Справа № 721/964/19
Провадження 2/721/20/2020
У Х В А Л А

Іменем України

Путильський районний суд Чернівецької області в складі:

Головуючого судді: Проскурняка С.П.

за участю секретаря: Явніцкої І.І.

представника позивача: Філоненко Я.В.

представника відповідача: Майорова В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Путила Путильського району Чернівецької області у дистанційному режимі відеоконференції між Путильським районним судом Чернівецької області та Шевченківським районним судом м. Києва цивільну справу за позовом цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АІТЕХНО-СЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «АІТЕХНО-СЕРВІС» та ФОП ОСОБА_1 в усній формі було укладено договір про надання послуг з асфальтування, обладнання траншеї, зміцнення грунту після укладання комунікації для підключення шлагбауму за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання вказаних робіт відповідач виставив рахунок №25 від 19 грудня 2016р. на суму 2464грн.

В подальшому 22 грудня 2016р. - між сторонами був підписаний акт №ЛО-074 здачі - прийняття робіт. Платіжним дорученням за №2044 від 23.12.2016 року було помилково бухгалтером сплачено замість 2464грн більшу суму, а саме 24640грн.

Просить суд стягнути з відповідача безпідставно отриманні кошти в сумі 22176грн, а також інфляційні витрати та 3% річних.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому зазначає, що кошти в сумі 22176грн. були перераховані позивачем за виконану роботу його довірителем коли він здійснював підприємницьку діяльність.

Після дослідження письмових доказів по справі, суд з власної ініціативи поставив на обговорення питання щодо закриття провадження по справі, у зв`язку з тим, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував щодо закриття провадження, оскільки вважає, що даний спір повинен розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Представник відповідача в судовому засіданні дане питання залишив на розсуд суду.

Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що провадження по справі слід закрити, з наступних підстав.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Під правоздатністю пред`являти позови, вимагати відшкодування шкоди й домагатися рішення суду розуміється право подання позову до суду, який наділений повноваженнями розглядати питання фактів і прав, що стосуються конкретного спору, з метою постановлення рішення, що матиме обов`язкову силу (рішення ЄСПЛ від 23 червня 1981 року у справі «Ле Конт, Ван Левен і Де Мейєр проти Бельгії», заяви № 6878/75, 7238/75).

Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Як вище установлено судом позивач звертаючись з даним позовом, просить суд стягнути безпідставно отриманні грошові кошти ФОП ОСОБА_1 . В свою чергу представник відповідача у відзиві на позов зазначає, що кошти в сумі 22176грн. були перераховані позивачем за виконану роботу його довірителем коли він здійснював підприємницьку діяльність.

Аналіз змісту та підстав поданого позову свідчить про те, що спір між сторонами виник щодо виконаних робіт, надання послуг, а також вартість робіт.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, позивач, звертаючись до суду в порядку цивільного судочинства, помилково визначив належність даного спору до цивільної юрисдикції, оскільки відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18, провадження №12-294гс18

Згідно пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином суд вважає, що не підлягає розгляду даний спір в порядку цивільного судочинства, оскільки щодо розгляду даного спору встановлено інший, передбачений законом, порядок їх розгляду, а тому провадження по справі слід закрити.

Відповідно до ч.9 ст.148 ЦПК України, - у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи наведене суд вважає, що необхідно скасувати ухвалу судді Путильського районного суду від 20.11.2019 року про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.4,19,148,255,260,353-356 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АІТЕХНО-СЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів закрити.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутись до господарського суду з даним спором в порядку господарського судочинства.

Ухвалу судді Путильського районного суду від 20.11.2019 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль (Opel Vektra, 2004 року випуску, дата реєстрації 10.02.2019 року, об`єм двигуна 1995), заборонивши вчиняти дії щодо відчуження вказаного транспортного засобу, що належить відповідачу ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 . код. НОМЕР_1 ) скасувати.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Путильський районний суд Чернівецької області до Чернівецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали). Учасник справи, якому повне рішення (ухвалу) суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду..

Повний текст ухвали виготовлено 13 березня 2020 року.

Суддя: С.П. Проскурняк