ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/494/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.

розглянув в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №686/24394/19 за апеляційною скаргою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2019 року (суддя Логінова С.М.) у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк) вказувало, що 17.12.2010 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета - заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» і «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у Анкеті - заяві. Позивач зазначав, що ним були виконанні усі взяті на себе зобов`язання за Договором та угодою, тоді як відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв`язку із чим виникла станом на 31.07.2019 року заборгованість у розмірі 442956,43 грн. з яких: 8028,85 грн. заборгованість за кредитом; 429229,97 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 5697,61 грн. заборгованість за пенею та комісією. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості і кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 122080,36 грн. заборгованості за кредитним договором №б/н від 17.12.2010 року та судові витрати.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у сумі 8028,85 грн. за кредитним договором №б/н від 17.12.2010 року. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із цим рішенням суду в частині відмови у позові, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі просить скасувати зазначене заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду в цій частині та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог Банку. Апелянт зазначає, що відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність Договору, адже суть Договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. Банк вказує, що відповідач, підписуючи Анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою Договору та його умовами. Апелянт зазначає, що доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 не було ознайомлено з Умовами та правилами і тарифами Банку, останнім надано не було та судом невірно застосовано до спірних правовідносин правові висновки Верховного Суду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Встановлено, що апелянтом оскаржується заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03 грудня 2019 року в частині відмови у стягненні заборгованості по відсоткам. В решті судове рішення сторонами не оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч. 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права.

В зв`язку із неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи; невідповідністю висновків суду щодо безпідставності позовних вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам; неправильним застосуванням норм матеріального права (неправильне тлумачення положень ст. ст. 638, 1054 ЦК України) судове рішення в оскаржуваній частині підлягає до скасування із постановленням нового рішення в цій частині.

Так, стягуючи з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитом в сумі 8028,85грн., Хмельницький міськрайонний суд виходив з доведеності факту отримання позичальником кредитних коштів та неналежного виконання останнім своїх кредитних зобов`язань.

В цій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається, оскільки учасниками справи не оскаржується.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по відсоткам, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для задоволення цих вимог.

Однак, з такими висновками судова колегія не погоджується, виходячи із наступного.

Встановлено, що факт укладення між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (нині АТ КБ «ПРИВАТБАНК») і ОСОБА_1 кредитного договору 17 грудня 2010 року підтверджується письмовою Анкетою заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, підписаною уповноваженою банком особою та відповідачем. У цій Заяві зазначається, що ОСОБА_1 , ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді, виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку Кредитка «Універсальна» із кредитним лімітом 3000 грн. і погоджувався, що Заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, з якими відповідач ознайомився в письмовому вигляді, складає між позичальником та Банком договір про надання банківських послуг (а.с. 9).

Також, відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що підписана ОСОБА_1 17.12.2010 року, сторони погодили, що базова ставка відсотків в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи із розрахунку 360 днів в році) становить 2,5%; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості передбачена, як сума пені за кожний день прострочення сплати кредиту (базова процентна ставка по договору/30) + 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. щомісячно, що нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочки по кредиту чи процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн. і більше; штраф при порушенні строків платежів по будь якому із грошових зобов`язань, передбачених більше ніж на 30 днів 500грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісії (а.с.10).

Встановлено, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.07.2019 року утворилась заборгованість, що за розрахунком банку становила 442956,43 грн., з яких: 8028,85 грн. заборгованість за кредитом, 429229,97 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5697,61 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Однак, позивач просив суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість в сумі 122080,36грн., що складається із 8028,85 грн. заборгованості за кредитом та 114051,51 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом з 17.12.2010 року по 29.01.2018 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Встановлено, що у Анкеті заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 17 грудня 2010 року сторони узгодили вид кредитування та бажаний кредитний ліміт, а у Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 17 грудня 2010 року сторонами узгоджено умови такого кредитування: вид кредиту, розмір процентів за користування кредитними коштами, розмір неустойки, порядок нарахування та розмір штрафу за порушення строків погашення заборгованості.

З огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що з врахуванням умов підписаної ОСОБА_1 . Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 17 грудня 2010 року наявні правові підстави для стягнення із відповідача на користь Банку заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 17.12.2010 року по 29.01.2018 року, адже строк кредитування визначений терміном дії картки НОМЕР_1 , що була видана в рамках кредитного договору б/н, який укладений між сторонами 17.12.2010 року у розмірі 9089,06 грн. (а.с.64, 105).

Виходячи із вищенаведеного, судова колегія вважає, що оскаржуване судове рішення в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам за користування кредитними коштами підлягає до скасування із постановленням нового судового рішення в цій частині.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про те, що між сторонами не укладено кредитного договору, адже відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та Тарифами банку, що викладені на банківському сайті складає між баком та позичальником Договір про надання банківських послуг є безпідставними.

Так, за змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) і в силу положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Також, аргументи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не застосовані висновки Верховного Суду, що викладені в постановах від 21.03.2018 року (справа №441/569/17), від 07.03.2018 року (справа №755/18246/15-ц), від 06.02.2018 року (справа №755/2720/16-ц) є такими, що не заслуговують на увагу, адже Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява №28342/95, §61).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява №17862/91, §31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява №20372/11, §65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява №20166/92, §36).

З огляду на те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, тому і при застосуванні норм права до спірних правовідносин слід враховувати висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені в постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому, керуючись ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає до зміни судове рішення в частині стягнутого з відповідача судового збору, визначивши судовий збір в розмірі 269, 32 грн. (1921 грн. судовий збір за подання позову х 14,02% (задоволених вимог) /100).

Також підлягає до стягнення із ОСОБА_1 на користь Банку судові витрати, понесені апелянтом при подачі апеляційної скарги (платіжне доручення № PROM5B0TV1 а.с.82) пропорційно до задоволеної частини вимог в розмірі 230,52 грн. (2881,50 грн. судовий збір за подання апеляційної скарги х 8%(задоволених вимог)/100).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03 грудня 2019 року в частині відмови у позові скасувати та в цій частині постановити нове судове рішення про часткове задоволення вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Стягнути із ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ) 9089 (дев`ять тисяч вісімдесят дев`ять) грн. 06 коп. відсотків за користування кредитними коштами.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03 грудня 2019 року в частині судового збору змінити, визначивши суму судового збору, що підлягає стягненню із ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ) в сумі 269 (двісті шістдесят дев`ять) грн. 32 коп.

В решті заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 03 грудня 2019 року залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 230 (двісті тридцять) грн. 52 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повне судове рішення складено 16 березня 2020 року.

Судді А.П. Корніюк

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко