Справа № 0912/603/12
Провадження № 6/349/19/20
У Х В А Л А

29 вересня 2020 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Могили Р.Г.

з участі секретаря судового засідання Матасової Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Паріс" про заміну стягувача його правонаступником у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ "Фінансова компанія Паріс" звернулося до суду з заявою, в якій просить замінити стягувача в справі № 2/0912/252/12 за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №001-08053-140807 від 14 серпня 2007 року з ПАТ "Дельта Банк" на його правонаступника ТзОВ "Фінансова компанія Паріс".

Заяву обгрунтувало тим, що 15 травня 2012 року Рогатинський районний суд Івано-Франківської області ухвалив рішення в справі № 2/0912/252/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором №001-08053-140807 від 14 серпня 2007 року.

23 квітня 2020 року ПАТ "Дельта Банк" відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТзОВ "Фінансова компанія Паріс", внаслідок чого ТзОВ "Фінансова компанія Паріс" стало правонаступником ПАТ "Дельта Банк" у цьому зобов`язанні.

Сторони в судове засідання не з`явились, представник заявника подав заяву про розгляд справи без його участі.

Перевіривши метаріали, які долучені до заяви, суд прийшов до висновку, що заява про заміну стягувача його правонаступником підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що 15 травня 2012 року Рогатинський районний суд Івано-Франківської області ухвалив рішення в справі № 2/0912/252/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором №001-08053-140807 від 14 серпня 2007 року .

23 квітня 2020 року між ТзОВ "Фінансова компанія Паріс" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір № 2230/К про відступлення прав вимоги, в тому числі і за кредитним договором №001-08053-140807 від 14 серпня 2007 року.

Відповідно до частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм, зокрема пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора можлива поза межами виконавчого провадження у разі відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило про заміну сторони виконавчого провадження незалежно від того, відкрите воно чи ні.

Таким чином, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржниками, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статтей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким є правовий висновок, висловлений Верховним Судом у постанові від 04 червня 2020 року у справі №755/18025/17.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заява про заміну стягувача його правонаступником у справі за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 442 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Паріс" про заміну стягувача його правонаступником у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Замінити стягувача в справі № 2/0912/252/12 за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №001-08053-140807 від 14 серпня 2007 року з публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на його правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Паріс".

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 вересня 2020 року.

Суддя Р.Г. Могила