Справа № 344/1440/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/425/20
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.

за участю секретаря Петріва Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену суддею Антоняком Т.М. 22 січня 2020 року в м. Івано-Франківську в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивували тим, що 23.06.2010 року між ПАТ «Плюс Банк» (згодом - ПАТ «Ідея Банк») та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №893.70017, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 134467,36 грн. на строк до 23.06.2013 року.

Банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, однак позичальник не виконує зобов`язання за цим Договором у встановлені строки, останній платіж ним здійснено 23.04.2013 року. Станом на 25.01.2016 року заборгованість ОСОБА_1 становить 250426,39 грн., з яких: прострочений борг 127026,57 грн., прострочені проценти 26493,54 грн., строкові проценти 96906,28 грн.

Просили зазначену суму боргу стягнути солідарно з ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 04.07.2016 року позов Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №893.70017 від 23.06.2010 року станом на 25.01.2016 року на загальну суму 250426,39 грн., що складається з простроченого боргу у сумі 127026,57 грн., прострочених процентів у сумі 26493,54 грн., строкових процентів у сумі 96906,28 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованість за Кредитним договором №893.70017 від 23.06.2010 року у сумі 50,00 грн. Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 13.09.2016 року заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 04.07.2016 року скасовано. Справу призначено до судового розгляду.

22.01.2020 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 подала до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, яке мотивувала тим, що набрало законної сили рішення Івано-Франківського міського суду від 13 жовтня 2014 року у справі №344/8793/14-ц, яким стягнуто заборгованість за цим же кредитним договором, тобто з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 22 січня 2020 року провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» подало апеляційну скаргу. Вважає дану ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що є правонаступником позивача по справі і ним було подано до Івано-Франківського міського суду в ході розгляду даної справи заяву про заміну Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», а тому оскаржуваною ухвалою вирішено питання про його право на отримання належних йому коштів за кредитним договором.

Вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції не врахував, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 13 жовтня 2014 року по справі №344/8793/14-ц з ОСОБА_1 стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором, що існувала станом на 17.06.2013 року, в той час, коли предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 13.09.2018 року.

Таким чином рішення Івано-Франківського міського суду від 13 жовтня 2014 року по справі №344/8793/14-ц не охоплює заборгованості за кредитним договором по сплаті відсотків за користування кредитними коштами, що виникла, починаючи з 18.06.2013 року по 30.10.2015 року (дата першого відступлення права вимоги за Кредитним договором від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «РАНТЬЕ», після чого нарахування відсотків було припинено).

З огляду на вищенаведене вважає, що в суду першої інстанції не було підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України для закриття провадження, оскільки у справі №344/8793/14-ц та даній справі різниться предмет позову, сума заборгованості визначена за різні періоди.

З огляду на викладене просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду від 22 січня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» понесені судові витрати за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 14 лютого 2020 року залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк».

В судове засідання апеляційного суду представник апелянта та відповідач ОСОБА_2 не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, повідомлялися про час та місце розгляду справи у встановленому порядку.

Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 проти задоволення апеляційної скарги заперечила, просила ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 - Крамаренко ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що 13.10.2014 року з приводу вирішення цього ж спору ухвалено судове рішення у справі №344/8793/14-ц, що набрало законної сили.

Однак, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС», звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за Кредитним договором №893.70017 від 23.06.2010 року, що станом на 25.01.2016 року становила 250426,39 грн., з яких: 127026,57 грн. - прострочений борг, 26493,54 грн. - прострочені проценти, 96906,28 грн. - строкові проценти.

Згідно наявної в матеріалах справи заяви ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» від 18.09.2018 року, Довідки-розрахунку від 13.09.2018 року та долученого до апеляційної скарги Детального розрахунку кредиту позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором №893.70017 від 23.06.2010 року, що станом на 13.09.2018 року становить 223766,95 грн. (т. 1, а.с. 199-200, 206, т. 2, а.с. 19).

Підставою для зупинення провадження у справі став факт ухвалення 13.10.2014 року Івано-Франківським міським судом рішення у справі №344/8793/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» 390829,65 грн. заборгованості за Кредитним договором №893.70017 від 23.06.2010 року, з яких: 5997,52 грн. - основний борг, 121029,05 грн. - прострочений борг, 42532,52 грн. - прострочені проценти, 1848,96 грн. - строкові проценти, 219421,60 грн. пеня.

Зі змісту зазначеного рішення суду випливає, що ПАТ «Ідея Банк» пред`явило до ОСОБА_1 позов про стягнення боргу за кредитним договором, який визначений станом на 17.06.2013 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України, для застосування передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (в редакції 2004 року, п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, в редакції, яка діє з 15.12.2017 року) підстави закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову. Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави закривати провадження у справі (постанова Верховного Суду України від 11.11.2015 року у справі №6-342цс15).

Таких же висновків дійшов і Верховний Суд у постанові від 27.11.2019 року у справі №303/4229/16-ц (провадження №61-28192св18).

Як вбачається з матеріалів справи, звернувшись до суду з позовом у справі, що переглядається, банк просив стягнути нараховані та несплачені відсотки за інший період, ніж зазначений у справі №344/8793/14-ц (червень 2013 року - 30.10.2015 року), а отже, відсутня повна тотожність позовів у цих справах.

При цьому апеляційним судом враховано, що стягнення відсотків за користування кредитом не може бути вирішено без з`ясування розміру заборгованості за кредитом; вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом, відсотками є взаємопов`язаними, їх вирішення окремо одна від однієї є неможливим з урахуванням усіх обставин цієї справи.

З огляду на викладене місцевий, суд помилково встановивши, що позови мають однакові сторони, правові підстави та предмет спору, дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

Отже, ухвала місцевого суду не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, перешкоджає подальшому провадженню по справі, а тому не може бути залишена в силі і підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Що ж стосується вимоги апелянта про стягнення на його користь судового збору, то слід зазначити, що за змістом п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає розгляду справи, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Оскільки наразі вирішується процесуальне питання, а не розглядається справа по суті, питання щодо стягнення судового збору за розгляд апеляційної скарги не вирішується.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 22 січня 2020 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 березня 2020 року.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук