ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3835/20 Справа № 760/2016/19 Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа - акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Вказував, що він на підставі угоди з ФОП ОСОБА_2 28 жовтня 2018 року з 22 години 09 хвилин по 22 години 25 хвилин користувався автомобілем Renault Logan бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за що сплатив відповідачу з карткового рахунку 57,32 гривень. 30 жовтня 2018 року він отримав від відповідача електронною поштою листа з повідомленням про пошкодження вказаного автомобіля в період його користування на суму 6 000 грн., а 04 листопада 2018 року з його рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» на користь відповідача за угодою №SAMDNWFC2 від 23 квітня 2014 року списано 6 000 грн. 19 грудня 2018 року він звернувся до відповідача із заявою про повернення вказаних коштів. 03, 11 січня 2019 року відповідачу направлені адвокатські запити щодо підстав отримання спірних грошових коштів, які залишились без відповіді.

Зазначав, що вказані кошти перераховані відповідачу помилково, без належної правової підстави, за відсутності між сторонами договірних правовідносин, оскільки: при укладенні угоди №SAMDNWFC2 від 23 квітня 2014 року ним повідомлено тризначний код і грошові кошти з карткового рахунку неправомірно списані самим відповідачем всупереч встановленого банком ліміту; автомобіль використовувався у нічний час при поганому освітленні, що не дозволило йому встановити можливі пошкодження автомобіля; згідно п.5.1.32 укладеного з відповідачем договору необхідною умовою для оплати наймачем пошкодження авто є оцінка станції техобслуговування, експерта, які відсутні; відсутні докази, що саме він пошкодив автомобіль.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з ФОП ОСОБА_2 помилково перераховані кошти в розмірі 6 000 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_2 та витрати щодо користування кредитом в розмірі 438,65 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована наступним:

- в рамках угоди від 23 квітня 2014 року відповідачу повідомлено тризначний код картки та грошові кошти неправомірно списані самим відповідачем всупереч встановленого банком ліміту;

- грошові кошти в розмірі 6 000 грн. помилково без наявності правових підстав перераховані позивачем на рахунок, що належить відповідачу без призначення платежу, що свідчить про відсутність договірних правовідносин між сторонами.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 жовтня 2018 року між позивачем, як наймачем, та відповідачем, як наймодавцем, в електронній формі за допомогою мобільного додатку GetmanCar (завантаження позивачем та реєстрації у ньому як наймача) укладено публічний договір оферти на короткостроковий прокат автомобіля (каршерінг), на підставі якого позивач користувався 28 жовтня 2018 року з 22 години 09 хвилин до 22 години 23 хвилин автомобілем марки Renault Logan, бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за що сплатив відповідачу 57,32 грн. в безготівковій формі.

30 жовтня 2018 року на електронну пошту позивача відповідачем надіслано листа, яким позивача повідомлено, що у раніше взятого ним у відповідача в прокат автомобіля Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виявлено пошкодження переднього та заднього бамперу. Вартість відновлювального ремонту відповідачем визначено в розмірі 6 000 грн. та запропоновано позивачу погасити вказані збитки шляхом самостійної сплати на певний рахунок або така сума буде списана з рахунку позивача. Фото та відео пошкоджень відповідачем долучено до листа, а також запропоновано позивачу спростувати завдання ним вказаних пошкоджень шляхом надіслання фото автомобіля на момент початку та завершення каршерінгу позивачем. У відповідь на вказаний лист ОСОБА_1 повідомив, що зазначених пошкоджень автомобілю він не завдавав, можливо вони були до початку користування ним автомобілем, але він не помітив їх через темну пору доби, надати запитувані відповідачем докази (фото) не може через їх відсутність. Дані обставини підтверджуються копією листів електронних листів сторін.

04 листопада 2018 року з карткового рахунку позивача № НОМЕР_2 за угодою №SAMDNWFC2 від 23 квітня 2014 року в АТ КБ «ПриватБанк» списано 6 000 грн. на користь відповідача в рахунок відшкодування заявлених останнім збитків, що підтверджується копією виписки з рахунку позивача.

21 грудня 2018 року на адресу відповідача стороною позивача направлявся адвокатський запит з метою отримання інформації із підтвердженням її доказами про підстави списання з рахунку позивача коштів 6 000 грн.

08 січня 2019 року позивачем направлено відповідачу письмову вимогу про термінове повернення безпідставно отриманих коштів в розмірі 6 000 грн. на карту, а також зазначено, що у випадку невиконання такої вимоги позивач звернеться із відповідним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки судом достеменно встановлено, що спірні правовідносини сторін виникли на підставі публічного договору оферти на короткостроковий прокат автомобіля (каршерінг) від 28 жовтня 2018 року, який є дійсним і правомірним у відповідності до ст.204 ЦПК України, не відбулось трансформації договірних правовідносин сторін, а спірне списання коштів з банківського рахунку позивача здійснено відповідачем на підставі та у відповідності до положень такого договору, в суду відсутні будь-які підстави для застосування до регулювання правовідносин сторін положень ст.ст.1212, 1213 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17 (провадження №12-182гс18) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України».

Відповідно до статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Отже, сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у разі якщо правова підстава переходу не виникла або відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин ст.ст.1212,1213 ЦК України, оскільки правовідносини між сторонами виникли на підставі договору прокату автомобіля.

Доводи апеляційної скарги про те, що грошові кошти в розмірі 6 000 грн. помилково без наявності правових підстав перераховані позивачем на рахунок відповідача без призначення платежу, що свідчить про відсутність договірних правовідносин між сторонами, колегія суддів до уваги не приймає.

Так, матеріалами справи підтверджується, що між сторонами виникли договірні правовідносини, 28 жовтня 2018 року сторонами укладено договір прокату автомобіля, 30 жовтня 2018 року року відповідач електронним листом (а.с.6) попередив позивача про списання з його рахунку коштів в розмірі 6.000 грн. у зв`язку з тим, що на автомобілі, переданому ОСОБА_1 в прокат, після користування останнім, виявлені пошкодження, позивач в листі-відповіді заперечував, що такі пошкодження мали місце під час прокату позивачем автомобіля.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами мали договірний характер та мають регулюватися положеннями ст.ст.787, 798, 799 ЦК України.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 13 березня 2020 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.