"06" березня 2020 р. Справа № 489/3237/19
Провадження №2-з/489/9/20
УХВАЛА

про забезпечення позову

06 березня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі: судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Миколаївської районної державної адміністрації Мостецького Дмитра Олександровича, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 34435359 від 24.03.2017 року, запис про право власності № 19617270, прийняте державним реєстратором Миколаївської районної державної адміністрації Мостецьким Д.О. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна: 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 119,4 кв. м., житловою площею 86,8 кв. м., який складається з: житлового будинку літ. А, літньої кухні літ. Б, літньої кухні літ. Г, сараю літ. Л, споруди І, № 3,7, огорожі - № 4, 5..

05 березня 2020 року позивачка звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на: 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 119,4 кв. м., житловою площею 86,8 кв. м., що складається з житлового будинку літ. А, літньої кухні літ. Б, літньої кухні літ. Г, сараю літ. Л, споруди І, № 3,7, огорожі - № 4, 5 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного нерухомого майна до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

За змістом ст. ст. 149-153 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову.

За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 3 ст. 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із п.1, 2 ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 24.10.2019 року, за ОСОБА_2 зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 119,4 кв. м., житловою площею 86,8 кв. м., що складається з: житлового будинку літ. А, літньої кухні літ. Б, сараю літ Л, сараю літ. О, споруди - І, № 3, № 7, огорожі - № 4,5.

Позивач зазначає, що відповідач зареєстрував за ОСОБА_2 право власності на об`єкт спірного нерухомого майна, в той час як зазначене майно перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 06.10.2016 року по справі № 489/7011/15-ц. Крім того, є безпідставно зареєстровані за ОСОБА_2 споруди І, 7, № 4, 5, оскільки 1/2 частки вказаних споруд належить їй на підставі рішення суду. За ОСОБА_2 зареєстровано право власності на прибудову, яка є самочинним будівництвом. На теперішній час існує обґрунтована небезпечність, що відповідач здійснить відчуження спільного майна подружжя, що зробить неможливим виконання рішення суду.

З огляду на предмет і підстави позову, суд вважає, самостійним, обґрунтованим та достатнім способом забезпечення позову, арешт спірного майна, який автоматично несе в собі заборону вчиняти будь-які дії щодо його відчуження, реєстрації, тощо.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, враховуючи наявність спору між сторонами саме з приводу права власності на зазначене нерухоме та рухоме майно,виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивачки щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 149-153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Миколаївської районної державної адміністрації Мостецького Дмитра Олександровича, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень задовольнити.

Накласти арешт на 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 119,4 кв. м., житловою площею 86,8 кв. м., що складається з: житлового будинку літ. А, літньої кухні літ. Б, літньої кухні літ. Г, сараю літ. Л, споруди І, № 3,7, огорожі - № 4, 5., що належать на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу від 06.12.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Рудою О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1556; рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.10.2016 року по справі № 489/7011/15-ц.

В задоволенні заяви в частині заборони іншим особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку з належними до будинку надвірними будівлями АДРЕСА_1 відмовити.

Копію ухвали направити сторонам у справі для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «06» березня 2020 року.