Провадження № 2/325/183/2020
Справа 325/573/20
РІШЕННЯ

Іменем України

14 вересня 2020 року смт. Приазовське

Приазовський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Діденка Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Краснової Ю.С.,

представника позивача - Ковальова Д.В.,

представника відповідача ГУНП в Запорізькій області - Орловської Л.С.,

представника відповідача прокуратури Запорізької області - Шаповалова В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області, Прокуратури Запорізької області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

28.04.2020 року позивачка ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 28 338,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що 08.11.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення № 000530 за ч. 1 ст. 240 КК України. 08.11.2018 року слідчим Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області під час огляду місця події у ОСОБА_4 вилучено на узбережжі Азовського моря трактор Т-16МГ без державного номера з причепом завантаженим піском. 03.12.2018 року ухвалою слідчого судді Приазовського районного суду Запорізької області за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, накладено арешт на вказаний трактор і 320 кг піску. 22.03.2019 року постановою слідчого кримінальне провадження було закрите за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Після отримання копії постанови про закриття кримінального провадження, представник володільця майна звернувся до суду із заявою про скасування арешту. 10.05.2019 року слідчим суддею Приазовського районного суду Запорізької області арешт з трактора скасовано. Коли позивачка з чоловіком прибули, щоб забрати трактор, вони виявили, що він пошкоджений, одне з коліс було відірване. У зв`язку з вигаданим слідчими і прокурорами кримінальним провадженням, щодо спільного майна позивачки і її чоловіка були застосовані обмеження у користуванні і розпорядженні майном з 07 листопада 2018 року по 10 травня 2019 року. Вказані обставини негативно вплинули на чоловіка позивачки ОСОБА_4 , який став замкнутим, перестав спілкуватись з рідними та почав зловживати спиртними напоями. Внаслідок отриманого тривалого емоційного стресу 30.06.2019 року ОСОБА_4 покінчив життя самогубством. У зв`язку із застосованими обмеженнями у виді арешту майна, позивачка також була вимушена змінити звичний уклад життя. Так, арештований трактор був єдиним транспортним засобом, за допомогою якого позивачка з чоловіком виконували господарську роботу, і після арешту були позбавлені такої можливості. У зв`язку з протиправною поведінкою правоохоронних органів, позивачка з чоловіком були вимушені приймати участь в судових засіданнях, витрачати час на залучення адвоката, в свою чергу дії відповідачів були спрямовані на ігнорування законних вимог позивачки і її чоловіка. Позивачка вказує, що незаконними діями відповідачів у вигляді обмеження права користування і розпорядження майном, їй завдано моральну шкоду, розмір якої вона оцінює у шестикратному розмірі мінімальної заробітної плати, а всього в сумі 28 338,00 грн.

Ухвалою судді від 30.04.2020 року відкрито загальне позовне провадження, призначене підготовче засідання на 25.05.2020 року.

Ухвалою суду від 25.05.2020 року відкладено підготовче засідання на 19.06.2020 року.

27.05.2020 року до суду надійшов відзив Прокуратури Запорізької області, у якому відповідач заперечив проти позову. Зазначив, що накладення арешту відбулось у зв`язку із проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні і було необхідним заходом забезпечення кримінального провадження. Під час накладення арешту були відсутні будь-які порушення вимог законодавства. Зі змісту кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався, йому не повідомлялось про підозру. Сам лише факт накладення арешту на майно на підставі ухвали слідчого судді та подальше закриття кримінального провадження не дає підстав для відшкодування моральної шкоди. В розумінні законодавства, ОСОБА_4 не перебував «під слідством чи судом». Доводи позивачки про пошкодження трактора не підтверджені. З огляду на законність ухвали про накладення арешту на майно і відсутність у слідчого та прокурора повноважень щодо скасування такого арешту, позовні вимоги не можуть бути задоволені на підставі ст. 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

27.05.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди виникає незалежно від вини посадових осіб, і застосовані обмежувальні заходи у виді арешту майна є підставою для відшкодування шкоди.

09.06.2020 року до суду надійшли заперечення прокуратури Запорізької області, у яких відповідач вказав, що майно було вилучене у ОСОБА_4 на законних підставах і в подальшому законно накладено арешт. Вилучення майна і накладення арешту ОСОБА_4 не оскаржував і погодився із цим. Вважає, що у позивач не має права на відшкодування моральної шкоди.

10.06.2020 року до суду надійшов відзив ГУ Національної поліції України в Запорізькій області, у якому відповідач позовні вимоги не визнав. Зазначив, що позивачем не надано доказів завдання душевного болю, моральних и фізичних страждань, інших негативних явищ, що завдано діями органів національної поліції. Тому, вважає, що позивач не довів завдання йому моральної шкоди і не обґрунтував її розміру.

15.06.2020 року до суду надійшов відзив Державної казначейської служби, у якому відповідач позов не визнав, зазначив, що позивачем не надано доказів незаконності накладення арешту, а тому відсутні підстави для відшкодування шкоди за рахунок державного бюджету. Крім того, ОСОБА_4 і ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності не притягувались, будь-якого рішення про незаконність арешту майна не приймалось. Також, відповідач вказав, що вимоги про списання коштів з єдиного казначейського рахунку є безпідставними відповідно до порядку виконання рішень про стягнення коштів органами Державної казначейської служби України.

Ухвалою суду від 19.06.2020 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче засідання відкладено на 30.07.2020 року.

Ухвалою суду від 30.07.2020 року закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду на 25.08.2020 року.

25.08.2020 року судовий розгляд не відбувся через перебування судді на лікарняному. Справа призначена до розгляду на 14.09.2020 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з викладених у позові підстав.

Представник відповідача - прокуратури Запорізької області, в судовому засіданні заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві.

Представник відповідача - ГУ Національної поліції України в Запорізькій області заперечила проти позову з підстав, викладених у відзиві.

Відповідач Державна казначейська служба України в судове засідання уповноваженого представника не направила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з такого.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час розгляду справи судом встановлені такі обставини.

Згідно з протоколом огляду місця події від 07.11.2018 року, слідчим Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області Кудрявцевим М.Ю. під час огляду місця події в с. Чкалове на узбережжі Азовського моря виявлено та вилучено трактор Т-16 із піском та лопатою у кузові (а.с. 64-66).

На підставі технічного паспорту на трактор № 512129 Т-16МГ 1992 року випуску, власником вказаного трактора є ОСОБА_5 (а.с. 23).

Постановою слідчого від 08.11.2018 року трактор Т-16МГ визнано речовим доказом і приєднано до кримінального провадження № 0000530 за ч. 1 ст. 240 КК України, за фактом забору морського піску на узбережжі Азовського моря. У постанові вказано, що фактичним володільцем вказаного трактора є ОСОБА_4 (а.с. 67).

Ухвалою слідчого судді Приазовського районного суду Запорізької області від 03.12.2018 року клопотання слідчого задоволено, накладено арешт шляхом заборони розпоряджатись і користуватись трактором Т-16МГ № 512129, 1992 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 та знаходився у володінні ОСОБА_4 , із піском вагою 320 кг (а.с. 24-27).

Постановою слідчого Приазовського ВП Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області Кудрявцева М.Ю. від 22.03.2019 року кримінальне провадження № 0000530 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення (а.с. 30-32).

Ухвалою слідчого судді Приазовського районного суду Запорізької області від 10.05.2019 року, клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката Ковальова Д.В. задоволено, скасовано арешт з трактора НОМЕР_2 (а.с. 28-29).

Згідно з копією свідоцтва про смерть від 03.07.2019 року серії НОМЕР_3 та довідки про причини смерті № 23, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від механічної асфіксії внаслідок стиснення органів шиї зашморгом (а.с. 21-22).

Позивач ОСОБА_2 була дружиною померлого, що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 18.07.1987 року (а.с. 17).

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно з частинами 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України, які передбачають спеціальні підстави для відшкодування шкоди, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон № 266/94) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок , зокрема незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Пунктом 2 ст. 2 Закону № 266/94 передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках, зокрема, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Згідно з п. 5 ст. 3 Закону № 266/94, у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема моральна шкода.

На підставі абзаців 5, 6 ст. 4 Закону № 266/94, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

В розумінні ст. 5 Закону № 266/94, право на відшкодування моральної шкоди не переходить до спадкоємців.

Статтею 13 Закону № 266/94 передбачено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Як роз`яснено у пункті 3 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

На підставі аналізу наведених норм законодавства можна дійти висновку, що незаконне накладення арешту на майно у кримінальному провадженні з подальшим закриттям справи у зв`язку із відсутність події чи складу кримінального правопорушення може бути юридичною підставою для відшкодування моральної шкоди.

Проте, фактичною підставою для відшкодування моральної шкоди у такому випадку є доведення: 1) факту її завдання, що полягає у порушенні чи обмеженні прав особи, яке потягло за собою моральні втрати у вигляді страждань, зміни звичного способу життя чи інших негативних наслідків; 2) протиправність поведінки заподіювача шкоди; 3) причинно-наслідкового зв`язку між такою поведінкою і наслідками.

В обґрунтування поданого позову позивачка посилається на те, що зазнала моральних страждань через накладення арешту на трактор, яким вона та її чоловік фактично користувались.

Проте, відповідно до технічного паспорту, трактор Т-16МГ не належав позивачці і її чоловіку, а його власником є інша особа - ОСОБА_5 , і лише він має законні підстави розпоряджатись цим майном.

Крім того, як свідчать досліджені судом документи, трактор НОМЕР_2 був вилучений саме у чоловіка позивачки - ОСОБА_4 , який як встановлено судовими рішеннями, був фактичним користувачем цього майна на момент вилучення трактора і його повернення. Саме ОСОБА_4 приймав участь у судовому засіданні при накладенні арешту на майно, та саме в його інтересах в подальшому була подана заява про скасування такого арешту, що підтверджено копіями відповідних судових рішень. Будь-яких відомостей про право користування трактором у позивачки матеріали справи не містять.

Виходячи з відсутності у ОСОБА_4 права власності на вказаний трактор, неможливо дійти висновку, що на таке майно розповсюджувався режим спільної власності подружжя. Сам лише факт перебування у шлюбі не свідчить про те, що позивачка також користувалась трактором, і взагалі мала якесь відношення до цього майна.

Суду не було надано жодних доказів на підтвердження того, що позивачка була користувачем трактора, і що саме її права були обмежені накладенням арешту в рамках кримінального провадження.

Також, під час розгляду справи суду не було надано доказів того, що позивачка особисто зазнала негативного впливу з боку органу досудового розслідування, або особистих немайнових втрат, а тому у суду відсутні підстави вважати позивачку такою, що зазнала моральної шкоди в розумінні статті 4 Закону № 266/94 та такою, що перебувала «під слідством» в розумінні статті 13 Закону № 266/94.

Посилання позивачки на те, що її чоловік ОСОБА_4 покінчив життя самогубством саме через незаконні дії працівників правоохоронних органів суд вважає безпідставними, оскільки жодних доказів на підтвердження цього не надано.

Суд також відхиляє посилання позивачки на те, що трактор було пошкоджено під час його перебування у володінні поліції, оскільки таких доказів суду також не надано. В цій частині суд звертає увагу позивачки на те, що пошкодження колеса, на яке вона посилається у позові, відповідно до письмових пояснень ОСОБА_4 від 08.11.2018 року (а.с. 69), даних ним при вилученні трактора, відбулось тоді, коли він завантажив у трактор пісок і намагався його вивезти, тобто ще до його вилучення.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позивачкою не було доведено завдання їй моральної шкоди, і тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 206, 247, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Приазовський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення суду складено 22.09.2020 року.

Суддя Є.В. Діденко