ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/1316/20
Єдиний унікальний номер справи: 2-о-263/10
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

24 вересня 2020 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Бездрабко В.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Пастушенко Богдан Юрійович, на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 02 листопада 2010 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , зацікавлена особа - Управління пенсійного фонду України у Суворовському районі м. Херсона, про встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И В :

02 листопада 2010 року Суворовський районний суд м. Херсона ухвалив у зазначеній справі рішення, на яке 12 серпня 2020 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Пастушенко Богдан Юрійович, подала апеляційну скаргу, в якій заявила письмове клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення.

Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 21 серпня 2020 року вказана апеляційна скарга залишена без руху з підстав визнання неповажними причин пропуску строку на апеляційне оскарження та заявникові було роз`яснено про необхідність подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення з наведенням інших підстав для такого поновлення протягом десяти днів з моменту отримання вказаної ухвали.

Також заявнику роз`яснено, що у випадку невиконання вимог ухвали суду щодо подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з наведенням інших поважних причин у визначений строк, або якщо вказані ним підстави для поновлення процесуального строку будуть визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

09 вересня 2020 року на виконання вимог вищезазначеної ухвали суду апеляційної інстанції від адвоката Пастушенка Богдана Юрійовича, діючого від імені та в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій останній зазначає про те, що лист нотаріальної кантори Херсонської області від 28 грудня 2016 року лише констатує факт включення спадкоємця ОСОБА_3 до кола спадкоємців першої черги за правом представлення після померлої ОСОБА_4 , проте не свідчить про його отримання скаржником саме цього дня та про обізнаність ОСОБА_1 щодо оскаржуваного рішення.

Крім того, заявник зазначив, що національним законодавством кожному гарантовано вільний доступ до правосуддя, об`єктивний та неупереджений розгляд судової справи.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску заявником строку звернення до суду слід зазначити наступне.

Правовий інститут строків звернення до суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням звернення до суду тощо.

Натомість, Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів.

Правова природа строку звернення до суду дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

У рішенні від 03 квітня 2008року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності.

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Отже, у разі оскарження судового рішення зі спливом значного періоду часу, заявником має бути наведено переконливі підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.

Згідно положень ч. 4 ст. 357, п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Заява адвоката Пастушенка Б.Ю. про поновлення строків на апеляційне оскарження від 09 вересня 2020 року не містить інших причин пропуску строку крім тих, які вже раніше були вказані заявником у клопотанні від 12 серпня 2020 року (поданим до вузлу зв`язку 06 серпня 2020 року) та визнані судом неповажними в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху від 21 серпня 2020 року.

Посилання заявника на необґрунтованість, на його думку, тверджень суду апеляційної інстанції щодо обізнаності ОСОБА_1 з грудня 2016 року про включення спадкоємця ОСОБА_3 до кола спадкоємців першої черги за правом представлення після померлої, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 та неможливість для заявника з`ясування підстав включення ОСОБА_3 на протязі більш ніж трьох років до кола спадкоємців померлої, суд оцінює критично, оскільки в силу ст. 81 ЦПК України саме на заявника покладається обов`язок доведення перед судом наявності у нього переконливих підстав поважності пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, у тому числі, й доведення часу з якого він довідався або міг довідатися про порушення своїх прав чи інтересів. Безпосередньо сам заявник вказав про його обізнаність щодо кола спадкоємців з листа Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області від 28 грудня 2016 року та не надав інших доказів щодо наявності у нього перешкод для звернення до суду протягом зазначеного часу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Так, у рішенні від 07 липня 1989 року в справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" суд зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року Європейський суд з прав людини нагадав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Дії однієї сторони не повинні порушувати права іншої сторони.

Отже, доводи представника ОСОБА_1 про гарантування діючим законодавством вільного доступу кожному до правосуддя не є беззаперечними з огляду на фактичні обставини кожної конкретної справи.

Правова конструкція статті 358 ЦПК України дає суду можливість поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду лише внаслідок виникнення у особи, яка заявляє клопотання про таке поновлення, обставин непереборної сили.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність та відповідає прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини, наведеній, зокрема в його рішенні «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року та інших.

Оскільки ОСОБА_1 , діючи через свого представника, не довела наявності у неї поважних причин непереборної сили, які перешкоджали їй протягом тривалого часу з моменту коли вона довідалася чи могла довідатися про порушення своїх прав та інтересів звернутися з апеляційною скаргою на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 02 листопада 2010 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України.

Керуючись п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Пастушенко Богдан Юрійович, на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 02 листопада 2010 року у справі за заявою ОСОБА_2 , зацікавлена особа - Управління пенсійного фонду України у Суворовському районі м. Херсона, про встановлення факту батьківства - відмовити.

Копію цієї ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя Херсонського

апеляційного суду В.О. Бездрабко