Справа № 569/236/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Кучиної Н.Г.

з участю: секретаря судового засідання - Добровчан К.

представника позивача - ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

представника відповідача Управління забезпечення надння адміністративних послуг Рівненської міської Ради - Тарасюк Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про визнання права власності та забов`язання провести реєстрацію,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ОСОБА_2 звернулись до суду з вказаним позовом, у якому просять визнати за ними (позивачами) право власності на 2/3 частини «Б-1» господарська будівля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначається, що рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 21.06.2007 року у справі № 22- 462/2007 було розглянуто спір за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно та визнання договору дарування недійсним.

Спір у вказаній справі стосувався визнання недійсним договору дарування в частині дарування 2/3 об`єкту незавершеного будівництва, який включає в себе: недобудований житловий будинок, готовністю 88%, та господарську будівлю "Б-1", які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд постановив рішення про визнання за ОСОБА_2 , ОСОБА_5 права власності на 2/3 частини недобудованого житлового будинку, готовністю 88%, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що у вказаній резолютивній частині рішення Апеляційного суду Рівненської області від 21.06.2007 року у справі № 22-462/2007 судом було допущено неточність, яка стала причиною для подальших судових спорів між ними та ОСОБА_3 .

Вказує, що розглядаючи спір між ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно та визнання договору дарування недійсним у справі № 22- 462/2007 суд не надав правової кваліфікації щодо розподілу часток власності на господарську будівлю "Б-1" між ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які спільно приймали участь у будівництві недобудованого житлового будинку, готовністю 88%, в якому ОСОБА_2 , ОСОБА_5 належать 2/3 частки, а ОСОБА_7 1/3 частки, яка була подарована ОСОБА_3 за договором дарування від 24.05.2001 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Олинець А.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1618.

Щодо господарської будівлі "Б-1" звертає увагу, що ОСОБА_7 з самого початку не був її одноосібним власником.

Просить врахувати, що у період з 1993 по 1998 роки ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спільними зусиллями побудували новий об`єкт нерухомості - житловий будинок, готовністю 88%, який знаходиться на місці старого житлового будинку, і для обслуговування нового будинку використовується господарська споруда "Б-1".

Зазначає, що факт реєстраціі права власності ОСОБА_3 на господарську будівлю «Б-1» не підтверджує того, що це право було набуте нею на законних підставах. Просять врахувати, що судами у попередніх рішеннях було встановлено, що ОСОБА_3 не є одноосібним власником господарської будівлі "Б-1", відповідно до норм чинного цивільного права. Також рішеннями судів у попередніх справах було встановлено, що ОСОБА_3 не має жодної достатньої правової підстави для набуття права власності на всю господарську будівлю "Б-1".

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат Іващенко І.І. позов підтримали з викладених у ньому підстав, просили його задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 позов не визнав, з таких підстав. Зазначив, що згідно договору дарування від 24.05.2001 року, укладеному ОСОБА_3 із ОСОБА_7 , вона отримала у власність незавершений будинок та господарську будівлю «Б-1». В договорі дарування прописано, що дарується два об`єкти - незавершений будинок та господарська будівля «Б-1». Не заперечив, що відповідно до рішення Апеляційного суду Рівненської області від 21 червня 2007 року за позивачами визнано право власності на 2/3 незавершеного будинку, а ОСОБА_3 залишити у власності 1/3 частину незавершеного будинку. Зазначає, що позивачі вже неодноразово звертались до суду з позовами, в яких просили визнати право власності на 2/3 господарської будівлі, проте у задоволенні позовів їм було відмовлено. Просить у задоволенні позову відмовити у зв`язку з його безпідставністю.

