Справа № 766/2744/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Романенко І.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору - Виконавчий комітет Корабельної районної у м.Херсоні ради, Малиновська районна державна адміністрація Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23.09.2017 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, так як вони мають різні погляди на життя. Оскільки подальше спільне життя стало неможливим, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та дитини, позивач просить шлюб з відповідачем розірвати.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.03.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами загального провадження до підготовчого судового засідання.

11.05.2019 року відповідач надав до суду зустрічну позовну заяву про визначення місця проживання дитини. Свої вимоги обґрунтував тим, що не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем за первинним позовом, в даний час сторони не проживають разом. ОСОБА_1 забрала доньку та залишила місце їхнього спільного мешкання в АДРЕСА_1 і переїхала за невідомою адресою. З 11.02.2019 року відповідач жодного разу не бачився з рідною донькою. Вимоги ОСОБА_2 про побачення з дитиною ОСОБА_1 ігнорує. Відповідач працює, забезпечений житлом. При цьому ОСОБА_1 не має самостійного заробітку та власного або найманого житла, відповідачу не відоме джерело її доходів та якість побутових умов, які вона може забезпечити для їхньої доньки. За таких умов в інтересах доньки відповідач просить визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.07.2019 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Виконавчий комітет Корабельної районної у м.Херсоні ради.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.11.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Малиновську районну державну адміністрацію Одеської міської ради.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.04.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 за первісним позовом - відповідач за зустрічним позовом в судовому засідання первісні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Зустрічний позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. зазначила, що на даний час вони з іншим чоловіком утворила нову сім`ю,від цих стосунків у неї народилася дитина, її співмешканець має постійний дохід у вигляді заробітної плати, забезпечений житлом, у нього склалися добрі відносини з донькою ОСОБА_3 . Тому її дитина - донька ОСОБА_3 забезпечена всім необхідним. Позивач має достатньо часу у зв`язку з перебуванням у відпустці по догляду за молодшою дитиною та приділяє достатньо часу для виховання дитини. Вважає, що місце проживання дитини разом з батьком не відповідає її інтересам, з урахуванням характеру його роботи та прихильності дитини до матері. Зазначила, що на даний час перешкод у спілкування дитини з батьком дитина не має.

Відповідач ОСОБА_2 за первісним позовом - позивач за зустрічним позовом в судовому засіданні первісний позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що є доцільним визнання місця проживання дитини з батьком з урахуванням спроможності його матеріального забезпечення її потреб, в тому числі належних житлових умов. Він любить доньку, бажає проживати з нею однією сім`єю, а ОСОБА_1 утворила нову сім`ю та в тій сім`ї є спільна дитина.

Представник третьої особи - Виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Представник третьої особи - Малиновської районної державної адміністрації Одеської міської в судове засіданні не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановлений законом порядку.

Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.09.2017 року, згідно актового запису про шлюб №1166, зробленого 23.09.2017 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно актового запису про народження №946, зробленого 28.11.2017 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання позивача, він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №16-14-776, виданої 31.01.2018 року Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені з лютого 2019 року. Подружнє життя сторін не склалося через втрату почуття кохання та взаємоповаги, різні погляди на життя. Зазначена обставина вбачається з пояснень сторін.

Враховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та дитини, суд вважає доцільним розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Щодо зустрічного позову суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно довідки Херсонського обласного академічного музично-драматичного театрі ім.Куліша від 07.05.2019 року №114/05-19, ОСОБА_2 в Херсонському обласному академічному музично-драматичному театрі ім.Куліша з 01.11.2015 року по теперішній час на посаді артиста драми 2 категорії, має регулярний дохід у вигляді заробітної плати.

З 10.04.2018 року Херсонською міською радою відповідачу для його потреб і потреб родини надано службове житло за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору №628 найму службового житлового приміщення від 10.04.2018 року.

Згідно акту обстеження умов проживання від 23.10.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 у вказаній квартирі мешкає один. Дитина ОСОБА_3 на даний час мешкає разом з матір`ю ОСОБА_1 . Житлово-побутові умови та санітарний стан помешкання задовільні. Створено умови для утримання та виховання малолітньої.

Згідно висновку від 20.01.2020 року №0149/01-20 Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 . З зазначеного висновку вбачається, що мати дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась до служби у справах дітей Одеської міської ради з заявою про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею з наступних підстав.

ОСОБА_1 , 1997 р.н. зареєстрована разом з малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з актом обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_3 від 09.10.2019 року, складеного службою у справах дітей Одеської міської ради, для дитини створені належні умови для виховання та розвитку.

Відповідно до листа Одеського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Одеської міської ради від 12.10.2019 року № 04/01- 2533, ОСОБА_1 , 1997 р.н., перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трирічного віку. Вона проживає у приватному будинку ( АДРЕСА_2 ) разом із своїм співмешканцем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Має достатній рівень виховного батьківського потенціалу, спроможна виконувати обов`язки з виховання, утримання та забезпечення потреб дитини. Для дитини обладнано місце для проведення дозвілля та відпочинку.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , написав заяву 15.11.2019 року до служби у справах дітей Одеської міської ради, в якій зазначив, що дуже любить ОСОБА_3 . Допомагає її виховувати, піклується про неї, допомагає матеріально. ОСОБА_5 не заперечує, щоб ОСОБА_3 проживала разом з ними.

Відповідно до свідчень сусідів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 характеризується як хороша, любляча матір, яка гарно доглядає за дитиною. ОСОБА_3 завжди охайна, чиста, сита. Дитина дуже товариська і доброзичлива.

На основі здійсненої оцінки потреб сім`ї встановлена спроможність батька ОСОБА_2 виконувати батьківські обов`язки з виховання дитини ОСОБА_3 та огляду за нею на достатньому рівні.

Орган опіки та піклування вважав доцільним визначити місце проживання дитини разом з матір`ю.

З пояснень свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вбачається, що відповідач є цілеспрямованою відповідальною особою, дуже любить доньку та здатен забезпечити їй належні умови для проживання та розвитку.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Отже, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди, насамперед, суди мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України»).

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд при вирішенні спору надає першочергове значення саме найкращими інтересами дитини.

Судом встановлено, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з чим загострились взаємовідносини між ними, така ситуація в їх особистих відносинах не дала можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення місця проживання їхньої дитини.

Отже, суд у контексті першочергового врахування саме інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, дотримуючись норм матеріального права, враховуючи висновок від 20.01.2020 року №0149/01-20 Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, та враховуючи ті обставини, що дитина проживає разом із позивачем, має з врахуванням віку особисту прихильність до матері, добросовісне виконання матір`ю батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність з боку матері перешкод у спілкуванні батька з донькою на час винесення рішення суду, суд вважає за недоцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 разом з батьком.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з матір`ю буде відповідати найкращому забезпеченню її інтересів.

Пояснення свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 не спростовують обставини, з урахуванням яких суд прийняв рішення.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 81, 141, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.109, 110, 112, 141, 160, 161 СК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23.09.2017 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №1166.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище " ОСОБА_1 ".

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору - Виконавчий комітет Корабельної районної у м.Херсоні ради, Малиновська районна державна адміністрація Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: https://court.gov.ua/sud2125/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І.Майдан

Повний текст рішення суду виготовлений 15.09.2020 року.

Суддя: С.І.Майдан