Головуючий у І інстанції Даниленко В.В.
Провадження №22-ц/824/5031/2020 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Матвієнко Ю.О., суддів Іванової І.В., Мельника Я.С., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року про відмову у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання їхньої спільної дитини ОСОБА_3 , 2007 року народження, в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину.

Не погоджуючись з ухвалою, заявник подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити заяву до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття наказного провадження.

Згідно приписів ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу (п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування ухвали, виходячи з наступного.

Відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції послався на те, що заявник просив стягнути аліменти у розмірі ј частини на одну дитину до досягнення повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму, натомість вимога п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України не передбачає у цьому разі обмеження не менше 50% прожиткового мінімуму, такий мінімум встановлюється лише у разі стягнення аліментів у твердій грошовій сумі (п. 5 ч. 1 ст. 161 ЦПК України)

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу вбачається, що вона містить вимогу, передбачену п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України та за своїми формою і змістом відповідає ст. 163 ЦПК України.

Висновки суду, які стали підставою для відмови у видачі судового наказу, не відповідають матеріалам справи, нормам процесуального права та положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Право на справедливий суд у тому числі стосується особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.

Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні статті 6 Конвенції акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 року).

Суд першої інстанції не дотримався принципу верховенства права та занадто формально поставився до визначених статтею 161 ЦПК України вимог, за якими може бути видано судовий наказ, зазначивши підставою для відмови у прийнятті заяви зазначення заявником мінімальної межі розміру аліментів (не менше 50% прожиткового мінімуму) замість максимальної (не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку), не звернувши при цьому уваги на те, що сам розмір аліментів - ј частина на одну дитину, у заяві ОСОБА_1 зазначено.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, заявлена ОСОБА_1 вимога про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника із зазначенням встановленого законом мінімального розміру таких аліментів, за своєю суттю відповідає приписам пункту 4 частини 1 статті 161 ЦПК України. Висновок суду першої інстанції про те, що за такою вимогою не може бути виданий судовий наказ є незаконним і таким, що порушує право заявника на реальний доступ до правосуддя.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки Дарницьким районним судом м. Києва ухвалу від 14 січня 2020 року постановлено з порушенням норм процесуального права, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст.379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу судді Дарницького районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: