Головуючий у 1-й інстанції Приходько В.А.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Мироненко І.П., Пономарьової О.М.,

за участю секретаря Галстяна Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 16 квітня 2020 року, постановлене у складі судді Приходько В.А., повний текст рішення складено 24 квітня 2020 року,

по цивільній справі

за позовом ОСОБА_2

до Степненської сільської ради Мар`їнського району Донецької області

про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом в уточненій редакції (т. 1 а.с. 59-60) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, що залишилася після смерті його батька - ОСОБА_3 , яки помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обгрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що він є єдиним спадкоємцем першої черги. Своєчасно оформити спадщину не встиг, оскільки з 2014 по 2018 рік постійно проживав в Республіці Білорусь та мав постійну зайнятість на роботі. Крім того, з жовтня 2017 року по червень 2018 року дружина позивача перебувала у важкому стані здоров`я, потребувала стороннього догляду, лікування проходила переважно в Республіці Білорусь. 29.08.2018 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що він пропустив шестимісячний строк, наданий для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_3 у зв`язку із пропуском строку звернення до нотаріальної контори з вищезазначених поважних причин.

У відзиві на позовну заяву голова Степненської сільської ради (т. 1 а.с. 125-127) просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 за відсутністю поважних причин об`єктивного характеру, оскільки він, проживаючи на території Республіки Білорусь міг звернутися із відповідною заявою про прийняття спадщини до посольства, яке виконує консульські функції, або направити поштою до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Заявлені у змісті позову обставини щодо тяжкого і безпорадного стану здоров`я дружини позивача і потреби в сторонньому догляді позивачем не доведені.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 16 квітня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визначено ОСОБА_2 додатковий строк тривалістю три місяці після набрання рішення законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався положеннями ст.ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України і виходив з того, що позивачем доведено поважність пропуску строку, встановленого для прийняття спадщини, у зв`язку з чим йому необхідно його подовжити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , як особа, що не була залучена до участі в розгляді справи, але вважає, що ухваленим рішенням зачіпаються її спадкові права і обов`язки, посилалася на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга (т. 1 а.с. 181-183) вмотивована наступними доводами.

Суд всупереч вимогам п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України прийняв рішення, яким зачіпаються її права спадкоємця після смерті ОСОБА_3 , набуті нею на підставі рішення Мар`їнського районного суду від 04.02.2020р.. Ухваленим рішенням її визнали особою, яка проживала разом однією сім`єю із спадкодавцем протягом понад п`ять років до дня відкриття спадщини. Але ж суд за своєю ухвалою від 16.12.2019 безпідставно відмовив у залученні її у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, і зміна позивачем предмету спору (на додатковий строк для прийняття спадщини) не позбавляє її прав на участь у справі в якості третьої особи, оскільки фактично порушує її права на спадщину.

Судом не було встановлено взагалі той факт, чи було відомо позивачу про смерть батька у період з липня 2017р. по липень 2018р., і не з`ясовано, чи мав він змогу своєчасно звернутись до нотаріуса.

Позивач не був позбавлений можливості звернутись із відповідною заявою про прийняття спадщини до посольства України в Республіці Білорусь, яке виконує консульські функції або подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини через засоби поштового зв`язку, що передбачено п. 3.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Факт неподання позивачем заяви про прийняття спадщини до консульської установи України в Республіці Білорусь підтверджує, що позивачу стало відомо про смерть батька вже після того, як він здійснив в`їзд до України у 2019 році через два роки після смерті батька.

Поважні причини пропуску передбаченого законом строку позивачем не доведені.

Суд безпідставно прийняв як належний доказ, документи надані позивачем, які складені юридичними особами іноземної держави - Республіки Білорусь без їх належної легалізації, чим порушено вимоги ч. 8 ст. 95 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу (т. 1 а.с. 209-211) представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Шумейко І.П. зазначив наступні доводи.

Постановою Донецького апеляційного суду від 10.04.2019 у справі № 237/2863/18 скасовано рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 06.07.2018 про визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування на майно ОСОБА_3 за не доведенням її проживання із спадкодавцем більше п`яти років однією сім`єю. І зараз представником ОСОБА_2 оскаржується рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 04.02.2020 року.

З урахуванням цього відсутні підстави для твердження про порушення спадкових прав ОСОБА_1 , яких вона не набула - вона не є спадкоємцем після ОСОБА_3 і не має жодного стосунку до спадщини після смерті батька позивача. І зміненими вимогами про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а не про визнання права власності в порядку спадкування, не зачіпаються її права. Немає підстав стверджувати, що вона мала бути залучена відповідачем у справі.

ОСОБА_1 не наділена правом апеляційного оскарження рішення у даній справі, у зв`язку з чим провадження за її апеляційною скаргою підлягає закриттю.

