Номер провадження: 22-ц/813/103/20
Номер справи місцевого суду: 501/2095/16-ц
Головуючий у першій інстанції Смирнов В.В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

від позивача державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» - не з`явились,

від відповідача ОСОБА_1 не з`явились,

від відповідача ОСОБА_2 не з`явились,

від відповідача ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 не з`явились,

від відповідача ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_2 не з`явились,

від відповідача ОСОБА_5 не з`явились,

від відповідача ОСОБА_6 не з`явились,

від відповідача ОСОБА_7 не з`явились,

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Чорноморської міської ради Одеської області не з`явились,

від органу опіки та піклування Чорноморської міської ради Одеської області не з`явились,

переглянувши справу №501/2095/16-ц за позовом державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , за участю третьої особи Чорноморської міської ради Одеської області, за участю органу опіки та піклування Чорноморської міської ради Одеської області про виселення, стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 25 квітня 2019 року у складі судді Смирнова В.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ДП «Іллічівський морський торговельний порт», звернувшись 6 вересня 2016 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що є балансоутримувачем гуртожитку АДРЕСА_1 . У липні 2002 року сім`ї ОСОБА_1 було тимчасово без видачі ордеру надано у гуртожитку кімнату АДРЕСА_2 , так як у квартирі ОСОБА_1 за адресом: АДРЕСА_3 , було виявлено підвищену концентрацію парів ртуті. Роботи по локалізації парів ртуті у квартирі покладались на Іллічівську міську раду за рахунок міського бюджету. У 2006 році сім`ї ОСОБА_1 додатково надано без видачі ордеру у гуртожитку кімнату АДРЕСА_4 . На підставі наказу директора ДП «ІМТП» №404 від 17 березня 2011 року та рішення житлово-побутової комісії від 21 вересня 2011 року №90 покладено на ОСОБА_1 обов`язок оплати житлово-комунальних послуг у розмірі 50%. Посилаючись на те, що у квартирі станом на 2016 рік виконано роботи по локалізації парів ртуті, що ОСОБА_1 наразі не є працівником підприємства у зв`язку зі звільненням, а тому житлову площу в гуртожитку займає безпідставно, крім того, має заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг, позивач ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» після уточнення 6 квітня 2017 року, 10 жовтня 2017 року позовних вимог остаточно просив виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з кімнат АДРЕСА_4 , АДРЕСА_2 гуртожитку АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення; стягнути з ОСОБА_1 на користь підприємства заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з вересня 2013 року по серпень 2016 року в сумі 19673,90 грн., стягнути судові витрати в сумі 2756,00 грн. (т.1 а.с.2-5, 152-154, 230-231, 240-244, пояснення т.1 а.с.59-60, 97-102).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 14 вересня 2016 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.38).

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала, зазначивши, що при вселенні у 2002 році в гуртожиток витрати по комунальним послугам було покладено на підприємство; що оплата за три койко-місця в кімнаті АДРЕСА_5 НОМЕР_1 не є платежем за комунальні послуги, з вимогою про стягнення яких звернувся позивач; що рішення житлово-побутової комісії про покладення на неї обов`язку по сплаті 50% вартості житлово-комунальних послуг є безпідставним та протиправним, так як відсутні правові підстави для цього; що неправильно визначено вид наданих послуг тощо. Рішення про надання кімнат у гуртожитку підприємством приймалось, родина не з власної волі мешкає в гуртожитку більше 15 років, видати ордер був обов`язок підприємства, тому вимога про виселення з тих підстав, що відповідач проживає без ордеру, є безпідставною. Звільнення по пункту 5 статті 36 КЗпП України у зв`язку з переведенням до ТОВ «Трансгрейнтермінал» не є підставою для виселення, так як порт та профспілка зобов`язувались забезпечувати у подальшому працівникам, прийнятим до підприємства за переведенням право користуватися гуртожитками порту. Щодо безпечності для проживання квартири, з якої сім`ю було відселено, то належні та допустимі докази даному відсутні (т.2 а.с.43-49).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 25 квітня 2019 року позов задоволено частково; виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з кімнат АДРЕСА_5 НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з вересня 2013 року по серпень 2016 року включно в сумі 19673,90 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «Морський торгівельний порт «Чорноморськ» судові витрати сумі 2756,00 грн.; в іншій частині вимог відмовлено (т.2 а.с.144-146).

Висновок суду в частині виселення мотивовано тим, що єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який у ОСОБА_1 відсутній, тому ОСОБА_1 є такою, що вселилася до спірної кімнати та проживає в ній у спосіб, який не передбачено законом. Щодо вимог про стягнення заборгованості, то факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не є підставою для звільнення споживача від оплати послуг, якими фактично споживач користувався.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 червня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (т.2 а.с.152-158).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у тому, що сім`ю ОСОБА_1 поселено в гуртожиток за розпорядженням керівництва порту без видачі ордеру для мешкання без реєстрації до закінчення робіт по локалізації парів ртуті у житлі, з якого переселено, відтак, відсутність спеціального ордеру на вселення не може бути підставою для виселення з гуртожитку. На момент вселення у 2002 році в гуртожиток ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з підприємством, звільнення з роботи мало місце 9 квітня 2015 року по пункту 5 статті 36 КЗпП України у зв`язку з переведенням до іншого підприємства, яке є орендарем державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі позивача; переведення мало місце зі збереженням рівня соціальних гарантій та пільг, який був передбачений чинним колективним договором порту на момент підписання між підприємствами угоди про співпрацю, відтак, не перебування у трудових відносинах з позивачем не може бути підставою для виселення з гуртожитку. Рішенням житлово-побутової комісії морського торговельного порту від 20 жовтня 2004 року №10 витрати по комунальним послугам покладено на порт, рішення не скасовано, відтак, підстави для покладення на сім`ю ОСОБА_1 витрат за комунальні послуги відсутні. Житло, з якого сім`я ОСОБА_1 переселена до гуртожитку, залишається непридатним для проживання. ОСОБА_1 як інвалід 2 групи має пільги щодо слати судового збору, відтак, покладення витрат позивача по сплаті судового збору суперечить закону.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті вимог з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Наказом від 16 вересня 2016 року №319 Міністерства інфраструктури України державне підприємство «Іллічівський морський торговельний порт» перейменовано у державне підприємством «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (т.1 а.с.41-42, 43-45).

Наказом №204/0 про припинення трудового договору від 9 квітня 2015 року ДП «Іллічівський морський торговельний порт» Савченко Галину Миколаївну звільнено 9 квітня 2015 року з терміналу (1325) з посади завідувача господарством у зв`язку з переведенням по пункту 5 статті 36 КЗпП України до ТОВ «Трансгрейнтермінал» (підстава звільнення: заява, лист-клопотання ТОВ «Трансгрейнтермінал») (т.1 а.с.17).

Згідно Свідоцтва про право власності на будівлю гуртожитку, виданого 31 серпня 2006 року Виконавчим комітетом Іллічівської міської ради на підставі рішення виконкому Іллічівської міської ради від 17 серпня 2006 року №894, об`єкт в цілому, що розташований по АДРЕСА_6 , належить державі в особі Верховної ради України під управлінням Міністерства транспорту та зв`язку України на праві державної власності, в цілому складається з п`ятиповерхової будівлі гуртожитку «А» з підвалом та навісом «а1», загальною площею 4296,40 кв.м, житловою площею 2462,90 кв.м, підсобна будівля «Б», споруди №1-6-оглядові колодці, І замощення (т.1 а.с.12).

ОСОБА_1 зареєстрована в однокімнатній квартирі АДРЕСА_7 , де проживала з 1999 року по 2002 рік.

Станом на травень 2017 року разом з ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_7 зареєстровані: ОСОБА_6 , 1999 року народження, ОСОБА_5 , 1995 року народження, ОСОБА_6 , 1999 року народження, ОСОБА_2 , 1989 року народження, ОСОБА_4 , 2016 року народження, ОСОБА_3 , 2009 року народження, ОСОБА_8 , 1966 року народження (всього 8 осіб) (т.1 а.с.205).

7 червня 2002 року в квартирі АДРЕСА_7 після зміни АДРЕСА_8 було виявлено пари ртуті в концентрації, що в десятки разів перевищувала допустиму норму, в наслідок чого квартиру визнано непридатною для проживання, сім`ю ОСОБА_1 госпіталізовано, а потому 16 липня 2002 року переселено тимчасово до гуртожитку № НОМЕР_2 державного підприємства «Іллічівський морський торговельний порт» (після зміни найменування державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ»). Квартира підлягала приведенню у належний стан за рахунок міського бюджету до 1 червня 2004 року.

Фактично з липня 2002 року ОСОБА_1 та члени її сім`ї проживають у гуртожитку АДРЕСА_1 , наразі займають дві кімнати № АДРЕСА_4 , 113 житловою площею 36,6 кв.м, проживають без реєстрації до закінчення ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_9 , у якій у 2002 році було виявлено підвищену концентрацію парів ртуті.

Рішенням засідання житлово-побутової комісії Іллічівського морського торгового порту від 20 жовтня 2004 року №10 надано сім`ї ОСОБА_1 дозвіл на подальше проживання в гуртожитку АДРЕСА_1 а складом сім`ї з 5 осіб (вона та четверо дітей), витрати за комунальні послуги покладено на порт (т.1 а.с.10).

Рішенням засідання житлово-побутової комісії Іллічівського морського торгового порту від 20 грудня 2006 року №13 надано багатодітній сім`ї ОСОБА_1 , яка займала кімнату АДРЕСА_2 , додатково кімнату АДРЕСА_4 житловою площею АДРЕСА_10 АДРЕСА_1 , покладено на ОСОБА_1 обов`язок проводити оплату за три койко-місця (т.1 а.с.13).

Рішенням засідання житлово-побутової комісії Іллічівського морського торгового порту від 21 вересня 2011 року №90 вирішено залишити ОСОБА_1 оплату за комунальні послуги в гуртожитку АДРЕСА_1 а в розмірі 50% тарифів на послуги, введених в дію Наказом від 17 березня 2011 року №404 начальника ДП «Іллічівський морський торговельний порт» (т.1 а.с.15, 16).

ОСОБА_1 за надані їй в гуртожитку послуги сплачує частково та періодично, попередження про необхідність погашення заборгованості отримувати відмовляється, заборгованість за надані послуги за період з вересня 2013 року по серпень 2016 року склала 19673,90 грн. (т.1 а.с.20-23, 30-33).

Заборгованість за надані послуги підтверджена, наявність такої ОСОБА_1 не спростовано, посилання на те, що надані послуги неправильно найменовано, не приймаються, так як фактично нараховано плату за проживання, холодну та гарячу воду, електроенергію, опалення, що є складовими житлово-комунальних послуг, які надаються мешканцям гуртожитку, вартість послуг тарифікована. Сім`я ОСОБА_1 в гуртожитку проживає, послугами користується, як багатодітній сім`ї рішенням житлово-побутової комісії від 21 вересня 2011 року ОСОБА_1 визначено оплату на надані в гуртожитку послуги у розмірі 50%, підстав, які б звільняли ОСОБА_1 від сплати отриманих послуг не вбачається. Посилання на рішення житлово-побутової комісії від 20 жовтня 2004 року №10, яким витрати ОСОБА_1 по оплаті комунальних послуг покладено на порт, не приймається, так як після даного рішення мали місце інші рішення, які зокрема, стосуються спірного періоду заборгованості за надані послуги, як то з вересня 2013 року по серпень 2016 року.

Заборгованість з оплати за надані послуги в загальній сумі 19673,90 грн. пред`явлена в межах строку позовної давності, відтак, така заборгованість підлягає стягненню, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вимоги про виселення пред`явлено з підстав недотримання порядку вселення в гуртожиток, не наданням ордеру на вселення в гуртожиток, наявністю у ОСОБА_1 та членів її сім`ї житла, а саме квартири, з якої було переселено на період усунення виявленого хімічного забруднення.

Дійсно, ОСОБА_1 та її сім`ї були вселені у гуртожиток не у передбаченому главою 4 Житлового кодексу України порядку, ордер не надавався і не міг надаватися, так як переселення з забрудненої квартири в гуртожиток було терміновим, тимчасовим, приймалося таке рішення на рівні керівництва міста та порту тощо. Тому єдиною можливою підставою для того, щоб сім`я ОСОБА_1 звільнила гуртожиток є приведення квартири, з якої людей було терміново переселено, у стан безпечний та придатний для проживання.

Кожна зі сторін надає докази, які містять протилежні висновки щодо стану квартири.

Так, з наданих позивачем документів вбачається, що станом на 10 серпня 2016 року в квартирі АДРЕСА_7 виконаний капітальний ремонт коштами міського бюджету, періодично проводилися заміри для лабораторних досліджень на предмет наявності забрудненості ртуттю тощо; відповідно до результатів лабораторних досліджень (протокол №4501 від 27 липня 2016 року) ДУ «Лабораторний центр МОЗ України на водному транспорті» парів ртуті в житловій кімнаті та кухні квартири не виявлено (т.1 а.с.26-29).

Поряд з цим, відповідачем надано Акт огляду об`єкту на наявність сильнодіючих речовин №Х-583 від 20 вересня 2016 року, складений КУ «Служба оперативного реагування на надзвичайні ситуації Одеської міської ради», згідно якого в квартирі АДРЕСА_7 виявлено концентрація парів ртуті, що більш ніж у 10 разів перевищує норму (т.1 а.с.47).

Аналіз наявних в справі доказів щодо стану квартири не приводить до висновку про те, що стан квартири безпечний для проживання та не містить хімічних речовин ртуті чи інших.

При розбіжності (суперечності) в висновках різних установ, організацій з одного і того ж питання є необхідність повторного проведення лабораторних досліджень в житловій квартирі ОСОБА_1 в різних Державних установах, які мають атестацію Головної організації метрологічної служби Міністерства охорони здоров`я України на право проведення лабораторно-інструментальних досліджень відповідно Галузі атестації.

Наразі належні, допустимі та безспірні докази стану квартири, у яку сім`я ОСОБА_1 може повернутися, звільнивши гуртожиток, в справі відсутні.

Не перебування ОСОБА_1 з 2015 року у трудових відносинах з ДП «Морський торговельний порт «Чорноморськ» не надає підстав для виселення, так як в даному випадку не йдеться про надання права користування гуртожитком на підставі ордеру у зв`язку з перебуванням у трудових відносинах.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог про виселення із заявлених позивачем підстав належить відмовити.

В порядку статті 141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. (в частині задоволених вимог про стягнення заборгованості за послуги) підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, так як відповідач за цими вимогами є інвалідом 2 групи, що згідно Закону України «Про судовий збір» надає їй пільги щодо сплати судового збору .

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 25 квітня 2019 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 , ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , за участю третьої особи Чорноморської міської ради Одеської області, за участю органу опіки та піклування Чорноморської міської ради Одеської області про виселення без надання іншого житлового приміщення відмовити.

Позовні вимоги державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» () заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з вересня 2013 року по серпень 2016 року включно в сумі 19673 грн. 90 коп.

Витрати державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» () по сплаті судових витрат в сумі 551 грн. 20 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Є.С.Сєвєрова