Ухвала

29 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 569/1654/15-ц

провадження № 61-12284ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 14 липня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором в частині переуступки права вимоги за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором в частині переуступки права вимоги за кредитним договором.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 14 липня 2020 року, позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 06 серпня 2008 року № 1701/0808/71-119 у розмірі 44 036,83 доларів США.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

12 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася доВерховного Суду з касаційною скаргою на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 14 липня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 14 липня 2020 року залишено без руху для зазначення в касаційній скарзі обов`язкових підстав касаційного оскарження.

Ухвалу про залишення касаційної скарги без руху ОСОБА_1 отримала 05 вересня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

У вересні 2020 року до суду на виконання вказаної ухвали надійшли матеріали для усунення недоліків касаційної скарги, зокрема, касаційна скарга виправлена, в якій заявник, узагальнено посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Крім того, суд першої інстанції в своєму рішенні від 27 грудня 2019 року посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду та висновки Верховного Суду України щодо питання застосування норм права у правовідносинах, подібних до спірних правовідносин у цій справі.

Таким чином, заявником так і не було обґрунтовано зазначено обов`язкові підстави касаційного оскарження, передбаченні пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, заявник у відведений судом строк, станом на 29 вересня 2020, ухвалу суду касаційної інстанції від 28 серпня 2020 року не виконала.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, узгоджуються із положеннями Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключають з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягнення таких цілей.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно із частиною третьою статті 185, частиною другою статті 393 ЦПК України, у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Враховуючи викладене, невиконання вимог суду про усунення недоліків касаційної скарги перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає поверненню.

Керуючись статтями 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 грудня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 14 липня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором в частині переуступки права вимоги за кредитним договором повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк