Справа № 464/3091/19 Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю.
Провадження № 22-ц/811/2036/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м.Львів

Справа № 464/3091/19

Провадження № 22ц/811/2036/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова, постановлену у м. Львові 7 червня 2019 року (суддя Теслюк Д.Ю.)

у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Львівобленерго» та ТОВ «Львівобленергозбут» про захист прав споживача, про забезпечення позову,-

встановив:

6 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з цим позовом.

Позивач подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідачів ПрАТ «Львівобленерго» та ТОВ «Львівобленергозбут» підключити її помешкання до електричної мережі, подати електричну енергію, відповідно до укладених договорів з постачання та розподілу на час судового розгляду, що передбачено Законом України «Про ринок електричної енергії», в частині п.7.11 ПРРЕЕ. В обґрунтування заяви посилається на те, що з 14 вересня 2018 року по 4 червня 2019 року відповідачами в порушення Закону України «Про ринок електричної енергії» не надаються послуги з постачання та розподілу електричної енергії шляхом непідключення її помешкання до електричної мережі, що зумовило втрату здоров`я та призвело до ризику втрати життя, що зафіксовано медичними довідками. Зазначає, що вона вдова, проживає одна у будинку, позбавлена можливості викликати медичну допомогу в будь-який момент у зв`язку із відсутністю стаціонарного телефонного зв`язку та не має можливості у літній період часу отримувати послуги водопостачання у зв`язку з відсутністю централізованого водопостачання. Вказує, що неодноразово зверталась в Пустомитівську райдержадміністрацію, Львівську облдержадміністрацію, НКРЕКП у м.Київ, а також до відповідачів щодо забезпечення її права на надання послуг з електропостачання. Просить заяву задовольнити.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 7 червня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви.

Ухвалу суду оскаржує ОСОБА_1 . Проситьскасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, посилаючись на її доводи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з такого.

Відповідно до ч. 1ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно із ч.2 ст.149 цього Кодексузабезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 та п.5 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (діє на час розгляду даної заяви), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд не вирішує питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. До предмету дослідження на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 цього Кодексу не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулась з позовом про відновлення постачання електричної енергії у її будинок, а також компенсацію майнової та моральної шкоди у зв`язку із ненаданням послуг з електропостачання та розподілу електричної енергії до її помешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про передчасність забезпечення позову, оскільки прямо залежить від результату вирішення спору і не може розглядатись як захід забезпечення позову в розумінні ст. ст. 149, 150 ЦПК України.

Окрім цього, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову позивач не навела підстав того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі невжиття заходів забезпечення позову у такому виді, оскільки саме від вирішення справи по суті залежить можливість подальшого відновлення електропостачання у помешкання позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

На підставі встановленого, суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Ухвала суду прийнята з додержанням закону.

Керуючись: ст. ст. 149, 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 7 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 березня 2020 року.

Головуючий

Судді