Провадження № 2/742/428/20
Єдиний унікальний № 742/298/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі:головуючого судді - Павлова В.Г.

при секретарі судового засідання - Євтушенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Прилуки цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2

до

відповідача ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей Прилуцької міської ради

вимоги позивача: про позбавлення батьківських прав,стягнення аліментів та призначення опікуна

за участі:

представника позивача- Чумак В.П. ,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_3

після закінчення судового розгляду, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

03.02.2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до ОСОБА_3 (далі- відповідач) з вимогою про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опікуна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, веде бродячий спосіб життя, вживає алкогольні напої, з сином не спілкується, участі в його житті не приймає, матеріально допомагає. На даний час дитина ОСОБА_5 проживає з та перебуває на утриманні бабусі- ОСОБА_1 .

Представник позивача та позивач в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представником позивача - адвокатом Чумак В.П. через канцелярію суду подано клопотання про зміну позовних вимог, а саме про виключення з позовних вимог вимоги про стягнення аліментів та про призначення опікуна /а.с.59-60/.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03.02.2020 року було відкрито провадження та призначено слухання справи у підготовчому засіданні /а.с.54/.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с.62/.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_3 є матір`ю неповнолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 /а.с.10/.

Відповідно до відповідей Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області проведена перевірка за клопотанням ОСОБА_1 та на ОСОБА_3 , 1976 року народження було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст.184 КУпАП, який було направлено на розгляд до Прилуцького міськрайонного суду /а.с.36-38/.

Згідно з довідкою-характеристикою №024/3-09/101 від 14.01.2020 року на гр. ОСОБА_3 ,1976 року народження, остання зарекомендувала себе з негативного боку, схильна до зловживання спиртними напоями, часто зникає у невідомому напрямку, комітет самореорганізації населення неодноразово отримував скарги на поведінку ОСОБА_3 /а.с. 13,35/.

Згідно з Актом обстеження житлово-побутових умов проживання відповідачка ОСОБА_3 не проживає з серпня 2019 року, її постійне місце проживання невідомо, вона постійно пиячить, народила двох позашлюбних дітей, але ними не піклується, не приділяє відповідної уваги, не підтримує їх матеріально, не виконує свої батьківські обов`язки. Дитина ОСОБА_2 проживає з бабусею та сестрою ОСОБА_6 , 1998 року народження, стосунки між бабусею та онуками гарні. /а.с.24/.

Відповідно до довідки №98 за результатами розгляду інформації. Викладеної у зверненні ОСОБА_1 , перевіркою встановлено, що ОСОБА_3 зловживає алкогольними напоями, вихованням дітей не займається, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина ОСОБА_7 /а.с.28/.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , відповідачка ОСОБА_3 не виконує батьківські обов`язки щодо свого сина ОСОБА_2 /а.с.30-34/.

Згідно характеристики щодо учня 6-А класу Прилуцької ЗОШ 1-3 ст. №3 ім. ОСОБА_11 , зазначено, що ОСОБА_12 , 2008 року народження за час навчання зарекомендував себе як старанний та дисциплінований учень. Мати ОСОБА_3 нехтує своїми батьківськими обовязками, не цікавиться успішністю сина, не відвідує батьківські збори, на виклики адміністрації школи не реагує, вихованням дитини займається бабуся ОСОБА_1 /а.с.36/.

Відповідно до листа Прилуцького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, зазначено, що ОСОБА_3 виконанням батьківських обовязків не займається. Незважаючи на профілактичну роботу з ОСОБА_3 здійснену Центром, остання нічого не змінила, зловживає спиртними напоями, бродяжничає, оформила кредити, які не сплачує ігнорує візити спеціалістів до неї/а.с. 41-42/.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Прилуцької міської ради вважається за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.68/.

В матеріалах справи наявна заява, нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Колодуб С.М., в якій ОСОБА_3 дала згоду на позбавлення її батьківських прав відносно її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.12/.

Під час судового розгляду відповідно до статті 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року на виконання права дитини бути заслуханою з питань, що її торкаються, реалізуючи приписи статті 171 Сімейного кодексу України (далі СК) думка дитини. Зокрема, неповнолітій ОСОБА_2 пояснив, що він вважає за доцільне позбавити батьківських прав його матір ОСОБА_3 , оскільки маму він не бачив вже півроку, піклуванням про нього займається бабуся.

V. Оцінка суду.

Суд звертає увагу, що втручання в право відповідача на сімейне життя здійснюється згідно законом, зокрема на підставі ст.ст.164-167 СК України, є вочевидь необхідним та обумовлене захистом прав, інтересів неповнолітньої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з ст.ст.9,18 Конвенції про права дитини держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Положеннями ч.3 ст.51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Положеннями ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При цьому факт проживання когось з батьків окремо від дітей не впливає на обсяг їх батьківських прав та обов`язків по вихованню дитини.

Згідно із ст.166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічна позиція зазначена у ст.180 СК України, якою передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.п.15,16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітнього сина, визначених ст.150 СК України, фактично самоусунувшись від них, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не надає дитині матеріальної допомоги, не піклується ані про її здоров`я, ані про моральний стан, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Слід також зауважити, що з нотаріально посвідченої заяви відповідача, вона погодилася з позбавленням її батьківських прав відносно свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вище зазначені докази, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання є переконливими, достатніми і свідчать про системне та тривале ухилення ОСОБА_3 від виконання власних батьківських обов`язків, а відтак наявні беззаперечні правові підстави, з огляду на вимоги ст.164 СК України, для позбавлення її батьківських прав.

Проте, в цій ситуації суду залишається дослідити найважливіше і найскладніше питання наскільки позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини і чи не має в даному випадку підстав для попередження відповідача щодо зміни свого відношення до виховання дитини без позбавлення батьківських прав, з огляду на приписи п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».

Згідно з п.1 ст.3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

За фактичних обставин справи встановлено, що проживання з відповідачем є вочевидь неприйнятним, оскільки відповідач має негативну характеристику, не працює, веде аморальний спосіб життя, з невідомих причин протягом тривалого часу не проживає вдома, не займається вихованням сина, не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини.

Згідно до вимог ст.9 Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Враховуючи конкретні обставини справи, що підтверджується наданими в розпорядження суду доказами, думку дитини, суд не вбачає можливості для застосування до ОСОБА_3 попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

В зв`язку з тим, що поведінка відповідача може мати зворотній характер, а інтереси дитини наразі мають першочергове значення в даній справі, суд приходить до переконання про необхідність на даний момент застосування саме крайнього заходу впливу - позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав. Застосування ж інших заходів впливу, на думку суду, буде становити загрозу психологічному стану та здоров`ю дітей, що є неприпустимим. Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому статтею 169 СК України, окрім того даний захід не виключає і можливість побачення останньої з власними малолітніми дітьми.

Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи.

Керуючись ст.ст.19,150,164-167 СК України, ст.ст.81,141,247,265,268,273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) , третя особа - Служба у справах дітей Прилуцької міської ради (вул. Київська, 281, м. Прилуки Чернігівської області, 17500) про позбавлення батьківських прав- задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Прилуцького

міськрайонного суду В.Г. Павлов