Справа № 644/8297/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі: головуючого - судді Бабенко Ю.П., за участю секретаря - Бойчук Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача борг за розпискою у розмірі 84 100 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та судові витрати у справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.04.2019 року між сторонами укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 отримав в борг від позивача 100000 грн. та зобов`язався повернути кошти до 16.06.2019 року. На момент настання строку виконання зобов`язання відповідач повернув лише 15900 грн., у зв`язку з чим ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду за захистом свої прав.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Приймаючи до уваги викладене, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то в відповідності до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у виконання договору позики 16.04.2019 року передав відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 100000 грн., які ОСОБА_2 зобов`язався повернути до 16.06.2019 року. На підтвердження здійснення описаного правочину відповідачем ОСОБА_2 16.04.2019 року було написано розписку. Таким чином, сторонами було укладено договір позики.

Відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов`язання та на час настання строку виконання зобов`язання повернув лише 15900 грн. У зв`язку із невиконанням умов договору позики у відповідача утворилась заборгованість у сумі 84100 грн.

На теперішній час грошові кошти у розмірі 84100 грн. відповідачем не повернуті, таким чином відповідач не виконує належним чином умови договору позики.

Зважаючи на викладене, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором позики в розмірі 84100 грн.

Крім цього, позивач зазначає, що у зв`язку із неналежним виконанням умов договору позики йому спричинено моральну шкоду, яка полягає в нервовому стресі, душевних хвилюваннях за своє повсякденне життя та неможливості використання наданих ним відповідачеві грошових коштів в підприємницькій діяльності. Дану шкоду позивач оцінює в розмірі 10000 грн. та вважає необхідним стягнути їх з відповідача на його користь.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності зі ст. ст.12,13,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач та його представник не надали суду належні, допустимі і достатні докази, які б підтверджували обставини спричинення позивачу моральної шкоди неповерненням боргу відповідачем, а також не надали суду належне обґрунтування розміру моральної шкоди. В зв`язку з цим суд відмовляє з задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

Також позивачем понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн. у зв`язку із необхідністю звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Витрати позивача на правові послуги до даній справі в розмірі 2500 грн. підтверджені відповідною квитанцією (а.с.14) і згідно до ст.ст.79, 84, 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд також стягує витрати позивача на оплату судового збору по справі в розмірі 941 грн.

Всього з відповідача на користь позивача суд стягує 87541 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 10-13, 81, 83, 141, 264-265, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 1046, 1047 ЦК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) - 87541 гривень.

В задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн., - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо в Харківський апеляційний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

СУДДЯ: