Справа № 515/165/20
Провадження № 2/515/557/20
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Комерзан Л.І.

представника позивача адвоката Дукіна С.В.

представника відповідача адвоката Реу Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області в по- рядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

05 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти, посилаючись на наступні обставини.

12 листопада 2019 року між нею та ОСОБА_2 була досягнута домовленість про укладення до- говору купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який зі слів відповідача належить їй на праві власності. З метою укла- дення зазначеного правочину вона передала відповідачу грошові кошти у розмірі 3700 дол. США. На підтердження факту отримання грошових коштів відповідач власноручно написала розписку від 12.11.2019 р. У подальшому відповідач запевнила її, що передасть оригінали правовстановлю- ючих документів на зазначений житловий будинок та земельну ділянку. Але через деякий час вона звернулась до ОСОБА_2 за правовстановлюючими документами чи за поверненням сплачених коштів, але та відмовилась з посиланням на те, що грошові кошти не поверне, а оформленням до- кументів на будинок хай вона займається самостійно. З її поведінки вона зрозуміла, що відповідач ввела її в оману і безпідставно отримала від неї грошові кошти, які у добровільному порядку не ба- жає повернути, що змусило звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимо- ги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу розглянути за відсутністю сторо- ни позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що ОСОБА_2 є власником будинку, що розташований по АДРЕСА_1 . У зв`язку похилим віком та неможливістю самостійно утримувати буди- нок відповідач вирішила продати його та переїхали до смт Сарата Одеської області, де проживаю- ть її обидва сина. Приблизно у серпні 2019 року їй зателефонувала позивач, яка раніше мешкала в с.Вишневе, а на той час мешкала у Білгород-Дністровському районі Одеської області, та поцікави- лась, чи продає вона свій будинок. Вона підтвердила намір продати будинок та назвала його варті- сть у сумі 3700 дол. США. Через деякий час у тому ж місяці позивач приїхала до неї, оглянула бу- динок та господарство, зазначила, що він її влаштовує, та поцікавилась наявністю у неї документів на будинок. Отримавши підтердження, позивач спитала, коли вона може передати їй будинок. Во- на пояснила, що передача будинку відбудеться після повного розрахунку. У вересні 2019 року по- зивач через фермера ОСОБА_3 передача їй 1000 дол. США. А 12 листопада 2019 року ОСОБА_4 у присутності синів відповідача передала останній решту грошей за будинок у сумі 2700 дол. США та написала про це розписку під диктовку позивача. При передачі документів на буди- нок виявилось, що документ на присадибну земельну ділянку не оформлено, відсутній кадастро- вий номер. Відповідач пообіцяла за власні кошти виготовити документи на присадибну земельну ділянку, для чого був потрібен певний час. Позивач погодилась на пропозицію відповідача, після чого остання зібрала свої речі та виїхала до смт Сарата, де проживає і дотепер. А позивач переїха- ла у її будинок і з того часу мешкає в ньому. 03 березня 2020 року право власності на земельну ді- лянку площею 0,25 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0492, було та зареєстровано у Де- ржавному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Після виготов- лення документів на земельну ділянку ОСОБА_2 разом із своїми синами поїхала в с.Вишневе до ОСОБА_1 для передачі їй документів на будинок і земельну ділянку та з метою визначення дати укладення нотаріально договору купівлі-продажу спірного будинку, але позивач сказала, що вона вже не хоче купувати її будинок і почала наполягати на поверненні їй грошей у сумі 3700 дол. США, зазначивши при цьому, що вона вже посадила огород біля зазначеного будинку та з будин- ку виходити не збирається..

Заслухавши пояснення та доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

З копій: паспорту НОМЕР_1 та пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с.4,6) слідує, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Підгірне Тарутинського району Одеської області, вона є пен- сіонером за інвалідністю ІІ групи.

Копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 03.06.2019 р. (а.с.20), підтверджується, що ОСОБА_2 на праві приват- ної власності належить садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копії розписки від 12.11.2019 р. (а.с.7), ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 су- му коштів у розмірі 3700 дол. США за продаж будинку, розташовано по АДРЕСА_1 .

Копіями витягів: з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 10.03.2020 р., та з Державного земельного кадастру про земельну ділян- ку, сформованого 10.09.2020 р. (а.с.21,49-51), підтверджується, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:001: 0492, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вид використання земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

З довідки виконкому Вишнівської сільської ради № 179 від 25.03.2020р (а.с.22) слідує, що ОСОБА_4 в листопаді 2019 року переїхала на постійне проживання в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який значиться у приватній власності за ОСОБА_2 .

Згідно довідки виконкому Вишнівської сільської ради № 447 від 10.09.2020 р.(а.с.52), ОСОБА_1 з листопада 2019 року по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_1 , без реєстрації.

В силу ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору

Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо ви- моги щодо форми договору невстановлені законом.

Як передбачено ч.3 ст.640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєст- рації.

За змістом ч.1 ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) пе- редає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупе- ць приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

У відповідності до ч.1 ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного ма-йнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

Судом встановлено, що між сторонами у справі було досягнуто згоди з усіх істотних умов до- говору купівлі-продажу садибного (індивідуального) житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності нале- жить ОСОБА_2 , відповідачу у справі. З метою укладення зазначеного договору позивач передала відповідачу грошові кошти у розмірі 3700 дол. США., що підтверджується розпискою. Єдиною пе- решкодою для нотаріального посвідчення зазначеного договору було те, що за відповідачем не бу- ло оформлено право власності на присадибну земельну ділянку, був відсутній кадастровий номер. Але сторонами і з цього приводу було досягнуто домовленості про те, що відповідач за власні ко- шти виготовить документи на присадибну земельну ділянку, для чого був потрібен певний час. Позивач погодилась зачекати і переїхала у листопаді 2019 року у спірний будинок, у якому прожи- ває і дотепер. У короткий час відповідачем було оформлено право власності на присадибну земе- льну ділянку, тобто, відпали перешкоди для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірного будинку. Але коли ОСОБА_2 приїхала в с.Вишневе до ОСОБА_1 для передачі їй доку- ментів на будинок і земельну ділянку та визначення дати укладення договору, позивач заявила, що не хоче купувати згаданий будинок і почала наполягати на поверненні їй грошей у сумі 3700 дол. США.

Отже, за впевненістю суду, ОСОБА_2 виконала всі вимоги, необхідні для передачі у власність ОСОБА_1 спірного житлового будинку. Не знаючи напевно про необхідність оформлення права власності на присадибну земельну ділянку при оформленні такого права на житловий будинок, ві- дповідач у короткий час виправила цей недолік, що був перешкодою для укладення договору купі- влі-про-дажу нерухомості на його нотаріального посвідчення.

Судом не встановлено в діях ОСОБА_2 ознак наміру ввести в оману ОСОБА_1 та безпід- ставно заволодіти її грошовими коштами. Вона до усунення перешкоди у нотаріальному посвід- ченні договору купівлі-продажу спірного будинку надала у власність та користування позивача на- лежний їй спірний будинок, в якому позивач проживає і дотепер та користується присадибною ділянкою та іншою нерухомістю.

Як визначено ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та ін.-ших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Проте, позивачем не надано суду об`єктивних доказів того, що відповідач ввела її в оману щодо продажу спірного будинку з метою користування безпідставно набутими грошовими коштами, а судом їх не добуто. Згадані грошові кошти у добровільному порядку були передані позивачем від- повідачу за продаж житлового будинку, ці кошти не були набуті відповідачем безпідставно. А та обставина, що у подальшому у позивача відпало бажання купувати згадану нерухомість, не може слугувати підставою для обвинувачення відповідача у безпідставному користуванні чужими кош- тами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК Ук- раїни, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набу- тих грошових коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учас- никами справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тимошенко