н/п 2/490/965/2020 Справа № 490/4902/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2020 р. Центральний районний суд м. Миколаєва

У складі головуючого судді Черенкової Н.П.

секретаря судового засідання Янкевич В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділення частки зі спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у червні 2019 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у якому просила визнати частки у квартирі АДРЕСА_1 рівними по 1 /4 за кожним.

У подальшому позивач уточнила свої вимоги та просила виділити їй зі спільного сумісного майна: квартири АДРЕСА_2 1/4 частину зазначеної кватири, та в порядку виділу визнати за нею право власності на 1/4 частину вказаної квартири; інші 3/4 частини квартири залишити у спільній сумісній власності відповідачів.

Підставою цьому зазначила те, що їм на праві сумісної власності за договором міни від 16.01.19987 року належить право спільної сумісної власності на вищевказану квартиру. Вона має намір відчужити свою частку квартири, однак, без виділення частки зі спільної сумісної власності це неможливо.

Оскільки місце знаходження відповідача ОСОБА_2 невідомо, її пропозиція укласти договір поділу майна нотаріально неможлива, що і змусило його звернутися до суду з даним позовом.

Позивач у судове засідання не з`явилась. Надала заяву, згідно якої на задоволенні позову наполягала та справу просила розглянути у її відсутність, з врахуванням уточнення позовних вимог, згідно яких просила виділити їй зі спільного сумісного майна квартири АДРЕСА_2 1/4 частину зазначеної квартири, та в порядку виділу визнати за нею право власності на 1/4 частину вказаної квартири; інші 3/4 частини квартири залишити у спільній сумісній власності відповідачів.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 позов визнали, до судового засідання не з`явились.

Відповідач ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги визнав, та просив про розгляд справи у його відсутність, та його адвоката Кондрашова Г.Г., про що надав відповідну заяву.

Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає приписам ст.223 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 на підставі договору міни 962 від 22.12.1997 року , та на підставі заочного рішення Центрального суду м. Миколаєва від 26.02.2019 року, яким визнано дійсним вказаний договір міни.

ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 18.01.2018 року.

Таким чином, частки спільної сумісної власності в квартирі АДРЕСА_2 , не визначено.

Звертаючись з даним позовом повивач просить визначити його частку майна у спільній сумісній власності.

Згідно із частиною 1статті 41Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4 статті 41 Конституції України).

Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Згідно ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У частинах 1, 2 ст.369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Частинами 1, 2 ст.370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Оскільки спірна квартира перебуває у спільній сумісній власності чотирьох співвласників без визначення їх часток, виходячи з рівності часток співвласників, слід дійти висновку, що частка кожного співвласника в даній квартирі становить 1/4.

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12 ,81, 89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 зі спільного сумісного майна: квартири АДРЕСА_2 1/ 4 частину зазначеної кватири, та в порядку виділу визнати за нею право власності на 1/4 частину вказаної квартири.

3/4 частини квартири АДРЕСА_2 залишити у спільній сумісній власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складений 17 березня 2020 року.

Суддя Черенкова Н.П.