Також зазначає обставини, які зашкодили своєчасному зверненню ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві (тривале багаторічне безперервне проживання позивача в Республіці Білорусь, розташування посольства у місті Мінську, а позивач проживав у м. Солігорськ, ведення прийому послом виключно у робочі дні, коли у позивача також були робочі дні, відсутність у позивача свідоцтва про смерть батька, ненадання йому відпустки за місцем роботи, неможливість завірити заяву нотаріально, перебування дружини з середини жовтня 2017 до червня 2018 року у важкому стані здоров`я).

Доводи ОСОБА_1 щодо апостилювання наданих позивачем документів є необґрунтованими, оскільки вони створені за період до квітня 2018, а роз`яснення Міністерства юстиції України на яке, посилалась в своїй скарзі ОСОБА_1 датовано пізніше, вереснем 2018. Крім того, Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікована зокрема, Україною та Республікою Білорусь, є чинною для України дотепер. А отже, відповідно до ст. 13 офіційні документи користуються на територіях інших договірних сторін доказовою силою офіційних документів.

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Справа розглядається за участю ОСОБА_1 і її представника - адвоката Васильчук Г.В., які підтримали доводи скарги, ОСОБА_2 і його представника - адвоката Шумейка І.П., які заперечували проти вимог скарги, а також у відсутність представника Степненської сільської ради (т. 2 а.с. 16), неявка якого в силу ч. 2 ст. 372 ЦПК України не є перешкодою до розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 (спадкодавець) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 18.07.2017 виконавчим комітетом Степненської сільської ради Мар`їнського району Донецької області вчинено актовий запис за № 24.

Постановою нотаріуса від 29.08.2018 року ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у прийомі заяви про прийняття спадщини у зв`язку із пропуском шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини.

При постановленні рішення судом першої інстанції враховано представлені позивачем документи, зокрема: копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон на імя ОСОБА_2 з відомостями про прийняття на тимчасовий консульський облік Посольства України в Республіці Білорусь з 07.03.2018 року; інформацію Державної прикордонної служби України щодо перетинання державного кордону України позивачем і в`їзду його на територію України 30.04.2018 року; відомості трудової книжки і довідки з місця роботи про перебування позивача у трудових відносинах із ТОВ «Арт-борд» в Республіці Білорусь з 01.06.2015 року по 30.03.2018 року і інформацію, що в період з 15.07.2017 року по 15.01.2018 року відпустка працівникові не надавалася; відомості про шлюб позивача і медичні документи його дружини за періоди з 13.10.2017 року по 20.04.2018 року з консультаціями лікарів та рекомендаціями щодо контрольного огляду.

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржене рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з подальшим постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Щодо порушення судом норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення (п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України)

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на прийняття судом першої інстанції в ході розгляду справи ухвали від 16.12.2019 (т. 1 а.с. 139), якою відмовлено в задоволенні її заяви (т. 1 а.с. 123-124) у залученні до участі в справі у якості третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Колегія суддів вбачає необґрунтованість прийнятого судом процесуального рішення, зважаючи на існуюче як на момент розгляду справи судом першої інстанції, так і на момент апеляційного перегляду справи, рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 04.02.2020р. у справі № 237/4153/19 (т. 1 а.с. 189-190), що набуло законної сили 06.03.2020р. і на теперішній час не скасовано, яким встановлено факт спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю протягом понад 5 років до відкриття спадщини, а також встановлено факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті спадкодавця.

За таких обставин, колегія суддів впевнилась у обґрунтованості доводів апеляційної скарги щодо зачіпання ухваленим рішенням спадкових прав особи, що апелює, зважаючи на наявне в неї процесуальне право, як спадкоємця ОСОБА_3 , доводити аргументи незгоди із поданим ОСОБА_2 позовом. Але ж справа вирішена у її відсутність.

Згідно із положеннями п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України ці обставини, на які посилається апелянт, є обов`язковою підставою для скасування рішення суду. У зв`язку з цим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з нижче окреслених мотивів і відповідного унормування.

Щодо перевірки законності судового рішення по суті спору і дотримання судом вимог ст. 89, ч. 5 ст. 263 ЦПК України з перевірки зібраних доказів і їх оцінки

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України , він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно до вимог ч. 1ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно до ч. 3 ст. 1272ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом статей 12, 11, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Як з`ясовано, в основу оскарженого судового рішення судом щодо наявності поважних причин пропуску позивачем шестимісячного строку для прийняття спадщини, що розпочався 15.07.2017, покладено відомості про роботу позивача до березня 2018 року в Республіці Білорусь, в`їзд позивача на територію України у квітні 2018 року, інформацію про ненадання відпустки позивачеві за місцем роботи в період з липня 2018р. по січень 2018 року, а також медичні документи дружини позивача з приводу лікарських консультацій і рекомендацій проходити контрольний огляд.

Проте, в обґрунтування наявності поважних причин, тобто таких причин об`єктивного і непереборного характеру, які зашкодили йому звернутись до нотаріальної контори в строк до 15.01.2018р., позивачем достовірних, допустимих, належних доказів і, одночасно з цим, достатніх за їх сукупності, позивачем не надано. Ці обставини залишені судом першої інстанції без належної оцінки.

Так, позивач посилається у позовній заяві на одну з причин як от хвороба його дружини - ОСОБА_4 (а.с. 86зв), тяжкий стан її здоров`я і потребування нею стороннього догляду.

Разом з тим, позивачем представлено до суду лише відомості щодо дружини з лабораторних досліджень біоматеріалу від 13.10.2017, 19.10.2017, 01.12.2017, ультразвукового дослідження від 18.12.2017, магнітно-резонансного дослідження без дати, консультативних висновків від 09.02.2018, 15.03.2018, 20.04.2018 з рекомендацією медикаментозного лікування, відомості про проведену хірургічну операцію та перебування у лікарні в період з 07.06.2018 по 14.06.2018 з інформацією про виписку з лікувального закладу у задовільному стані під нагляд поліклініки за місцем проживання з рекомендаціями контрольного огляду через 3 місяці (а.с. 87-96). А відомості лікарських комісій (МСК) про потребування дружиною сторонньої допомоги відсутні.

А крім того, вказані медичні документи охоплюють період з 13.10.2017р., але ж відкриття спадщини датується 15.07.2018 і з цього часу позивачем не учинялись будь-які дії направлені на реалізацію його спадкового права.

Отже, в ході судового розгляду справи не підтверджено відповідними переконливими доказами перебування дружини позивача у важкому стані здоров`я, потребування нею стороннього догляду, що стало перешкодою для нього аби оформити і подати заяву про прийняття спадщини шляхом поштового відправлення або шляхом звернення його до дипломатичної установи України в Республіці Білорусь, де позивач проживав і працював.

З моменту відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачем, як вбачається із зібраних матеріалів, учиняється низка юридично значущих дій: подача документів на отримання паспорту громадянина України для виїзду за кордон і його отримання 07.02.2018р. (а.с. 83), учиняються дії з постановки на тимчасовий консульський облік Посольства України в Республіці Білорусь з 07.03.2018р., подача документів на отримання паспорту громадянина України з безконтактним електронним носієм і його отримання 10.08.2018 (а.с. 4-5, 83зв), продаж позивачем за договором від 10.04.2018 у м. Солігорську механічного транспортного засобу іншій особі (а.с. 82). Але ж жодних дій з подання заяви про прийняття спадщини позивач не вчиняв понад півтора роки з моменту відкриття спадщини і до моменту звернення його до суду із даним позовом.

Зокрема, з моменту звільнення позивача з роботи 30.03.2018р. і до в`їзду на територію України 30.04.2018р. (а.с. 84, 100) відсутні відомості про будь-які перешкоди у ОСОБА_2 аби реалізувати своє спадкове право у передбачений законом спосіб.

Також однією з причин, що була перешкодою до звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, позивачем вказана його робота на території Республіки Білорусь і ненадання йому відпустки за графіком з липня 2017 року по січень 2018 року. Але ж, при цьому, слід звернути увагу на те, що позивач не надав будь-яких відомостей про намагання використати передбачені положеннями трудового законодавства можливості отримання короткочасної відпустки за сімейними обставинами, як пов`язаними із смертю батька і його похованням, так і з метою звернення його до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, або ж, в альтернативному порядку, звернутися на території Республіки Білорусь до консула із заявою про прийняття спадщини в порядку, унормованому Положенням про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України 27.12.2004 N 142/5/310, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2004 р. за N 1649/10248 (п. 3.11.3).

Більш того, отримуючи паспорт у консульській установі, ОСОБА_2 не використав наявну можливість, при його зайнятості по роботі, на що він акцентував увагу в позовній заяві, в цій же установі подати заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 3.5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595: якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Відомостей про учинення дій, регламентованих вказаною нормою Порядку № 296/5, з відправлення поштовою кореспонденцією заяви про прийняття спадщини позивач не надав ані суду першої інстанції, і таких даних не представлено до апеляційного суду.

Всі заявлені ОСОБА_2 у позові обставини, сукупно, не є тими поважними і непереборними, які зашкодили своєчасному зверненню його із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд повинен дослідити поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, місцевий суд, не надавши належної правової оцінки зібраним доказам всупереч положень статей 12, 77-81, 83, 89 ЦПК України, поза увагою залишив не підтвердження заявлених позивачем причин, які перешкодили йому звернутися вчасно до нотаріуса, що не можуть бути визнані поважними, оскільки не пов`язані із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення таких дій.

Враховуючи ухвалення рішення внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, таке рішення згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову про визначення ОСОБА_2 додаткового строку на прийняття спадщини за його недоведенням згідно вищевказаного мотивування.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена, то наявні підстави для стягнення з позивача на користь особи, що апелювала, понесених нею витрат з оплати судового збору за ставками в ст. 4 Закону України Про судовий збір, пов`язаних із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 1261,20грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 16 квітня 2020 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Степненської сільської ради Мар`їнського району Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору, пов`язані з апеляційним переглядом справи, в розмірі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) гривня 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2020 року.

Судді: С.А.Попова

І.П.Мироненко

О.М.Пономарьова