Ухвала

11 березня 2020 року

м. Київ

справа № 761/43338/16-ц

провадження № 61-3308ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 січня 2020 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до Національного музею історії України, третя особа - Генеральний директор Національного музею історії України Сосновська Тетяна Вікторівна, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Національного музею історії України, в якому просив стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 серпня 2016 року по 25 листопада 2016 року

в розмірі 28 392,45 грн.

Позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно яких він просив суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 серпня 2016 року по 25 листопада 2016 року

в розмірі 39 465,38 грн, суму донарахування за час вимушеного прогулу з 14 липня 2015 року по 12 серпня 2016 року з урахуванням коефіцієнту підвищення окладу

в розмірі 28 713,36 грн, а також стягнути на користь позивача понесені судові витрати, аргументуючи це тим, що за час вимушеного прогулу відбулося підвищення посадового окладу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 січня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Національного музею історії України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді

в розмірі 28 392,45 грн без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів.Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

20 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 січня 2020 року, у якій скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом

випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить

2 102 грн.

У цій справі ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? ? 100 = 210 200 грн), а тому справа є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва

від 20 серпня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 січня

2020 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до Національного музею історії України, третя особа - Генеральний директор Національного музею історії України Сосновська Тетяна Вікторівна, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат