Справа № 727/1043/20
Провадження № 2/727/612/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Чебан В.М.

при секретарі Гладкій Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третьою особою виступає Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про стягнення суми франшизи, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, де третьою особою виступає Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про стягнення суми франшизи до відповідача ОСОБА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.11.2019 року о 15.41 год. за адресою: м.Чернівці, вул.Горького 13, сталось ДТП за участю транспортного засобу «Сіtrоеn ІНФОРМАЦІЯ_1 », реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого була ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність, якої застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно полісу №ЕР 190319250.

Зазначає, що в результаті ДТП механічних пошкоджень зазнав транспортний засіб ОСОБА_1 , а саме автомобіль марки «Smart MC 01», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Згідно європротоколу від 01.11.2019 року, ОСОБА_2 , погодились із тим, що вона є винуватцем ДТП.

Стверджує, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» оцінила матеріальні збитки в розмірі 5000 грн., про що є відповідний розрахунок страхового відшкодування до страхового акту №UА03/01. Проте, як вказує позивач, франшиза по даному договору складає 2000 грн., а тому страхова компанія виплатила тільки 3000 грн.

Вказує, що поняття «франшиза» міститься у ст.9 Закону України «Про страхування» і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування. Крім того, застосування франшизи передбачено у ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від страхової суми у межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, шкоду було заподіяно майну, то згідно з вимогами абз.2 п.12.1 ст.12 та п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

10.01.2020 року, законним представником ОСОБА_1 адвокатом Тельновим О.А., було направлено заяву про врегулювання спору в досудовому порядку до ОСОБА_2 для виплати грошових коштів, а саме суму франшизи в розмірі 2000 грн.

Проте, відповідачем кошти не сплачені.

Крім цього, вказує, що в силу ст.133 ЦПК України, до витрат, що пов`язані з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. За нормами статті 137 ЦПК, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На даний момент Позивачем понесено судові витрати у розмірі 840 грн. 80 коп., а також орієнтовні витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн.

На основі викладеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 суму франшизи - 2000 (дві тисячі) грн.; стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , понесені нею судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак спрямував до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, також просить суд долучити до матеріалів справи підтверджуючі документи стосовно суми витрат позивача на правову допомогу.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, однак спрямувала до суду заяву про визнання позову, згідно якої погоджується зі стягненням з неї суми франшизи в розмірі 2000 грн. Також просить суд повернути 50 відсотків судового збору позивачу та взяти до уваги критерій співмірності при визначенні суми витрат на правову допомогу, заявлених позивачкою.

Представник третьої особи - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»в судове засідання не з`явився, хоча останні були повідомлені про час і місце розгляду справи. Письмові пояснення на позов суду не надавали.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Судом встановлено, що01.11.2019 року о 15.41 год. за адресою м.Чернівці, вул.Горького 13, сталось ДТП за участю транспортного засобу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого була ОСОБА_2 , що підтверджується копією європротоколу від 01.11.2019 року, згідно якого ОСОБА_2 , погодились із тим, що вона є винуватцем ДТП (а.с.10).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно полісу №ЕР 190319250 (а.с.8). Згідно умов зазначеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності розмір франшизи узгоджений сторонами в сумі 2000 грн.

В результаті ДТП механічних пошкоджень зазнав транспортний засіб ОСОБА_1 , а саме автомобіль марки «Smart MC 01», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується копією розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №UА03/01 (а.с.11).

Як вбачається з виписки АТ КБ «Приватбанк», 26.11.2019 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було виплачено позивачці страхове відшкодування в сумі 3000 грн. (а.с.27).

10.01.2020 року представник позивача звернувся з заявою про врегулювання спору в досудовому порядку до відповідача (а.с.12-13), яка залишилась без відповіді відповідачем (а.с.14-15).

Згідно ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно ст.9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

У відповідності до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту.

Згідно з ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Згідно ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно п.36.6 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

З огляду на наведене, а також враховуючи позицію відповідача по справі в частині визнання позову про стягнення з неї суми франшизи, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає до задоволення.

Стосовно стягнення з відповідача судового збору на користь позивача, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст.ст.141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, суд вважає за можливе повернути позивачу 50% від сплаченого судового збору при подачі даного позову в розмірі 420 грн. 40 коп. та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 420,40 грн.

