17 вересня 2020 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Фазикош О.В., за участю секретаря Химинець О.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, в м. Ужгород, в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,-
Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 17.09.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 23.09.2020 року.
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.
Даною постановою зобов`язано боржника - ОСОБА_2 подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 58263253 від 04.02.2019 року додається). Станом на сьогодні Відповідач не надав жодних відомостей про доходи та майно.
У позовній заяві зазначено, що після вказаного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , Відповідач періодично надає ці кошти, про те їх катастрофічно не вистачає.
Позивач зазначає, що відповідач не цікавиться сином, ніякої участі у вихованні не бере, не цікавиться його потребами, становищем, як матеріальним так і духовним, не проявляє ніякого Позивач зазначає, що її син часто хворіє різними захворюваннями і потребує належного харчування, придбання медикаментів. Позивач вказує, що працює в Худлівській сільській раді, її заробітної плати не вистачає для здійснення всіх потреб сина.
Разом із тим, як стверджує позивач, відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки працює за кордоном, перебуває на заробітках. Маючи змогу платити аліменти в більшому розмірі, він оплачує тільки по 1200 грн. щомісяця та не бере участі у додаткових витратах на дитину.
Позивач зазначає, що всі речі необхідні для дитини вона купує самостійно, оплачує лікування, оплачує за свій рахунок комунальні послуги, харчування та ін.
З огляду на викладене на керуючись, керуючись ст. 141, 180, 182, 185, 192 СК України, ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. З Конвенції про права дитини, ст. 2, 4, 5, 10, 11, 175, 177 ЦПК України позивач просить суд: збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.05.2020 р., у даній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Позивач, у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. На адресу суду надійшла заява від ОСОБА_3 , про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задовольнити, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.
На підставі наведеного суд керуючись ч.4 ст.223, 280-281 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Зі змісту позовної заяви встановлено, що відповідач частково надає кошти на утримання дитини, однак як вказує позивач у недостатній кількості.
Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.
Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Позивач зазначила, що розмір аліментів, який визначений рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23.03.2015 року, що має сплачувати відповідач є недостатнім для утримання та виховання дитини, забезпечення нормального розвитку сина, його лікування та є меншим за гарантований державою мінімальний розмір, а тому є підстави для збільшення розміру аліментів.
До позовної заяви, ОСОБА_3 надано довідку про доходи №1612 від 16.10.2019, на підтвердження того, що вона дійсно працює та отримую заробітну плату. Згідно вказаної довідки дохід позивача з квітня по вересень 2019 року склав 50 148 грн. Разом із тим позивач надала докази того, що дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє що в свою чергу потребує додаткових витрат на лікування. Так, до позовної заяви додано: копії виписок медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_4 ; копії консультацій по наслідкам обстеження дитини; копії виписки медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_4 ; копія протоколу ЛКК № 70 від 17.09.2012 року; копії список ліків призначених для лікування; копія витягу із історії хвороби № 2150/117; копії висновків огляду лікарів; копії рецептів на окуляри; копія імпедансометрії ОСОБА_4 від 25.01.2013 року.
Суду не надано відомостей про те, що з дня ухвалення вказано рішення суду та до дня розгляду даної справи, змінився сімейний стан сторін.
ОСОБА_3 , в позовній заяві вказує на те, що відповідач має змогу сплачувати більшу суму аліментів, ніж 1200 грн., оскільки працює за кордоном. Вказане відповідачем спростовано не було. Підтвердження погіршення матеріального становища ОСОБА_2 , що перешкоджало б йому сплачувати більшу суму аліментів суду також не надано, відомостей щодо наявності у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків, які б перебували на його утриманні не надано.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.
Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 35 Постанови Пленуму від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282, 289, 354 ЦПК України, ч. 2, 5 ст. 150; ч. 2 ст. 157; ч. 2 ст. 164, ст.ст. 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити.
Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 740,80 грн. судового збору.
Копію рішення направити учасникам справи для відома.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош