштових відправлень АТ «Ідея Банк»; список згрупованих поштових відправлень цінних листів АТ «Ідея Банк», описом вкладення до цінного листа, що підтверджує направлення на адресу позивача вимоги АТ «Ідея Банк» про усунення порушення кредитних зобов`язань, разом з довідкою-розрахунком заборгованості за Кредитним договором, станом на 10.03.2020, а також фіскальним чеком по оплаті вище вказаних послуг поштового зв`язку./а.с.74-79/. Згадувана вимога АТ «Ідея Банк» була направлена за адресою проживання позивача, що зазначена ним у Кредитному договорі, аналогічна адреса позивача також зазначене у її позові.

В абзаці 2 підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зазначено, що повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомленняна вказану в іпотечному договорі адресу.

Отже, захист порушених прав та інтересів банку, як кредитора за Кредитним договором, шляхом стягнення заборгованості за ним, не може буде поставлено у залежіть від того, забирає боржник (позивач) адресовану йому кореспонденцію з поштового відділення, чи ні, оскільки це є вибором самого позивача, що жодним чином не залежить від дій чи волі відповідача чи будь-яких інших осіб, що в повній мірі узгоджується із висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 року у справі №916/3006/17.

Ухилення від отримання адресованої позивачу кореспонденції є самостійним та свідомим вибором позивача, ризики якого не може нести будь-хто інший, окрім нього. Окрім цього, згідно із викопіюванням з офіційного сайту Укрпошта видно, що лист надійшов у точку видачі/доставки 23.03.2020 о 09.35 год., а ОСОБА_1 отримала його (згідно відмітки вручено особисто) 05.05.2020, тобто через 1 місяць і 2 тижні після доставки.

Посилання позивача на вчинення виконавчого напису нотаріуса з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема без перевірки нотаріусом безспірності заборгованості за Кредитним договором, судом до уваги не приймається, з огляду на настпуне.

Відповідно п. 3.2. Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком.

Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 20.05.2015 року по справі №6-158цс15, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком.

Тобто, в основу розмежування понять «спірної» та «безспірної» заборгованості покладається не власне ставлення боржника до пред`явленої вимоги, а об`єктивна ознака, тобто фактичний склад і характер правовідносин. Вирішення питання, чи є заборгованість об`єктивно безспірною, залежить від того, чи надано нотаріусу перелік документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку відповідно до вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у власній постанові від 24 жовтня 2018 року у справі №761/45042/16-ц, який, вказуючи на відсутність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивував власне рішення наступним: «встановивши, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису були подані усі документи, що підтверджують безспірність вимог кредитора та встановлені Переліком документів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1, оскільки вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не вирішує спір про право, який існує між сторонами, а лише перевіряє безспірність заборгованості на підставі належних і допустимих доказів».

А отже, безспірність заборгованості підтверджується документами, визначеними Переліком, а не ставленням боржника до неї.

З аналізу ч.1 ст.87, ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 3.1. глави 16 Порядку вбачається, що вчинення виконавчого напису нотаріуса здійснюється за фактом подання нотаріусу документів, визначених Переліком; участь боржника в процесі вчинення виконавчого напису нотаріуса законодавством не передбачена.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у власній постанові від 25 липня 2018 року у справі №127/15911/17, наголосивши, що: «нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності».

За таких обставин, безспірність заборгованості, що була стягнута з позивача згідно спірного виконавчого напису нотаріуса, не залежить від того, погоджується позивач з її розміром, чи ні, оскільки вирішальним у даному випадку є саме документи, що подавалися нотаріусу для його вчинення, а не суб`єктивне ставлення ОСОБА_1 до суми боргу.

Відтак, позивач не довів у чому полягає спірність заборгованості, яка зазначена у виконавчому написі, що є обов`язком позивача в таких категоріях справ, що узгоджується із правовими висновками Верховного Суд, які зазначені у п. 49 його постанови від 02 липня 2019 року по справі №916/3006/17, що зводиться до наступного:

«позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості перед Банком за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення».

Відповідач натомість надав усі документи, які судом приймаються до уваги, виписку по рахунку, яка є первинним бухгалтерським документом і з якої вбачається видача позивачу кредиту 18.10.2018, усі погашення по кредиту та їх зарахування. Відповідно до вказаної виписки по рахунку вбачається, що остатній платіж по Кредитному договору здійснено позивачем 21.12.2019, тобто доводи позивача щодо строків позовної давності є не обгрунтованими та безпідставними.

Відповідно до правових висновків Верховного Суд викладені у його постанові від 23 січня 2020 року у справі №490/6023/16, відповідно до яких: «суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили факти наявності заборгованості позивача перед банком, відсутності судового спору між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» щодо розміру заборгованості за вищевказаним кредитним договором на час вчинення спірного виконавчого напису, подання банком нотаріусу всіх необхідних документів для вчинення виконавчого напису, тому дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог».

Відтак, відповідачем спростовано доводи позивача щодо незаконності оскаржуваного виконавчого напису, оскільки: зазначена у виконавчому написі сума заборгованості за Кредитним договором є безспірною, у тому числі виходячи із того, що після отримання вимоги позивача не висловила жодних заперечень з приводу заборгованості по Кредитному договору зазначеної у вимозу, і яка є аналогічна тій (окрім пені, розмір якої зменшено враховуючи вимоги Закону № 533-ІХ), яка вказана в оскаржуваному виконавчому написі.

При цьому, відповідачем надано усі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, що вбачається із зазначених вище документів, які були подані нотаріусу.

Викладене вище свідчить про те, що заборгованість ОСОБА_1 , стягнута з неї згідно оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса, є об`єктивно безспірною, а вище вказаний виконавчий напис таким, що підлягає виконанню.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоовленні позову слід відмовити.

Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові - на позивача.

Відтак, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову судовий збір покладається на позивача.

Частиною 9 статті 158 ЦПК України передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд вважає за можливе скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 02 липня 2020 р..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 81, 133, 141, 158, 247, 259,263-265,268,280 ЦПК України, ст.ст.15,16, 18 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (, адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича (адреса: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відмовити повністю.

Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 02 липня 2020 р. у справі №461/5191/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - скасувати.

Повний текст рішення складений 28 вересня 2020 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В.Ф. Романюк