Представник третьої особи Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції в судовому засіданні просила в задоволенні позовних вимог відмовити, з підстав, викладених у відзиві. Вказала, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 є власником господарської будівлі «Б-1». Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Управління провести державну реєстрацію за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 права власності на праві спільної сумісної власності на 2/3 господарської будівлі «Б-1» суд залишить заявочний принцип проведення державної реєстрації, чим перебере повноваження управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради та втрутиться в їх дискреційні повноваження. Просить в цій частині відмовити повністю.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 21 червня 2007 року, визнано за ОСОБА_2 , ОСОБА_5 право власності на 2/3 частини недобудованого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 а готовністю 88%. Решту 1/3 частину цього недобудованого будинковолодіння до укладення договору дарування між ОСОБА_7 і ОСОБА_3 , тобто до 24 травня 2001 року, рахувати власністю ОСОБА_7 . Договір дарування від 24 травня 2001 року, який був посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 1618, за яким ОСОБА_7 увесь недобудований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 % подарував ОСОБА_3 в частині дарування 2/3 частин цього будинку визнати недійсним. Решту 1/3 частин недобудованого будинковолодіння після укладення договору дарування між ОСОБА_7 і ОСОБА_3 , тобто після 24 травня 2001 року залишити у власності ОСОБА_3 ( а.с. 10-11)

Рішенням Рівненського міського суду від 21 жовтня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа - Реєстраційна служба Рівненського міського управління юстиції про визнання права власності на нерухоме майно, а саме на 2/3 частини «Б-1» - господарської будівлі, що знаходиться по АДРЕСА_1 - відмовлено.( а.с. 77-79)

Ухвалою Рівненського міського суду від 21 жовтня 2014 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог щодо часткового скасування та визнання недійсним витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого реєстраційною службою Рівненського міського управління юстиції від 28.03.2013 року за індексним номером витягу 1728596 в частині 1/3 частини «Б-1» господарська будівля, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки існує рішення Рівненського міського суду від 09 січня 2014 року у справі № 569/15114/13-ц, залишене без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 20 лютого 2014 року, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном та зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 належною їй на праві власності господарською будівлею «Б-1» по АДРЕСА_1 шляхом звільнення всіх приміщень господарської будівлі від майна /запасів зернових і кормів, особистих речей, автомобіля/та свійських тварин; в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсним витягу із Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого реєстраційною службою Рівненського міського управління юстиції 28.03.2013 року за індексним № 1728596, в частині «Б-1» - господарська будівля відмовлено.( а.с. 75)

Зі змісту вищевказаних судових рішень вбачається, що ОСОБА_3 є власником 1/3 частини незавершеного будівництвом житлового будинку, та господарської будівлі "Б-1" за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , які є батьками ОСОБА_3 , є власниками 2/3 частини вказаного будинку.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.09.2014 року ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/3 частина незавершеного будівництвом житлового житлового будинку,готовність якого складає 88 % за адресою: АДРЕСА_1 . та « Б-1» господарська будівля.( а.с. 14)

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2014 року у справі № 817/583/14 за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_2 до Реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції Рівненської області, ОСОБА_3 про визнання дій та зобов`язання вчинення певних дій залишено постанову Рівненського окружного адімністративного суду від 12 серпня 2014 року без змін, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено ( а.с. 95-98)

Зокрема, вказаною постановою встановлено, що реєстрація права власності об`єкта нерухомості проведена як « незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості» за адресою АДРЕСА_1 . Господарській будівлі «Б-1», яка є окремо стоячою спорудою, окремого номера присвоєно не було. Відповідно дана споруда кваліфікована, як складова частина усього об`єкту житлової нерухомості, як будівля . яка призначена для обслуговування житлового будинку і його приналежність, що відповідає вимогам статті 186 ЦК України. З огляду на те, що в Державному реєстрі прав на нерухоме майно об`єкт житлової нерухомості з реєстраційним номером 01 зареєстрований за ОСОБА_3 на праві спільної часткової приватної власності , правових підстав стверджувати, що господарська будівля «Б-1» зареєстрована за нею на праві особистої приватної власності немає. Оскільки один об`єкт нерухомого майна не може належати особі на підставі двох видів речових прав. Право спільної часткової власності припиняється у разі поділу, об`єднання, знищення об`єкта нерухомого майна або виділення частки з об`єкта нерухомого майна Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними дій в частині що стосуються внесення в реєстр права власності господарської будівлі « Б-1» на користь ОСОБА_3 до задоволення не підлягають, так як дана господарська будівля не внесена в Державний реєстр прав власності на нерухоме майно, як окремий об`єкт нерухомості, який на праві особистої приватної власності належить ОСОБА_3 ( а.с. 97 абзац 5, 6)

