Постанова

Іменем України

17 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 545/2723/19

провадження № 61-5081св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С.Ю., Петрова Є.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач -Сем`янівська (Кротенківська) сільська рада Полтавського району Полтавської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року у складі суддів: Пилипчук Л.І., Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

01 листопада 2019 ОСОБА_1 , в особі уповноваженого представника - адвоката Ошеки О.А., звернулася в суд із заявою про забезпечення позову до подання нею позовної заяви про скасування рішення позачергової 31-ої сесії 7 скликання Сем`янівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 25.09.2019 «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва гр. ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 ».

Просила забезпечити позов шляхом заборони Сем`янівській (Кротенківській) сільській раді Полтавського району Полтавської області, до вирішення по суті спору про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, вчиняти будь-які дії щодо передачі у власність, володіння та/або користування земельну ділянку в АДРЕСА_1 , в тому числі, виносити на розгляд сесії, розглядати, вирішувати та приймати рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_2 чи іншим особам.

Невжиття таких заходів, на думку заявника, може ускладнити чи унеможливити реалізацію ОСОБА_1 спадкових прав на спірну земельну ділянку та призвести до виникнення інших спорів про право власності на неї, в тому числі, щодо законності її землевпорядної документації.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 04 листопада 2019 заяву про забезпечення позову задоволено.

Заборонено Сем`янівській (Кротенківській) сільській раді Полтавського району Полтавської області, до остаточного вирішення по суті справи за позовом ОСОБА_1 до Сем`янівської (Кротенківської) сільської ради Полтавського району Полтавської області про скасування рішення позачергової 31-ої сесії 7 скликання Сем`янівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 25 вересня 2019 по 21 пункту Переліку рішень для голосування - «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального садівництва гр. ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 », виносити на розгляд сесії, розглядати та вирішувати питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва гр. ОСОБА_2 .

Заборонено до остаточного вирішення вказаної справи по суті вчиняти будь-які дії щодо передачі у власність, володіння та/або користування іншим особам земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_2 .

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в подальшому.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Січиокно В.Б., в особі уповноваженого представника - адвоката Бибика В.А., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу районного суду і постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Бибика Володимира Анатолійовича - задоволено.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 04 листопада 2019 року - скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову - відмовлено.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по оплаті судового збору.

Відмовляючи у задоволенні заяви, апеляційний суд виходив з того, що у межах позову про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, який має намір пред`явити ОСОБА_1 (позивачка), і в межах якого просила вжити заходи забезпечення, відсутні докази, що спірна земельна ділянка була приватною власністю ОСОБА_4 , а тому застосовані заходи забезпечення позову не є співмірними. Тоді як спір про набуття заявником, як спадкоємцем ОСОБА_4 , переважного права на вступ в члени кооперативу садівничого товариства «Пищевик-2», наслідком чого заявник, вважає, може стати набуття права на користування і володіння земельною ділянкою АДРЕСА_3 , підлягає доведенню у суді.

Крім того, апеляційний суд зазначав, що ухвала суду першої інстанції не містить належного обґрунтування прийнятого забезпечення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

13 березня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року, в якій скаржник просила скасувати це судове рішення та закрити апеляційне провадження.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Витребувано із Полтавського районного суду Полтавської області цивільну справу № 545/2723/19 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до Сем`янівської (Кротенківської) сільської ради Полтавського району Полтавської області про скасування рішення Сем`янівської сільської ради Полтавського району Полтавської області.

У травні 2020 року справу передано до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд постановляючи постанову про скасування заходів забезпечення позову, порушив норму процесуального права. А саме, розглянув апеляційну скаргу особи, яка не є стороною по справі та чиї права не порушуються

Короткий зміст заперечень на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення - у випадках, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку сторін з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Так, судом апеляційної інстанції вірно досліджено та встановлено, що у межах позову про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, який має намір пред`явити ОСОБА_1 , і в межах якого просила вжити заходи забезпечення, відсутні докази, що спірна земельна ділянка була приватною власністю ОСОБА_4 .. А тому, застосовані заходи забезпечення позову не є співмірними, тоді як спір про набуття заявником, як спадкоємцем ОСОБА_4 , переважного права на вступ в члени кооперативу садівничого товариства «Пищевик-2», наслідком чого заявник, вважає, може стати набуття права на користування і володіння земельною ділянкою АДРЕСА_3 , підлягає доведенню у суді.

Крім того, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову не містить належного обґрунтування прийнятого забезпечення.

У мотивувальній частині оскаржуваної ухвали районний суд підставою забезпечення вказав подання представником позивача позову про визнання за позивачем, як спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 члена садівничого товариства «Пищевик-2» ОСОБА_4 , переважного права на вступ в члени цього товариства, тоді як такий позов до заяви не додавався, а заява про забезпечення обґрунтована наміром представника позивача подати позовну заяву про оскарження рішення Сем`янівської сільської ради Полтавського району щодо надання гр. ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Крім того, в апеляційному суді було встановлено, що провадження у справі за позовними вимогами, за якими прийнято забезпечення оскаржуваною ухвалою, до цього часу не відкрито.

Доводи ОСОБА_5 , викладені у касаційній скарзі, щодо відсутності у ОСОБА_2 правових підстав на подання апеляційної скарги спростовані апеляційним судом. Так, апеляційний суд виходив з того, що вимога забезпечення стосується рішень органу місцевого самоврядування відносно права ОСОБА_2 на одержання у власність відповідної земельної ділянки та оскаржуваною ухвалою безпідставно порушено його права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишитибез задоволення.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров