ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 вересня 2020 року

м.Харків

справа № 628/240/19

провадження № 22-ц/818/4182/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 квітня 2019 року за апеляційною скаргою представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 11 червня 2020 року, постановлену під головуванням судді Демченко І.М., в залі суду в місті Куп`янськ Харківської області,-

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про зміну способу виконання рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 квітня 2019 року.

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 11 червня 2020 року у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 квітня 2019 року відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а заяву про зміну способу виконання рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 квітня 2019 року задовольнити.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вказує, що суд першої інстанції при ухваленні рішення виходив з того, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні достатні докази абсолютної неможливості виконання ОСОБА_3 рішення суду. Зазначає з моменту ухвалення рішення суду пройшло вже більше року, проте боржником рішення суду не виконано. Вважає, що 'оскільки боржником добровільно не виконано рішення суду, а вжиті

приватним виконавцем усі можливі заходи примусового виконання рішення не призвели до фактичного повного виконання рішення суду, то такі обставини цілком підтверджують неможливість виконання судового рішення.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 надала відзив на апеляційну скаргу представника ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 , просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення суду, суд першої інстанції виходив з того, що зазначений спосіб виконання рішення суду про зобов`язання ОСОБА_3 повернути дизельне паливо на стягнення грошових коштів у розмірі його вартості фактично змінює рішення суду по суті та спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України. Крім того суд першої інстанції звертає увагу на те, що саме такий спосіб захисту своїх прав як зобов`язання ОСОБА_3 повернути дизельне паливо в натурі був обраний ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право кожного на розгляд його справи судом передбачено також п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26.04.2019 року, яке набрало законної сили 06.08.2019 року, ОСОБА_3 зобов`язано повернути ФОП ОСОБА_1 дизельне паливо ДП-Л-Євро5-ВО у кількості 36000 літрів.

12.09.2019 року Куп`янським міськрайонний судом Харківської області ФОП ОСОБА_1 на підставі цього рішення суду видано виконавчий лист, який пред`явлено нею до примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Богатиренку А.І.

16.09.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60074472, копію якої ОСОБА_3 отримав особисто 18.10.2019 року (а.с.7-9 т.2).

Постановою приватного виконавця від 14.11.2019 року на ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 1700 грн., у зв`язку з невиконанням без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду (а.с.17-18 т.2).

29.11.2019 року від ОСОБА_3 на адресу приватного виконавця надійшла заява про роз`яснення порядку та способу передачі дизельного палива в рахунок погашення позики (а.с.19 т.2).

15.04.2020 року за повторне невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду, що зобов`язує боржника виконати певні дії, на ОСОБА_3 накладено штраф 3400грн (а.с.47-48 т.2).

На підставі ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з невиконанням боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, приватний виконавець направив до Куп`янського відділу поліції ГУНП в Харківській області повідомлення про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с. 49-50 т. 2).

Як на підставу вимог щодо зміни способу виконання рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 квітня 2019 року ФОП ОСОБА_1 посилалась на те, що оскільки приватним виконавцем було вжито усіх можливих заходів примусового виконання рішення суду, але такі дії не призвели до фактичного повного виконання рішення суду, вважає, що вказаний у рішенні суду спосіб виконання є неефективним та його виконання є абсолютно неможливим. У зв`язку з цим просить встановити новий спосіб виконання рішення шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вартості 36000 літрів дизельного палива ДП-Л-Євро5-ВО, виходячи із середньої вартості дизельного палива станом на 28.04.2020, розрахованої за цінами 4 найпопулярніших в м.Харкові та Харківській області АЗС ОККО, WOG, SOCAR та АМІС, за ціною 24,24 грн. за 1 літр, що складає 872 640 грн..

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошує, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Отже, спосіб виконання судового рішення не може змінюватись без наявності законних на це підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 3 ст. 435 ЦПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тлумачення положень вищевказаної правової норми дає підстави дійти висновку, що питання про встановлення способу і порядку виконання рішення суду або його зміну може бути розглянуто у виняткових випадках, що обумовлені об`єктивними ускладненнями при виконанні судового рішення.

Поняття спосіб та порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

При цьому суд не може змінити зміст рішення або його суть.

Матеріали справи свідчать про те, що предметом позовних вимог ОСОБА_1 є зобов`язання ОСОБА_3 повернути дизельне паливо внатурі.

Чинним законодавством не передбачено чіткого та вичерпного переліку підстав зміни способу та порядку виконання судового рішення.

Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.

Разом з тим, будь-яких доказів того, що є обставини, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, заявником не надано.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що зміна способу виконання судового рішення з повернення майна (відновлення становища, яке існувало до порушення п.4 ч.2. ст.16 ЦК України) на стягнення його вартості, тобто відшкодування майнової шкоди п.8 ч.2 ст.16 ЦК України) фактично змінює рішення суду по суті та спосіб захисту передбачений ст.16 ЦК України.

Такий висновок суду відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З урахуванням вказаного, повернення позовної заяви не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє позивачку права на повторне звернення до суду із позовом.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 11 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 23.09.2020 року.