Провадження № 2/727/99/20
10 березня 2020 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді:Кодрян Л.І.
за участю секретаря: Кицинюка С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Чернівецької міської ради, до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення у квартиру, встановлення порядку користування квартирою, зобов`язання вчинити певні дії та не чинити перешкод у користуванні квартирою, -
Позивач ОСОБА_1 яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення у квартиру, встановлення порядку користування квартирою, зобов`язання вчинити певні дії та не чинити перешкод у користуванні квартирою.
Посилалася на те, що малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її онуком. Батьки хлопчика ІНФОРМАЦІЯ_2 трагічно загинули. Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №14/2 від 29.01.2019 року її було призначено опікуном хлопчика.
ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.07.2019 року, є власником Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 . Власником іншої Ѕ частки квартири є ОСОБА_3 .
Зазначена квартира складається з: коридору 32-1, площею 4,50 кв.м.; санвузла 32-6, площею 2,80 кв.м.; кухні 32-5, площею 5,90 кв.м.; житлової кімнати 32-2, площею 16,90 кв.м.; житлової кімнати 32-4, площею 10,80 кв.м., комори 32-3, площею 2-10 кв.м., балкон, площею 2,30 кв.м.
Однак, з часу набуття малолітнім Ѕ частки квартири у власність відповідач та третя особа умисно створюють перешкоди у користуванні житловим приміщенням, не впускають опікуна разом із співвласником у квартиру, не надають комплект ключів від вхідних дверей квартири. Квартиру на власний розсуд використовує ОСОБА_4 .
29.08.2019 року вона, в інтересах майнових прав онука, звернулась до ГУНП України в Чернівецькій області з відповідною заявою, проте 30.08.2019 року звернення за її заявою було припинено у зв`язку виникненням цивільних правовідносин між сторонами.
У добровільному порядку спір не вирішено.
Просила вселити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із нею, як опікуном у квартиру АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_3 надати опікуну ОСОБА_1 ключі від замків дверей зазначеної квартири; зобов`язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою.
Також просила встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 : ОСОБА_2 та його опікуну ОСОБА_1 виділити у постійне одноосібне користування житлову кімнату 32-4, площею 10,80 кв.м.; комору 32-2, площею 2,10 кв.м.; ОСОБА_3 виділити в постійне одноосібне користування житлову кімнату 32-2, площею 16,90 кв.м. Залишити у спільному користуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 підсобні приміщення: коридор 32-1, площею 4,50 кв.м.; санвузол 32-6, площею 2,80 кв.м.; кухню 32-5, площею 5,90 кв.м.; балкон, площею 2,30 кв.м.
Відповідачем ОСОБА_3 відзиву на позовне подано.
Ухвалою суду від 08.11.2019 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 17лютого 2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Представник позивача ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розглядати справу у відсутності позивача та його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду неодноразово повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому положеннямист.129-131 ЦПК України, про що у справі є належні докази.
Представник третьої особи органу опіки та піклування у поданій до суду заяві позов підтримала, не заперечувала проти розгляду справи у її відсутності.
Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду неодноразово повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому положеннямист.129-131 ЦПК України, про що у справі є належні докази.
Відповідно дост. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тому, враховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставіст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до положень ч.2ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його батьками, згідно свідоцтва про народження, зазначено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.10). Батьки хлопчика ІНФОРМАЦІЯ_2 померли (а.с.12-13).
Рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №14/2 від 29.01.2019 року опікуном над малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначено його бабусю ОСОБА_1 , 1946 року народження (а.с.14).

Із змісту поданої до суду позовної заяви вбачається, що предметом спору у справі є захист порушеного права дитини.

За змістом ч.1 ст.47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Відповідно до ч.1 ст.59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Таким чином, суд вважає, що позов до суду подано належною особою, а тому заявлені позовні вимоги підлягають розгляду по суті.

Малолітній ОСОБА_2 після смерті батька ОСОБА_8 успадкував Ѕ частку квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 24.07.2019 року (а.с.16).

