МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 483/2211/19
Провадження № 22-ц/812/1236/20
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

за участі відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 травня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Куцарова В.І. в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому посилалося на те, що відповідач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 07.11.2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 5800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості у відповідача станом на 19.11.2019 року утворилася заборгованість в сумі 33037,52 грн., яка складається з наступного : 8773,14 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1038,50 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 21176,47 грн. нарахована пеня, а також штрафи відповідно до п. 2.2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. штраф (фіксована частина), 1549,41 грн. штраф ( процентна складова).

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.11.2014 року у розмірі 33037,52 грн., а також судові витрати.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 травня 2020 року в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги банку в повному обсязі, посилаючись на незаконність рішення суду, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Крім того, апелянт зазначає, що згідно виписки 26.01.2017 року банком здійснено відміну нарахованих відповідачу відсотків в розмірі 248 грн., як військовослужбовцю, 01.02.2017 року в розмірі 0,82 грн., 07.02.17 року в розмірі 248 грн., 30.03.2017 року 1357,14 грн. , штрафу в розмірі 200 грн., 10.10.2017 року, відсотків в розмірі 1973,71 грн. Також, звертає увагу, що відповідач не звертався до банку та не повідомляв, що має пільги за період служби в інший період щодо нарахувань за користування кредитом та відповідальності за його несвоєчасне повернення. Посилається, що не прийнявши до уваги розрахунок заборгованості за кредитом позивача, суд не навів в рішенні суду свій розрахунок на підтвердження відсутності заборгованості відповідача та безпідставно звільнив відповідача від обов`язку повернути отримані ним кошти та сплатити проценти за їх користування.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні відповідач не визнав доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим, оскільки він є військовослужбовцем та має пільги щодо сплати відсотків та штрафних санкцій.

Інші учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).

Рішення суду зазначеним вимогам закону в цілому відповідає.

Приймаючи рішення по справі, суд виходив з того, що 07 листопада 2014 року АТ КБ "ПриватБанк" уклав кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 5800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.12).

У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Дана анкета-заява не містить відмітки, яку карту отримав відповідач, розмір кредитного ліміту, процентів за користування кредитом, а також розмір та випадки застосування штрафів і пені.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна CONTRAKT" та "Універсальна COLD", а також Витяг з Умов та правил надання банківських. (а.с.13-30).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором станом на 19 листопада 2019 року становить 33037,52 грн., з яких: - заборгованість за кредитом 8773,14 грн.; - заборгованість за відсоткам нарахованими за прострочений кредит 1038,50 грн.; - нарахована пеня 21176,47 грн. А також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) 1549,41 грн.

Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Законом України від 20 травня 2014 року №1275-VII "Про внесення змін до де яких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань підчас проведення мобілізації" внесено зміни до статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 521/12726/16-ц (№ 61-16144св18) роз`яснив, що банки не мають права нараховувати штрафні санкції, пеню, а також відсотки за користування кредитом військовослужбовцям. Ця заборона діє впродовж особливого періоду, який почався 18 березня 2014 року і триває дотепер.

Згідно із Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі N 205/1993/17-ц (касаційне провадження N 61-1664св17) установлено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 N303/2014 "Про часткову мобілізацію" (Указ N 303/2014). Також у цій справі наголошується, що Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Відповідачем надані до суду докази про те, що він перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 з 11 листопада 2016 року по теперішній час (на військовій службі з 19 жовтня 2011 року).

Отже, відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" позивач позбавлений можливості нараховувати відповідачу відсотки та штрафи за користування кредитом до закінчення особливого періоду.

Водночас з доданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що відповідач періодично погашав кредитну заборгованість. Однак, ті суми погашення заборгованості йшли у першу чергу не на погашення заборгованості по тілу кредиту, а на сплату штрафів та процентів, які позивач не мав права нараховувати.

За таких обставин залишок заборгованості за тілом кредиту позивачем розраховано невірно та без врахування п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що у цій справі відсутні належні і допустимі докази на підтвердження розміру заборгованості відповідача, а тому відмовив у позові за недоведеністю позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать про те, що 07 листопада 2014 року АТ КБ "ПриватБанк" уклав кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 5800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Дана анкета-заява не містить відмітки, яку карту отримав відповідач, розмір кредитного ліміту, процентів за користування кредитом, а також розмір та випадки застосування штрафів і пені.

Для здійснення операцій з отримання та повернення кредиту відповідач на підставі названого договору отримав згідно довідки банку декілька карток, останню картку № НОМЕР_2 зі строком дії до останнього дня грудня 2019 року.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування станом на 19 листопада 2019 року, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 07.11.2014 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Зазначене свідчить про те, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували, що відповідач погодився з отриманням кредиту та що саме ці Тарифи та Умови і Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів, неустойки (пені, штрафів) у зазначеному в них розмірах і порядках нарахування, або в подальшому не змінювались, а тому такі Тарифи і Умови та Правила не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору, укладеного банком з відповідачем.

Більш того, матеріали справи свідчать про те, що в Умови та правила надання банківських послуг були внесені зміни з 01 квітня 2019р. щодо нарахування підвищених відсотків за ст. 625 ЦК України у разі прострочення виконання зобов`язань, починаючи з 181 дня виникнення порушення.

Не є можливим в даному випадку застосування до вказаних правовідносин також правила ч.1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Тому без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

За такого підстави для задоволення позову про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, пені та штрафів, в тому числі і підвищених процентів згідно ст. 625 ЦК України, як таких, що передбачені договором, взагалі відсутні.
Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625 (3%), 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Перевіряючи правильність висновків суду про відсутність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми фактично отриманих та використаних ним коштів, колегія суддів виходить з наступного.

Як уже зазначалося, звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути всі складові заборгованості за кредитним договором, включаючи заборгованість за процентами, пенею та штрафи. При цьому заборгованість за тілом кредиту вирахувана з урахуванням процентів та інших платежів.

Згідно ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

В листах Національного Банку України від 08 травня 2014 року №18-112/22289, від 28 липня 2014 року №18-112/40258 банкам України вказано на необхідність після вступу в силу названого вище Закону, тобто після 08 червня 2014 року, переглянути умови виконання зобов`язань за кредитними договорами, укладеними з особами, які перебувають на військовій службі.

Згідно листа Національного Банку України від 02.09.2014 р. №18-112/48620, НБУ надіслав банкам для використання в роботі лист Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142 (див. окремо в базі) з роз`ясненнями щодо переліку документів, які підтверджують призов під час мобілізації та проходження військової служби, що надаються позичальниками банкам з метою звільнення від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом.

Як убачається з листа Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142 документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних, є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки. Також документами, які підтверджують призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, можуть бути довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 з 29 січня 2015р. по 21квітня 2016р. проходив службу у Збройних Силах України за мобілізацією, а з 11 листопада 2016р. по теперішній час проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується службовими відмітками у військовому квитку на ім`я ОСОБА_1 .

Тобто, в період з 29 січня 2015р. по 21квітня 2016р., а також з 11 листопада 2016р. по теперішній час у позивача були відсутні правові підстави для нарахування відповідачу процентів за користування кредитними коштами та штрафних санкцій у вигляді пені та штрафів, а також для застосування положень ст. 625 ЦК України.

Проте, як убачається з розрахунку заборгованості, який був наданий позивачем до позовної заяви, позивач визначив суму заборгованості за тілом кредиту, враховуючи нараховані, в тому числі, і у зазначені періоди проценти, пеню та штрафи.

За такого даний розрахунок правомірно не був прийнятим судом як доказ реального розміру заборгованості за тілом кредиту.

На виконання ухвали апеляційного суду про витребування доказів, позивачем не було надано розрахунок заборгованості з урахуванням отриманих та сплачених ОСОБА_1 сум на погашення заборгованості, а також того, що він з 29 січня 2015р. по 21квітня 2016р. проходив службу у Збройних Силах України за мобілізацією, а з 11 листопада 1016р. по теперішній час проходить військову службу за контрактом та мав в ці періоди пільги, передбачені ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

При цьому в заяві від 21.09.2020р. представником позивача зазначено, що розрахунки в банку виконуються автоматично на підставі діючих тарифів клієнта, а тому банк не має технічної можливості виконувати розрахунки, які не відповідають умовам кредитування, передбаченим Умовами та правилами надання банківських послуг, які розміщені на сайті та містяться в матеріалах справи.

Тому, перевіряючи наданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитом, колегія суддів виходить з наступного.

Як убачається з розрахунку заборгованості позивача, наданого до позовної заяви, станом на 01 квітня 2015р. заборгованість за кредитом, в тому числі і за тілом кредиту, у відповідача відсутня.

З 29 січня 2015р. по 21 квітня 2016р. відповідач проходив службу у Збройних Силах України за мобілізацією. В цей період часу ним згідно виписки про рух коштів за рахунком було отримано 5091,65 грн. та сплачено на погашення заборгованості 1252,62грн. За такого залишок заборгованості за тілом кредиту станом на 20 квітня 2016р. становив 3839,03грн., оскільки позивач в цей період не мав права на нарахування відповідачу процентів та штрафних санкцій за користування кредитом.

В період часу з 25 квітня 2016р. по 11 листопада 2016р. відповідач отримав 445,73грн. кредитних коштів та сплатив на погашення заборгованості 1718,33 грн.

В період часу з 11 листопада 2016р. по 19 листопада 2019р. відповідач отримав 1898,85грн. кредитних коштів та сплатив на погашення заборгованості 6461,02 грн. В цей період позивач також не мав права на нарахування відповідачу процентів та штрафних санкцій за користування кредитом.

За такого навіть з урахуванням нарахованих позивачем процентів за користування кредитними коштами за період з 25 квітня 2016р. по 11 листопада 2016р. у розмірі 1897,78 грн. (згідно розрахунку позивача) у відповідача відсутня заборгованість за тілом кредиту. А тим більше вона відсутня виходячи з того, що позивач взагалі безпідставно просив стягнути проценти, пеню та штрафи як такі, що передбачені договором, оскільки анкета-заява не містить даних про погоджений сторонами кредитного договору розмір процентів за користування кредитом, а також розмір та випадки застосування штрафів і пені, а Тарифи і Умови та Правила не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору, укладеного банком з відповідачем, оскільки не підписані останнім.

Враховує апеляційний суд також те, що сам позивач визнав наявність у відповідача пільг, передбачених ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки як зазначено ним в апеляційній скарзі здійснив відміну частини нарахованих відповідачу відсотків та штрафу, але тільки за 2017р.

Доводи апеляційної скарги про не врахування судом того, що сторонами було укладено кредитний договір відповідно до вимог законодавства шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, що у заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, що заборгованість банком була визначена відповідно до зазначених Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Тарифами, не є підставою для скасування чи зміни рішення суду, так як ці доводи є суб`єктивним тлумаченням позивача як обставин справи, так і законодавства, зазначеного в тексті постанови апеляційного суду, яке регулює спірні правовідносини, та направлені на переоцінку доказів, яким суд дав належну правову оцінку.

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 382 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 28 вересня 2020 року