ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3608/20
провадження № 6/753/376/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2020 р. Дарницький районний суд міста Києва, в складі:

головуючого - судді - Комаревцевої Л.В.

з секретарем Гаврилюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання подання старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції Осовської В.В. про примусове проникнення до житла божника ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 33671242,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції Осовська В.В. звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з поданням про примусове проникнення до житла божника ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 33671242.

Вимоги подання обґрунтовано наступним.

На виконанні у Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції знаходиться виконавче провадження № 33671242 з примусового виконання виконавчого листа № 2-451/12, виданого Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 33% від місячного доходу на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 з травня 2009 року.

27.07.2012 року на підставі ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження.

Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржнику на праві власності належить 5/8 частини квартири АДРЕСА_1 . Зазначає, що виходами державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 потрапити до квартири та описати 5/8 частину , що належить боржникові на праві власності не виявилось можливим, оскільки доступу до квартири не надано, дверей ніхто не відчинив, про що складені відповідні акти від 23.12.2019,26.01.2020. Зі слів консьєржа, боржник дуже рідко буває за вказаною адресою.

Старший державний виконавець вказує, що Боржник повідомлений належним чином про відкриття виконавчого провадження. Згідно довідки розрахунку заборгованості по аліментам на момент повноліття дитини від 14.12.2019, заборгованість по аліментам у боржника становить в сумі 160432,07 грн, яка станом на 05.02.2020 р - погашена частково та становить 147 470,17 грн.

Вимога щодо опису та перевірки майна боржника, а саме 5/8 частини кв. АДРЕСА_1 , були направлені боржнику рекомендованим відправленням (трек № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 ) за адресою проживання та адресою реєстрації. При відстеженні трек-номерів, встановлено, що боржник отримав вчасно вимогу, тому був повідомлений про виконавчі дії.

Посилаючись на викладені обставини справи, Державний виконавець просить суд: постановити рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника державному виконавцю та учасникам виконавчого провадження - фізичної особи: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , а саме: квартири АДРЕСА_1 з метою проведення перевірки майнового стану, опису та арешту майна боржника для проведення подальшої його реалізації в порядку примусового виконання рішень суду.

Суд, у відповідності до ч. 2 ст. 439 ЦПК України вважає за можливе розглянути подання без виклику сторін та інших заінтересованих осіб.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.07.2012 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 33% від місячного доходу на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 з травня 2009 року.

Згідно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржнику на праві власності належить 5/8 частини квартири АДРЕСА_1 . Зазначає, що виходами державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 потрапити до квартири та описати 5/8 частину , що належить боржникові на праві власності не виявилось можливим, оскільки доступу до квартири не надано, дверей ніхто не відчинив, про що складені відповідні акти від 23.12.2019,26.01.2020. Зі слів консьєржа, боржник дуже рідко буває за вказаною адресою.

Згідно довідки розрахунку заборгованості по аліментам на момент повноліття дитини від 14.12.2019, заборгованість по аліментам у боржника становить в сумі 160432,07 грн, яка станом на 05.02.2020 р - погашена частково та становить 147 470,17 грн.

Згідно з ч. 1ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено зобов`язання виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Наведена норма законодавства передбачає можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. При цьому, факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, а до подання додані належні докази.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Тобто обмеження права на недоторканість житла чи іншого володіння особи можливе виключно на підставі вмотивованого судового рішення.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року,ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, п.1 ст.17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

У ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року проголошено, що кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. В своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що за цією статтею Конвенції держава виконає свої зобов`язання не тільки, якщо просто утримається від дій, що ці права порушують, а і за умови, що буде діяти за певних обставин таким чином, щоб гарантувати їх забезпечення.

Відповідно до п.2 ст.29 Загальної декларації прав людини 1948 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, якою встановлено межі застосування обмежень прав, обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайньою мірою з усіх заходів, що можуть бути застосовані для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо державним виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи. Подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи можливе за умови відмови боржника від добровільного допуску державного виконавця.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Також, згідно ч. 1ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Зазначене дає підстави для висновку, що до подання державного (приватного) виконавця мають бути долучені копії належним чином завіреного поштового повідомлення про вручення боржникові копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена боржнику на адресу, зазначену у виконавчому документі, або конверта з копією цієї постанови, який повернувся на адресу державного виконавця з певною відміткою поштового відділення (адресат за цією адресою не проживає, не знайдений, по закінченні терміну зберігання тощо).

Право державного (приватного) виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань.

Для цього, перш за все, є необхідним встановити факт обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження та необхідності вчинення дій щодо виконання виконавчого документа.

Суд погоджується з доводами державного виконавця щодо обізнаності боржника про проведення виконавчих дій.

Як вбачається з матеріалів справи вимога щодо опису та перевірки майна боржника, а саме 5/8 частини кв. АДРЕСА_1 , були направлені боржнику рекомендованим відправленням (трек № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 ) за адресою проживання та адресою реєстрації. При відстеженні трек-номерів, встановлено, що боржник отримав вчасно вимогу, тому був повідомлений про виконавчі дії.

Разом з тим, судом встановлено, що матеріали подання не містять доказів, які підтверджують, що боржнику належить 5/ 8 частини кв. АДРЕСА_1 , а відтак, суд позбавлений можливості вирішити витання про примусове проникнення до житла. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відсутні будь-які докази того, що боржник перешкоджає вільному доступу державного виконавця до свого житла. Із долученого до подання акту від 23.12.2019 не вбачається часу проведення виконавчих дій, які могли проводитись у час перебування боржника на роботі, лікуванні, у відпустці, тому вказаний акт не може вважатися належним і допустимим доказом для надання дозволу на примусове проникнення в житло боржника.

Дані обставини, у своїй сукупності не можуть бути безумовними доказами ухилення боржника від виконання рішення суду.

Крім того, державним виконавцем не наведено даних на підтвердження того, що в квартирі, до якої потрібно здійснити примусове проникнення, знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Відтак твердження виконавця про те, що боржник навмисно не надає державному виконавцю доступ до даного домоволодіння суд вважає необґрунтованим.

За таких обставин, державним виконавцем не подано беззаперечних відомостей про перешкоджання боржником здійсненню виконавчих дій, і надання дозволу на примусове проникнення до житла за цією адресою може призвести до суттєвих порушень майнових прав інших осіб, тому у задоволенні подання необхідно відмовити.

Враховуючи вищевикладене, суд встановив відсутність достатніх підстав для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, яке є крайнім заходом при проведенні виконавчих дій, і може застосовуватися лише у тих обставинах, коли державний виконавець вичерпав усі можливі шляхи для забезпечення виконання судового рішення, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Тому суд вважає, що подання є необґрунтованим, наявність достатніх правових підстав для примусового проникнення до житла є недоведеною, та з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією прав щодо недоторканості житла власника домоволодіння та осіб, які в ньому проживають, вважає необхідним відмовити в його задоволенні.

На підставі вищевикладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст.5,18,28 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.4,76-81,95,247,258-260,263,439 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Подання старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції Осовської В.В. про примусове проникнення до житла божника ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 33671242 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя: Комаревцева Л.В.