Справа № 482/2265/19
Номер провадження 2/482/197/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2020 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Баранкевич В.О., за участю секретаря Шведової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу частини нежитлової будівлі дійсним, -

В С Т А НО В И В:

22 листопада 2019 року представник позивача звернувся в суд з позовом до Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу частини нежитлової будівлі, укладеного 06 жовтня 2000 року між Миколаївським виробничим підприємством «Дора», як продавцем та позивачем, як покупцем на Універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс» за №2-207.

У позовній заяві він вказав, що 06 жовтня 2000 року він та Миколаївське виробниче підприємство «ДОРА, домовились про всі істотні умови укладення договору купівлі-продажу 13/50 часток нежитлової будівлі, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , що належали продавцю на підставі свідоцтва про право власності на 13/50 частин від 31.07.2000 року. Того ж дня, 06 жовтня 2000 року ОСОБА_1 та МВП «Дора» домовились про ціну нерухомості за яку її буде продано.

На виконання домовленості позивач, ОСОБА_1 передав МВП «Дора» всю суму грошей у розмірі 3850 гривень, яка відповідала ціні нерухомості.

На підтвердження досягнення домовленості між сторонами та передачі грошей, ОСОБА_1 та МВП «Дора» склали договір в простій письмовій формі в якій вказали, що МВП «Дора» дійсно продало ОСОБА_1 , 13/50 часток нежитлової будівлі, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , вказали його характеристики, а також ціну та підтвердили, що МВП «Дора» отримало всю суму грошей повністю.

Також на виконання умов досягнутої між сторонами домовленості, ОСОБА_1 , отримав ключі від будівлі, технічний паспорт на об?єкт нерухомості, що був проданий.

Представник позивача вказує, що ОСОБА_1 та МВП «Дора» домовилися, щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу 13/50 часток нежитлової будівлі, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 і позивач зі своєї сторони повністю виконав цей договір,оплативши вартість, нерухомості, що продається, а продавець ухилялися від його нотаріального посвідчення і це підтверджується письмовими доказами, цей договір за позовом однієї з сторін може бути визнано дійсним за рішенням суду.

МВП «Дора» на теперішній час ліквідоване, правонаступники відсутні, місцева громада має право на передачу у власність вказаного майна у разі визнання його безхазяйним, а тому має матеріальний інтерес у розгляді справи, саме тому позивач обрав орган місцевого самоврядування відповідачем у своєму позові.

Представник позивача вказав, позивач втратив оригінал вищевказаного договору, а оскільки органу що його посвідчував уже не існує то позивач позбавлений можливості отримати його дублікат.

Позивач в судове засідання не з`явився, але його представник надав до суду заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність та вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Новоодеської міської ради у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі та вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 06 жовтня 2000 року на універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс» між Миколаївським виробничим підприємством «Дора», як продавцем та ОСОБА_1 , було укладено договір купівлі продажу за №2-207 за яким позивач купив 13/50 часток нежитлової будівлі, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Предмет договору купівлі-продажу належав продавцю праві власності на підставі свідоцтва про право власності на 13/50 частин будівлі, виданого 31.07.2000року виконкомом Новоодеської міської ради народних депутатів Миколаївської області на підставі рішення виконкому Новоодеської міської ради народних депутатів Миколаївської області, це право було зареєстроване за №122 від 03.07.2000р. Вознесенським міжміським БТІ в реєстровій книзі №2 за реєстровим №75 від 03.08.2000року.

На виконання вищевказаного договору позивач оплатив оплативши ціну вищевказаного нерухомого майна у передбаченому договором розмірі в повному об`ємі, а продавець у свою чергу передав покупцю ключі від будівлі та технічну документацію на неї.

Як видно із реєстраційного напису на спірному договорі, позивач зареєстрував цей договір і своє право власності на 13/50 часток нежитлової будівлі, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 у Вознесенському МБТІ 17.10.2000року.

Вищевикладене підтверджується також витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №7175699 від 05.05.2005року.

Проте посвідчити спірний договір нотаріально в теперішній час не є можливим через те, що оригінал договору позивачем був втрачений, а юридична особа продавця ліквідована і не має правонаступників.

Новоодеська міська рада, як представницький орган місцевого самоврядування який наділено правом представляти інтереси територіальної громади м. Нова Одеса, відповідно до положень ст.335 ЦК України, має право на передачу їй у власність цього майна у разі визнання його безхазяйним.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Таким чином, непорушність права власності є беззаперечною.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», у зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Беручи до уваги вищевикладене, те що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося фактичне, повне виконання договору, суд визнає договір купівлі продажу нерухомого майна, укладений 06 жовтня 2000року між Миколаївським виробничим підприємством «Дора» та ОСОБА_1 дійсним.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як передбачено ст. 328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, найшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.10, 11, 12, 13, 258, 259, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу частини нежитлової будівлі дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу укладений 06.10.2000року на універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс» за №2-207, за яким ОСОБА_1 купив у Миколаївського виробничого підприємства «Дора» 13/50 часток нежитлової будівлі, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Головуючий суддя: Баранкевич В.О.