З постанови Рівненського апеляційного суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 569/14131/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 .. ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_5 у відповідності до положень ст. 317 ЦК України належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном - 2/3 частки незавершенного будівництвом житлового будинку та господарської будівлі «Б-1» за адресою АДРЕСА_1 ( а.с. 23 абзац 3)

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд приходить до переконання, що рішеннями судів неодноразово вже констатувався факт володіння, користування та ропорядження 2/3 частки незавершенного будівництвом житлового будинку та господарської будівлі «Б-1» по АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

За положенням ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Неприпустимість протиправного позбавлення права власності відтворюється і в ст. 41 Конституції України.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с. 14) вбачається, що в Державному реєстрі прав на нерухоме майно об`єкт житлової нерухомості з реєстраційним номером 01 зареєстрований за ОСОБА_3 на праві спільної часткової приватної власності , правових підстав стверджувати, що господарська будівля «Б-1» зареєстрована за нею на праві особистої приватної власності немає. Оскільки один об`єкт нерухомого майна не може належати особі на підставі двох видів речових прав. Право спільної часткової власності припиняється у разі поділу, об`єднання . знищення об`єкта нерухомого майна або виділення частки з об`єкта нерухомого майна.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачі не позбавлені можливості реалізувати свої правомочності власників частки нерухомого майна, які виникають у них з моменту державної реєстрації права власності на 2/3 частина незавершеного будівництвом житлового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . та господарської будівлі « Б-1» у визначеному законом порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивачів відповідачем ОСОБА_3 не порушено, а тому позовні вимоги щодо визнання за позивачами права власності на 2/3 частини «Б-1» - господарської будівлі, що знаходиться по АДРЕСА_1 до задоволення не підлягають..

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради провести державну реєстрацію за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 права власності на 2/3 господарської будівлі «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 , то суд не вбачає підстав до задоволення, з огляду на таке.

07.10.2019 ОСОБА_5 та ОСОБА_8 звернулися до Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради з заявою про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: реєстрації права власності на 2/3 частини господарської будівлі «Б-1». До заяви позивачі додали: рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16.04.2018 у справі № 569/1413/17, яким суд встановив факт користування ОСОБА_2 та ОСОБА_5 господарською будівлею «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та постанову Рівненського апеляційного суду від 11.10.2018 у справі № 569/1413/17, якою рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16.04.2018 року скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди відмовлено.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та доданих до неї документів державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління Яскал I.A. було встановлено, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, відсутній правовстановлюючий документ з Інформацією щодо складової частини, а саме - господарська будівля.

З огляду на наведене, керуючись пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону № 1952-VI 07.10.2019 державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління Яскал І.А було прийнято рішення про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 49045954.( а.с. 16)

В судовому засідання встановлено, що вказане рішення про відмову у внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є чинним. Позивачами у встановлено законом порядку незаконним чи протиправним не визнавалось.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок № 1127), який визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів реєстрації прав.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1127 державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Отже, прийнявши рішення про зобов`язання Управління провести державну реєстрацію за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 права власності на праві спільної сумісної власності на 2/3 господарської будівлі «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 , суд залишить поза увагою заявочний принцип проведення державної реєстрації, чим перебере на себе повноваження Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради та втрутиться в його дискреційні повноваження.

Суд не може перебирати на себе повноваження органів, яким законом надано право реєстрацію права власності і відповідно не повинен задовольняти позови про зобов`язання управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради проводити державну реєстрацію.

За наведених обставин, у задоволенні позову ОСОБА_5 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Рівненської області про визнання права власності на 2/3 господарської будівлі, зобов`язати провести реєстрацію слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.258,259,264,265,268,273,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради про визнання права власності та забов`язання провести реєстрацію- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач - ОСОБА_5 , АДРЕСА_3

Позивач - ОСОБА_2 , АДРЕСА_3

Відповідач - ОСОБА_3 , АДРЕСА_4

Відповідач - Управління забезпчення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, , 33028 м.Рівне, майдан Просвіти, 2.

Повний текст рішення складений 22 вересня 2020 року

Суддя Н.Г. Кучина