Стосовно заявлених до стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23-рп/2009 щодо офіційного тлумачення статті 59 Конституції України, яка гарантує право на професійну правничу допомогу, зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Так, як вбачається із матеріалів справи, представництво інтересів позивача у суді першої інстанції на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру представляв адвокат Тельнов О.А. (а.с.16-17). Останній надавав клієнту консультацію, оформляв претензію відповідачці, готував позов до суду.

Відповідно до акту виконаних робіт №1 адвокат Тельнов О.А. надав позивачці наступні послуги: надання консультації, вивчення та аналіз матеріалів справи, на що було витрачено дві години часу та сплачено позивачем кошти в сумі 2000 грн.; підготовка та направлення претензії тривалістю в часі 1 година, вартістю 1000 грн.; підготовка та подання позовної заяви до суду вартістю 3000 грн., на що адвокатом витрачено 3 години.

Також представником позивача надано квитанцію №7 від 10.03.2020 року, згідно якої позивачкою сплачено адвокату 6000 гривень згідно договору про надання правової допомоги.

При цьому, в акті виконаних робіт від 10.03.2020 року, а саме в пункті №1 адвокатом Тельновим О.А. зазначено, що на вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань стосовно спірних правовідносин витрачено 2 години. Однак, суд звертає увагу, що позовна заява про стягнення суми франшизи є поширеною, тому формування правової позиції та консультація не потребує зазначеного представником часу.

Також, в акті виконаних робіт зазначено, що представником на підготовку та направлення претензії для досудового врегулювання витрачено 1 годину, однак вказана кількість годин є значно завищеною, оскільки претензія по суті є нескладною та міститься на одному аркуші (а.с.12).

Крім цього, в акті зазначено, що адвокатом витрачено три години часу на підготовку та подання позовної заяви, однак позовна заява про стягнення суми франшизи є поширеною, не потребує такого обсягу часу. Разом з тим, суд враховує, що вказана позовна заява судом була залишена без руху, тобто, представник позивача, складаючи позовну заяву, детально не ознайомився з документами та не вивчив ретельно законодавство, а тому заявлена до стягнення сума витрат за складання та подання позовної заяви до суду є значно завищеною.

Враховуючи вищевикладені обставин і невелику складність справи, дослідивши докази на підтвердження витрат відповідача на правову допомогу, суд вважає, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги є значно меншим, ніж зазначено у звіті адвоката, витрати є не співмірними із складністю справи, спірні правовідносини не потребують вивчення і аналізу судової практики і матеріалів справи впродовж 6-ти годин, як зазначено у акті, а тому, на думку суду, відсутні підстави для відшкодування таких витрат у зазначеному у акті розмірі.

Суд також звертає увагу і на вимоги, які ставляться до адвоката, а саме, наявності у такої особи повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи.

Як зазначає Верховний Суд у подібних правовідносинах у межах розгляду справ господарської юрисдикції, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.

Також, під час розгляду цивільної справи № 753/15687/15-ц (постанова від 14.11.2018р.) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року, «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

З урахуванням фактичних обставин справи, виходячи із принципу розумності і справедливості, суд вважає достатньою компенсацію судових витрат на правову допомогу у цій справі в сумі 500 грн. Підстав для стягнення з відповідача ще 5500 грн. суд не вбачає. Стягуючи з відповідачки саме таку суму витрат на правову допомогу, суд враховує і той факт, що сама позивач по справі ОСОБА_1 згідно відомостей з Інтернет-сторінки Єдиного реєстру адвокатів України є адвокатом та права на адвокатську діяльність не позбавлена.

Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на означене, розглядаючи справу виходячи з диспозитивності цивільного судочинства на підставі ст.13 ЦПК України, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному з`ясуванні обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими в частині стягнення суми франшизи з відповідача та частково обґрунтованими в частині стягнення з відповідача судових витрат по справі.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000 грн. франшизи, 420,40 грн. судового збору та 500 грн. витрат на правову допомогу. Повернути позивачці ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 420,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.990, 1194 ЦК України, ст.ст.13, 81, 89, 137, 141, 142, 247, 263, 265, 268, 273, 282, 284, 289 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третьою особою виступає Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про стягнення суми франшизи задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суму франшизи в розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 420,40 (чотириста двадцять) гривень (сорок) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , витрати на правову допомогу в розмірі 500,00 (п`ятсот) гривень.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі даного позову на підставі квитанції №31-325/597С від 31 січня 2020 року, що становить 420,40 (чотириста двадцять) гривень (сорок) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З повним текстом рішення суду учасники справи можуть ознайомитись 19 березня 2020 року.

СУДДЯ: