Справа № 336/1989/19
Пр. № 2/336/240/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування приміщеннями в будинку АДРЕСА_1 .

В позові зазначила, що вона придбала у ОСОБА_4 у власність житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 25.07.2005 року, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В., та зареєстрованому в реєстрі за № 1318.

Відповідно до умов договору ОСОБА_4 зобов`язалась зняти з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих осіб в зазначеному будинку до 09.08.2005 року, але до теперішнього часу відповідачі, які є сторонніми позивачці особами, зареєстровані в спірному будинку. Інші умови договору купівлі-продажу між сторонами виконані. З моменту укладання даного договору відповідачі в зазначеному будинку не проживають, своїх речей там не мають, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несуть. Перебування відповідачів на реєстраційному обліку в належному позивачці житлі створює перешкоди у здійсненні нею права власності, тому вона просить про усунення цих перешкод шляхом позбавлення відповідачів права користування будинком.

Позивачка до суду не з`явилась, надала письмове звернення, яке містить прохання про розгляд справи у її відсутності та про задоволення позову, а також надала згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Відповідачі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явились з невідомих причин. Заперечень проти позову не надали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що позивачці належить право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 25.07.2005 року, посвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В., та зареєстрованому в реєстрі за № 1318. В будинку зареєстровані відповідачі, які фактично в ньому не проживають, своїх речей там не мають, витрат по оплаті житлово-комунальних послуг не несуть.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а в силу ст. 383 ЦК власник жилого будинку має право використовувати помешкання, зокрема, для власного проживання, проживання інших осіб.

До видів речових прав на чуже майно в силу ст. 395 ЦК України відноситься, зокрема, право користування, а в силу ст. 401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Вирішуючи вимоги позову про позбавлення відповідачів права користування належним позивачці будинком на користь позивачки, суд виходить з того, що існування цього права може бути зумовлене його реалізацією, тобто постійним проживанням в житлі.

Між тим судом встановлено, що відповідачі в будинку не мешкають.

Перебування відповідачів на обліку в належному позивачці житлі створює для неї перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для знаття з реєстрації є, зокрема, остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням або про виселення.

У зв`язку з викладеним право позивачки, як вже зазначено, підлягає захисту в обраний нею спосіб.

Керуючись ст. ст. 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 77-82, 259, 263-265, 280-282, 273, 284, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІПН - не відомий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІПН - не відомий, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Щаслива