Провадження№2/760/1125/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Каліш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 яка є законним представником, діє від імені та в інтересах неповнолітнього позивача ОСОБА_1 , 23.04.2018 р. звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, у якому просить:

визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позивач посилається на наступне.

Так, неповнолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_2 .

Крім неповнолітнього ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: батько неповнолітнього - ОСОБА_4 (третя особа у справі) та його дядько - ОСОБА_3 (відповідач).

Квартира АДРЕСА_1 не приватизована та була отримана в користування дідом неповнолітнього ОСОБА_1 , батьком ОСОБА_4 і ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на підставі ордера на жиле приміщення №1743 від 24.03.1967 р.

Факт належності квартири до державного житлового фонду підтверджується відповіддю Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації.

ОСОБА_2 яка є законним представником, діє від імені та в інтересах неповнолітнього позивача ОСОБА_1 , вказує на те, що відповідач ОСОБА_3 вже більше ніж 10 років не проживає в квартирі АДРЕСА_1 , не цікавиться нею, його засоби зв`язку не відомі.

Факт не проживання відповідача у квартирі АДРЕСА_1 підтверджується відповідними актами.

Відсутність ОСОБА_3 в квартирі протягом тривалого часу свідчить про втрату ним зацікавленості до неї, як місця проживання, проте зумовлює додаткові витрати на її утримання, оскільки житлово-комунальні послуги нараховуються з розрахунку на кількість зареєстрованих в квартирі осіб.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, посилаючись на норми ст.ст. 71, 72 ЖК України, позивач вважає, що відповідач ОСОБА_3 втратив право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 , що стало підставою для звернення до суду з позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 23.04.2018 р., зазначена справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 04.05.2018 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 17.09.2018 р., закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_2 , яка є законним представником, діє від імені та в інтересах неповнолітнього позивача ОСОБА_1 , та представник позивача заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити та визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази. В подальшому позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 04.06.2020 р. до суду від ОСОБА_2 та її представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надходило.

Треті особи: ОСОБА_4 , представник Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи третіх осіб було повідомлено належним чином. Від представника Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника.

Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує позивач та представник позивача у поданому до суду клопотанні.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 , станом на 07.09.2018 р. зареєстровані:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - з 11.04.1984 р. (відповідач);

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - з 15.05.2007 р. (третя особа);

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - з 08.04.2008 р. (позивач), що підтверджується даними Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, Витяг №33084431 від 11.09.2018 р.

Дана квартира неприватизована, що підтверджується листом Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 27.03.2018 р. №108-4566, з якого вбачається, що відділом приватизації державного житла управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , - не оформлювалося та не видавалося.

Як вбачається з позовної заяви, квартира АДРЕСА_1 була отримана в користування дідом неповнолітнього ОСОБА_1 , батьком ОСОБА_4 і ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на підставі ордера на жиле приміщення №1743 від 24.03.1967 р.

Позивач просить визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що відповідач більше 10 років у квартирі не проживає, що свідчить про втрату ним зацікавленості до неї, як місця проживання, проте зумовлює додаткові витрати на її утримання, оскільки житлово-комунальні послуги нараховуються з розрахунку на кількість зареєстрованих в квартирі осіб.

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статті 47 Конституції Україникожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСРніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом ст. 71 ЖК України, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців.

Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як роз`яснено у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України ), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та відповідно до ст. 264 ЦПК України.

При цьому, ст. 78 ЖК України встановлені права і обов`язки тимчасово відсутніх наймача та членів його сім`ї, згідно якої - тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов`язки за договором найму жилого приміщення.

Як встановлено судом, у квартирі АДРЕСА_1 , станом на 07.09.2018 р. зареєстровані:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - з 11.04.1984 р. (відповідач);

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - з 15.05.2007 р. (третя особа);

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - з 08.04.2008 р. (позивач), що підтверджується даними Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, Витяг №33084431 від 11.09.2018 р.

Вказана квартира не приватизована.

Відповідач ОСОБА_3 у вказаній квартирі протягом тривалого часу не проживає, не несе витрат по утриманню житла, квартирою не цікавиться, а отже суд вважає, що він втратив інтерес до даного майна.

Будь-яких доказів про те, що у відповідача існують перешкоди у користуванні спірною квартирою суду не надано.

Факт не проживання відповідача ОСОБА_3 в спірній квартирі протягом тривалого часу (понад шість місяців), підтверджується актами про не проживання особи за місцем реєстрації від 02.08.2017 р., від 01.09.2017 р., від 25.10.2017 р., від 10.11.2017 р., від 01.12.2017 р., від 05.01.2018 р., підписаним мешканцями будинку АДРЕСА_2 , майстром тех. дільниці, посвідченого печаткою і підписом начальника ЖЕД №903 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва».

Також факт не проживання відповідача ОСОБА_3 в спірній квартирі протягом тривалого часу (понад шість місяців) підтвердила допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 (мешканка кв. АДРЕСА_3 , сусідка позивача).

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень/ в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає доведеним, що відповідач ОСОБА_3 протягм тривалого часу (більше 10 років) не проживає в спірному житлі без поважної причини , а тому наявні підстави, визначені ст. 71 ЖК України для визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Враховуючи надані позивачем докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що підстав, передбачених ст. 78 ЖК України, щодо зберігання прав на житло при тимчасовій відсутності наймача у даному судовому розгляді - судом не встановлено, так як позивачем доведено, що відповідач тривалий час не виконує свої обов`язки по належному утриманню житла та сплати комунальних послуг, без поважних причин, та відсутні у зазначеному житловому приміщенні понад 6 місяців також без поважних причин.

Отже, на підставі зазначених судом норм чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, беручи до уваги всі зібрані і досліджені судом докази у справі в їх сукупності, враховуючи наявність достатніх доказів не проживання відповідача ОСОБА_3 у кв. АДРЕСА_1 протягом тривалого періоду (понад шість місяців), суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.

З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 223, 258, 263-265, 273, 280-282, 289, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.І. Кушнір