Власником іншої Ѕ частки зазначеної квартири ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 181936378 від 23.09.2019 року (а.с.18).

Місце проживання відповідача зареєстровано за адресою АДРЕСА_3 (а.с.29).

Як видно з дослідженого судом технічного паспорту на спірну квартиру, вона складається з: коридору, площею 4,50 кв.м.; санвузла, площею 2,80 кв.м.; кухні, площею 5,90 кв.м.; житлової кімнати, площею 16,90 кв.м.; житлової кімнати, площею 10, 80 кв.м., комори, площею 2-10 кв.м., балкон, площею 2,30/0,70 кв.м. (а.с.20-22).

Відповідно до ст.21 Конституції України, усі люди є вільні та рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Положеннями статті 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло.

Пунктом 1 статті 8 Конвенції з прав людини гарантовано кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Як видно із змісту ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст.317 ЦК України).

Відповідно до статті 355 ЦК Українимайно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 розділу І Книги третьої ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

За змістом ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Таким чином, первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

Як було встановлено судом, домовленості щодо порядку користування спільним майном між співвласниками досягнуто не було.

Зокрема, з дослідженої судом довідки Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області за результатами розгляду повідомлення ОСОБА_1 від 30.08.2019 року видно, що квартирою АДРЕСА_1 за згодою співвласника ОСОБА_3 користується його брат - ОСОБА_4 . ОСОБА_1 з онуком до квартири не впускають (а.с.24-25).

Вказана обставина відповідачем будь-якими доказами спростована не була.

За змістом ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України власник будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб.

Власник майна, як зазначено у ст.391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пунктом 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа може звернутися до суду за захистом майнового свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були пов`язані з позбавленням права розпорядження майном.

Даючи оцінку аргументам, наведеним у позовній заяві, суд погоджується із ними та вважає їх доведеним. Факт не проживання відповідача у спірній квартирі не спростовує факту порушення ним права іншого співвласника користуватися належним йому майном, оскільки вселена за його згодою особа у житло чинить позивачу перешкоди у користуванні ним. Будь-яких дій, спрямованих на відновлення порушеного права малолітнього, ОСОБА_3 не вжив.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що у даному спорі захисту підлягає порушене право малолітньої дитини-сироти, в силу об`єктивних обставин позбавленої батьківського захисту та піклування.

Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (ч.4 ст.29 ЦК України).

З урахуванням того, що сторони не досягли згоди у визначенні порядку користування квартирою, яка є їх спільною частковою власністю, відповідач, хоч у квартирі не проживає, однак ключів від неї позивачу не надає, а тому суд з метою захисту права власності малолітнього співвласника квартири, вважає за можливе вселити його та опікуна до квартири, встановивши порядок користування квартирою за варіантом запропонованим позивачем.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-83, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Чернівецької міської ради, до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення у квартиру, встановлення порядку користування квартирою, зобов`язання вчинити певні дії та не чинити перешкод у користуванні квартирою - задовольнити.

Вселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ), проживаючого АДРЕСА_4 та його опікуна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), проживаючу АДРЕСА_4 до квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,70 кв.м., в тому числі житловою площею 27, 70 кв.м.

Зобов`язати ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), зареєстрованого в АДРЕСА_3 , надати опікуну ОСОБА_1 комплект ключів від замків дверей квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) не чинити малолітньому ОСОБА_2 , його опікуну ОСОБА_1 перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 .

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

ОСОБА_11 у користування малолітньому ОСОБА_2 , його опікуну ОСОБА_1 житлову кімнату, площею 10,80 кв.м.; комору, площею 2,10 кв.м. Виділити у користування ОСОБА_3 житлову кімнату, площею 16,90 кв.м.

Залишити у спільному користуванні ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підсобні приміщення: коридор, площею 4,50 кв.м.; санвузол, площею 2,80 кв.м.; кухню, площею 5,90 кв.м.; балкон, площею 2,30 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ), зареєстрованого в АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти в сумі 768 грн. 40 коп. за сплату судового збору.

На рішення може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Л.І. Кодрян