Справа № 242/3116/20
Провадження № 2/242/1187/20
23 вересня 2020 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Владимирської І.М., за участю секретаря Сафроновій К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку заочного спрощеного позовного провадження в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 23.07.2020 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 15.09.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори. 14.12.2012 року в будинку був зареєстрований ОСОБА_2 , який за вказаною адресою з червня 2014 року не проживає без поважних причин. Реєстрація за вищевказаною адресою відповідача перешкоджає власнику розпорядитися власністю, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 28.07.2020 року по цивільній справі відкрито провадження та розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить суд слухати справу без його участі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучі належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що позивача знає приблизно 20 років. Відповідача ОСОБА_2 він знав візуально, як сусіда. Він бував у позивача ОСОБА_1 дома по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 в одному дворі, коли ОСОБА_1 в 2016 році поїхав з міста, він доглядав за будинком та за цей час ОСОБА_2 не з`являвся. ОСОБА_2 не мешкає в будинку приблизно 6 років, його речей в будинку не має.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він бував у позивача дома за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідач мешкав по АДРЕСА_1 , однак в 2014 році за зазначеною адресою не мешкає, зібрав речі та поїхав з міста. Він не бачив речей ОСОБА_2 в будинку.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши свідків, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.09.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори Лук`янець Л.В., ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 продали, а ОСОБА_1 купив житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . За реєстровано у реєстрі № 2842.
Згідно витягу про державну реєстрацію прав № 2138000 від 01.12.2003 року, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки № 07-29д/3592 від 20.07.2020 року, виданої центром надання адміністративних послуг Авдіївської міської ради, за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 УК України передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
У відповідності до ст.405 ч.2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.72 ЖК визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку.
Вищевказані докази в їх сукупності приводять суд до переконання, що відповідач не мешкає в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, це відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання не надано доказів, які б свідчили про те, що причини відсутності відповідача у спірному приміщенні понад один рік є поважними.
У зв`язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст. 72 ЖК України, ст. ст. 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 268, 280 283 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Владимирська