ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року м. Чернівці

справа № 725/2043/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів: Височанської Н.К., Кулянди М.І.

секретаря Вовкун Н.Ю.

учасники справи

скаржник ОСОБА_1

особа, дії якої оскаржуються, старший державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюка Дмитра Івановича, начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бушкевича Андрія Вітольдовича

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюка Дмитра Івановича на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 липня 2020 року, головуючий у першій інстанції Стоцька Л.А.

Справа №725/2043/20 Головуючий у 1 інстанції Стоцька Л.А.

Провадження №22-ц/822/666,664/20 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

встановив:

ОСОБА_1 у квітні 2020 року звернувся до суду з скаргою на дії старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюка Д.І., начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бушкевича А.В. з участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Посилався на те, що на виконанні у старшого державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюка Д.І. перебуває виконавче провадження №49618470 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-287/12 від 09 грудня 2015 року, виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2446781 гривень боргу за договором позики.

17 квітня 2020 року отримано копію постанови старшого державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюка Д.І. від 27 березня 2020 року про передачу майна у рахунок погашення боргута та акт старшого державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюка Д.І. від 27 березня 2020 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, затверджені начальником Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бушкевичем А.В., за якими стягувачеві ОСОБА_2 передано у власність майно незавершене будівництво будівлі кафе в комплексі з магазином по продажу запчастин та автомийкою по АДРЕСА_1 , що належать боржнику ОСОБА_1 , вартістю 2750224 грн. 40 коп.

Зазначає, що належне йому майно передано стягувану ОСОБА_2 за ціною третіх електронних торгів 2750224 грн. 40 коп., що на 303443 грн. 40 коп. більше суми коштів, що підлягають стягненню, без внесення стягувачем на рахунок виконавчої служби цієї різниці.

Вважає, що постанова старшого державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюка Д.І. від 27 березня 2020 року про передачу майна у рахунок погашення боргу, акт старшого державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюка Д.І. від 27 березня 2020 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу складено не у спосіб, визначений ч.8 ст.61 Закону.

Просив визнати постанову старшого державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюка Д.І. від 27 березня 2020 року про передачу майна у рахунок погашення боргу, затверджену начальником Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бушкевичем А.В., акт старшого державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюка Д.І. від 27 березня 2020 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, затверджений начальником Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бушкевичем А.В., неправомірними та скасувати.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 липня 2020 року визнано неправомірною та скасовано постанову старшого державного виконавця Кирстюка Д.І., затверджену начальником Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бушкевичем А.В., від 27 березня 2020 року про передачу у рахунок погашення боргу стягувану ОСОБА_2 у власність майна незавершеного будівництва будівлі кафе в комплексі з магазином по продажу запчастин та авто мийкою по АДРЕСА_1 на загальну суму 2750224 гри. 40 коп., що належать боржнику ОСОБА_1 .

Визнано неправомірним та скасовано акт старшого державного виконавця Кирстюка Д.І., затверджений начальником Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бушкевичем А.В. ,від 27 березня 2020 року про передачу у рахунок погашення боргу стягувану ОСОБА_2 у власність майна незавершеного будівництва будівлі кафе в комплексі з магазином по продажу запчастин та авто мийкою по АДРЕСА_1 на загальну суму 2750224 грн. 40 коп., що належать боржнику ОСОБА_1

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 липня 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що згідно зведеного виконавчого провадження №56325043 загальна сума боргу, яка підлягає стягненню з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 складає 3599936 грн. (2446781 грн. по в/п №49618470 + 1153155 грн. по в/п №56325043), а вартість нереалізованого майна, яке було передано йому, становить 2750224 грн. 40 коп.

Та обставина, що державний виконавець в постанові про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу від 27 березня 2020 року. не зазначив про існування зведеного виконавчого провадження на примусове виконання виконавчих листів виданих Першотравневим райсудом м.Чернівці 29 січня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на його користь боргу в сумі 1153155,94 грн., є формальним, а не істотним порушенням.

Старший державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюк Д.І. в апеляційній скарзі просить ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 липня 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права

Зазначає, що згідно зведеного виконавчого провадження №56325043 загальна сума боргу, яка підлягає стягненню з боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 складає 3599936 грн. (2446781 грн. по в/п №49618470 + 1153155 грн. по в/п №56325043), а вартість нереалізованого майна, яке було передано йому, становить 2750224 грн. 40 коп.

За зведеним виконавчим провадженням №56325043 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 849712 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційні скарги ОСОБА_2 , старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюка Д.І. залишити без задоволення.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюка Д.І. підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 447, ст. 451 ЦПК України, ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» та дійшов висновку, що дії Другого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про передачу у рахунок погашення боргу стягувану ОСОБА_2 у власність майна незавершеного будівництва будівлі кафе в комплексі з магазином по продажу запчастин та авто мийкою по АДРЕСА_1 вартістю 2750224 гри. 40 коп., що належать боржнику ОСОБА_1 , є неправомірними.

На обгрунтування таких виснвоків суд першої інстанції зазначив, що сума боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом №2-287/12, становить 2446781 гривень. При цьому вартість нереалізованого майна, яке було передано стягувачеві, становить 2750224 грн. 40 коп., різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою боргу, яка підлягала стягненню за виконавчим документом №2-287/12 у розмірі 303433 грн. 40 коп., стягувач не сплатив.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам відповідає.

Судом встановлено, що на виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №49618470, розпочате на підставі виконавчого листа №2-287/12, виданого 09 грудня 2015 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 2446781 грн.

Постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюка Д.І. від 04 травня 2018 року виконавчі провадження №48828397, №49618470, №50499061 було об`єднано у зведене виконавче провадження №56325043.

Постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюка Д.І. від 12 лютого 2020 року ВП №61181885 до зведеного виконавчого провадження №56325043 було приєднано виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №725/4652/19 від 29 січня 2020 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 інфляційних втрат у розмірі 933274 грн. 51 коп. та три проценти річних у розмірі 219881 грн. 43 коп.

14 листопада 2019 року на замовлення Другого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області в особі старшого державного виконавця Кирстюка Д.І. було складено звіт №, згідно якого визначено ринкову вартість незавершеної будівництвом будівлі кафе в комплексі з магазином по продажу запчастин та автомийкою по АДРЕСА_1 у сумі 3928892 гривень.

22 листопада 2019 року державним виконавцем до державного підприємства «Сетам» було надіслано заявку № на реалізацію арештованого майна незавершеного будівництва будівлі кафе в комплексі магазином по продажу запчастин та автомийкою, загальною площею 1050,10 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копії протоколу проведення електронних торгів №464499 07 лютого 2020 року електронні торги з реалізації лоту №401387 незавершеного будівництва будівлі кафе в комплексі магазином по продану запчастин та авто мийкою, загальною площею 1050,10 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 ціною 3339558 грн. 20 коп. не відбулись у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

Крім того, із протоколу проведення електронних торгів №469316 встановлено, що електронні торги 11 березня 2020 року з реалізації зазначеного вище майна за ціною 2750 224 грн. 40 коп. не відбулись у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

17 березня 2020 року стягувач ОСОБА_2 звернувся до Другого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці з заявою про передачу йому майна в рахунок погашення боргу. У зв`язку з тим, що сума стягнення по виконавчому провадженню на його користь 3676206 грн. перевищує вартість незавершеного будівництва 2750224 грн. на 925928 гривень просив виконавче провадження не закривати.

27 березня 2020 року старшим державним виконавцем Кирстюком Д.І. у виконавчому провадженні №49618470 було винесено постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення бору.

Як видно із змісту оскаржуваної постанови, державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа №2-287/12, виданого Першотравневим районним судом м.Чернівці 09 грудня 2015 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 боргу за договором позики у розмірі 2446781 гривень, у рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом 2-287/12 від 09 грудня 2015 року передано стягувачеві ОСОБА_2 незавершене будівництво будівлі кафе в комплексі з магазином по продажу запчастин та автомийкою по АДРЕСА_1 на загальну суму 2750224 грн. 40 коп.

Згідно акту від 27 березня 2020 року про передачу майна стягувану, зазначене вище майно у рахунок погашення боргу за виконавчим листом №2-287/12 від 09 грудня 2015 року, передано стягувачеві ОСОБА_2 у власність.

30 березня 2020 року старшим державним виконавцем було закінчено виконавче провадження №49618470.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

На підставі ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлениї міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надання Верховною Радою України, - і за її межами.

За статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Згідно зі частиною першою статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом п. 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Суди розглядають справи за такими скаргами в передбаченому розділом VII ЦПК порядку незалежно від наявності у сторін спору про право, який підлягає розгляду в позовному провадженні. Такий спір не може бути підставою для залишення скарг без розгляду або іншим чином впливати на їх розгляд.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-1655 цс16 Закон України «Про виконавче провадження» допускає, що реалізація арештованого майна на прилюдних торгах може не відбутися. У такому випадку з метою забезпечення права стягувача - учасника виконавчого провадження Закон передбачає відповідний порядок дій, які повинен вчинити державний виконавець, а саме: повідомити стягувача про те, що арештоване майно не було реалізоване на прилюдних торгах після проведення повторної оцінки, та запропонувати стягувачу залишити це майно за собою (частина шоста статті 62 Закону).

Якщо стягувач своєчасно і письмово не заявить про таке своє бажання, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові (частина сьома статті 62 Закону). Якщо ж стягувач заявить про бажання залишити нереалізоване на прилюдних торгах майно за собою, державний виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу, а за фактом такої передачі складає відповідний акт. При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно (частина дев`ята статті 62 Закону).

З огляду на зазначене, передбачена статтею 62 Закону процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, що є законними підставами виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України). Однак за своєю правовою природою таку процедуру разом з відповідними постановою та актом державного виконавця не можуть бути ототожнені з процедурою відчуження майна з прилюдних торгів тільки тому, що за результатами проведення прилюдних торгів державний виконавець також складає акт.

Порядок проведення реалізації арештованого майна, на дату виникнення спірних правовідносин, регулювався Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а також Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29 вересня 2016 року.

Згідно з положеннями частин першої, шостої та восьмої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові.

Отже, Законом передбачено випадки, коли реалізація арештованого майна на торгах може не відбутися. У такому випадку з метою забезпечення права стягувача - учасника виконавчого провадження Закон передбачає відповідний порядок дій, які повинен вчинити виконавець, а саме: повідомити про це стягувача і запропонувати йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.(частина шоста статті 61 Закону).

Якщо стягувач своєчасно і письмово не заявить про таке своє бажання, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові (частина сьома статті 61 Закону). Якщо ж стягувач заявить про бажання залишити нереалізоване на прилюдних торгах майно за собою, державний виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу, а за фактом такої передачі складає відповідний акт. При цьому майно передається саме стягувачу в рахунок погашення боргу, а відповідні постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно (частина дев`ята статті 61 Закону).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім визнання правочину недійсним, способами захисту цивільних прав та інтересів також можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обв`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України), так і інші юридичні факти (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до статті 393 ЦК України серед способів захисту права власності закріплено визнання незаконним та скасування правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника.

Оскільки реалізація процедури, визначеної наведеними вище приписами законодавства, направлена на перехід права власності на нерухоме майно від боржника до стягувача, наявним є спір про право між боржником та стягувачем, то ефективним і належним способом захисту прав боржника у цих правовідносинах є пред`явлення до суду позову про визнання правочину про перехід права власності (постанови та акту державного виконавця) недійсним із залученням стягувача і державного виконавця як відповідачів, які підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2019 року справа № 910/3507/18.

Судові справи, в яких наявний спір про цивільне право, не можуть переглядатися в порядку провадження за скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, оскільки у випадку передачі нерухомого майна стягувачеві, який оформив право власності на майно, ефективним способом захисту прав боржника може бути лише пред`явлення до суду позову із залученням стягувача і державного виконавця як відповідачів.

Зважаючи на те, що подання ОСОБА_1 скарги на дії та рішення державного виконавця щодо скасування постанови старшого державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюка Д.І. від 27 березня 2020 року про передачу майна у рахунок погашення боргу, акта старшого державного виконавця Другого відділу Державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюка Д.І. від 27 березня 2020 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, не забезпечує відновлення його порушених прав на нерухоме майно, на яке було звернуто стягнення, вимоги ОСОБА_1 підлягають залишенню без розгляду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Тому ухвала Першотравневого районного суду м.Чернівці від 2 липня 2020 року підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Разом з тим апеляційний суд не перевіряє доводи ОСОБА_2 , старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюка Д.І. про невідповідність висновків суду першої інстанції про неправомірність дій державного виконавця обставинам справи, оскільки відповідний аналіз має бути зроблений у мотивувальній частині судового рішення в разі звернення позивача до суду щодо застосування належного способу захисту.

Аналогічний висновок зазначений у постанові Великої Палата Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюка Дмитра Івановича задовольнити частково.

Ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівці від 2 липня 2020 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кирстюка Дмитра Івановича, начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бушкевича Андрія Вітольдовича з участю заінтересованої особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 25 вересня 2020 року.

Головуючий Н.Ю. Половінкіна

Судді Н.К. Височанська

М.І. Кулянда