Справа №487/8281/18
Провадження №2/487/118/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2020 Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Рурич І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу №487/8281/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

10.12.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №574509989 від 27.03.2014 в розмірі 35365,60 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 27.03.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №574509989.

14.07.2017 між ТОВ «ФК "ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20170714 у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК "ЦФР» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК "ЦФР» права грошової вимоги до боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами укладеними між позичальником та ТОВ «ФК "ЦФР», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набула права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 35365,6 грн., з яких:8716,68 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2,45грн. - сума заборгованості за відсотками; 19427,36 грн. - сума заборгованості за платою за управління кредитом; 7219,11 грн. - сума заборгованості за пенею.

На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним Договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх майнових прав.

Ухвалою суду від 26.12.2018 провадження у справі було відкрито, справу призначено до розгляду.

02.04.2019 ОСОБА_1 надала суду відзив на позов, в якому зазначила, що кредитний договір було укладено у відділенні банку ОТП на суму 10000 грн. на 12 місяців. Умови договору нею були майже виконані. Погашення кредиту здійснювалось через касу відділення ОТП Банк. У липні 2015 звернувшись до Банку для повного погашення заборгованості, їй було повідомлено про реформування та інше ведення рахунків. До березня 2019 жодного повідомлення або вимоги щодо повернення боргу вона не отримувала. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувати строки позовної давності.

12.06.2019 ОСОБА_1 надала суду письмові пояснення на позов, в яких зазначила, що факту отримання кредитних коштів в сумі 14438,22 грн. не визнає, оскільки такі факти не підтверджені належними і допустимими доказами відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Зазначає, що позивач не має права на стягнення з неї 19427,36 грн. плати за управлінням кредиту, оскільки такі вимоги не передбачені Договором про відступлення прав вимоги . Крім того зазначала, що жодного повідомлення про укладення договору про відступлення прав вимоги від 14.07.2017 не отримувала, а тому не могла знати про наявність нових рахунків і виконати зобов`язання.

15.04.2019 представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо неналежного виконання умов кредитного договору зумовлене реформуванням відділення акціонерного товариства «ОТП Банк» за адресою: АДРЕСА_1 , не заслуговують на увагу суду, оскільки відповідач жодним чином не була позбавлена можливості внести плату за кредитом шляхом перерахування коштів на рахунок первісного кредитора, що зазначені в п. 5. кредитного договору, скориставшись послугами будь - якого іншого відділення банку або послугами платіжного терміналу, що забезпечує прийом платежів від фізичних осіб в режимі самообслуговування. Твердження відповідача, що вона не отримувала жодного повідомлення або вимоги щодо повернення кредиту, не заслуговують на увагу, оскільки простою кореспонденцією через відділення пошти були надіслані підписані та завірені оригінали Повідомлення про відступлення права вимоги на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» № 001831491 від 21 липня 2017 року (від імені ТОВ «ФК «ЦФР») та Повідомлення про зміну умов Кредитного договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних № 001831491-1 від 21 липня 2017 року (від імені ТОВ «ФК «ЄАПБ») разом з вимогою про погашення загальної суми боргу по кредитному договору. При цьому, законодавство України не передбачає обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Тобто неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Таким чином, при умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первинного кредитора - ТОВ «ФК «ЦФР». Твердження відповідача, щодо відсутності підстав для стягнення суми про плату за управлінням кредиту, не заслуговують на увагу, оскільки ставка щомісячної плати за кредитом відображена у п. 4.8 кредитного договору, а усі нарахування щодо цієї складової кредитної заборгованості відображені у шостій колонці Графіку платежів, з яким була ознайомлена відповідач. Крім того зазначили, що позов було пред`явлено в межах строку позовної давності, оскільки згідно п. 3. кредитного договору до складу умов цього договору входять Загальні умови ТОВ «ФК «ЦФР» з надання фізичним особам кредитів Згідно п. 7. кредитного договору загальні умови з надання кредитів затверджуються наказом керівника ТОВ «ФК «ЦФР». Підписанням цього договору позичальник засвідчив (підтвердив) прийняття загальних умов з надання кредитів - в якості невід`ємних умов цього договору. Згідно п. 25 Загальних умов з надання кредитів, підписаних особисто відповідачем, сторони досягли згоди про те, що позовна давність за спорами щодо захисту прав кредитодавця становить 50 (п`ятдесят) років. Зазначене застереження до кредитного договору є договором про збільшення строку позовної давності.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги не визнає, просить застосувати строки позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

27.03.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №574509989, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 14438,22 грн. строком на 24 місяців зі сплатою 0,01%річних.

14.07.2017 року між ТОВ «ФК"ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20170714 у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК`ЦФР» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК"ЦФР» права грошової вимоги до боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами укладеними між позичальником та ТОВ «ФК`ЦФР», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набула права грошової вимоги до відповідача в сумі 35365,6 грн., з яких:8716,68 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2,45грн. - сума заборгованості за відсотками; 19427,36 грн. - сума заборгованості за платою за управління кредитом; 7219,11 грн. - сума заборгованості за пенею.

Відповідач ОСОБА_1 не визначаючи позовні вимоги, просить суд застосувати строки позовної давності.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 4, 5 статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Початок перебігу позовної давності визначається відповідно до правил статті 261 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до Постанови ВСУ у справі №6-1457цс16 від 9.11.2016р., вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить, що останній платіж за Кредитним договором №574509989 відповідачем ОСОБА_1 був здійснений у вересні 2014року.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня,коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). 3а змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, а саме 10.12.2018 року, суд приходить до висновку, що заява відповідача про застосування строку позовної давності підлягає задоволенню.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

При цьому суд не приймає до уваги твердження представника позивача, викладені у відповіді на відзиві щодо збільшення строків позовної давності до 50 років на підставі п. 7 Кредитного договору і п. 25 Загальних умов ТОВ «ФК «ЦФР» з надання фізичним особам кредитів.

Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Суд встановив, що Загальні умови ТОВ «ФК ЦФР» з надання фізичним особам кредитів не містять підпису відповідача, в укладеному між сторонами кредитному договорі домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, тому суд доходить висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження укладеної письмової домовленості сторін про збільшення позовної давності.

Враховуючи викладене, посилання представника позивача про наявність домовленості щодо збільшення позовної давності суд вважає безпідставними та не бере до уваги.

Зазначена позиція узгоджується з позицією висловленою у постанові Верховного Суду від 8 серпня 2018 року по справі № 381/306/17 .

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 5 наведеної статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У відповідності з ч. 7 наведеної статті суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно з ч. 2 ст. 13 ЦПК України це не є обовязком суду.

Іншого договору, з якого можна було встановити, що сторонами дійсно було збільшено строк позовної давності, крім Загальних умов ТОВ «ФК «ЦФР» з надання фізичним особам кредитів , які не містять підпису відповідача, позивачем не надано.

Крім того Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати, цивільного суду у своїй постанові від 20 лютого 2019 року по справі №666/4957/15-ц, (провадження N 61-43940св18) зауважив на особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту, що встановлені Законом України "Про захист прав споживачів», «За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, статті 18 Закону України ".Про захист прав споживачів" (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору) до договорів зі споживачами споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості, слід відмовити за спливом строків давності звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" ( юридична адреса: м.Київ вул. Симона Петлюри 30, фактична адреса: Київська область м. Бровари вул. Лісова 2 пов.№4) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Миколаєва, ІНН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 574509989 від 27.03.2014 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В.Щербина

Повне судове рішення складено 20.02.2020.