Справа № 464/6322/19
пр.№ 2/464/115/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/6322/19

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа ОСОБА_3

вимоги: стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, і додаткових витрат

Обставини справи

Позивачка у листопаді 2019 року звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить: стягувати з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , 2000 року народження, в розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення сином 23 років (або до закінчення навчання); стягнути з відповідача додаткові витрати на сина ОСОБА_3 в розмірі 10 100 грн, покликаючись на невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо утримання повнолітньої дитини.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судову справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

10 грудня 2019 року до суду надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача.

Ухвалою судді від 11 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач позов заперечив та просить у такому відмовити, що викладено у відзиві від 13 січня 2020 року (копію направлено позивачці). Покликається, що після розірвання шлюбу з відповідачкою створив нову сім`ю, в якій має двох малолітніх дітей, які перебувають на його утриманні. Працює водієм та отримує заробітну плату у розмірі 4480 грн, інших доходів немає. Також син є фізичною особою підприємцем, тобто самозайнятою особою, сплачує податки і має самостійний дохід. У частині стягнення додаткових витрат у розмірі 10 100 грн зазначає, що позивачкою понесення таких не підтверджено, адже витрати на оплату навчання сина у Львівському автомобільно-дорожньому коледжі НУ «Львівська політехніка» за період з 2015 року по 2019 роки проводились ним та його батьками, що підтверджується відповідними квитанціями.

Ухвалою суду від 28 лютого 2020 року залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_3 .

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) розділ XII "Прикінцеві положення" ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Також Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 17 липня 2020 року, пункт 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України викладено в такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Даним законом також встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

До даного часу ні позивачка, ні третя особа своїми процесуальними правами не скористалися та не подали відповідно відповіді на відзив та письмові пояснення, клопотань про продовження процесуального строку у зв`язку із карантинними заходами не заявлено.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 07 жовтня 2008 року. За довідкою житлового органу з місця проживання ЛКП « ОСОБА_4 » № 4078 від 24 жовтня 2019 року дитина проживає разом з матір`ю.

Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, то між сторонами виникли сімейні правовідносини, врегульовані Сімейний кодексом України.

Виходячи із законодавчих положень, викладених у ст.ст.199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України).

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Під час розгляду справи встановлено, що повнолітній син сторін у справі навчається у вищому навчальному закладі студент ІІІ курсу Львівського державного університету безпеки життєдіяльності денної форми здобуття освіти (договір про надання освітніх послуг за № 19/502 від 01 вересня 2019 року та довідка № 19/400 від 15 жовтня 2019 року).

Відповідно до відкритих та доступних відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, який ведеться у відповідності із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем.

Відповідачем надано підтвердження наявності у нього двох малолітніх дітей (в іншій сім`ї). Також згідно з довідкою № 1 від 03 січня 2020 року відповідач обіймає посаду водія у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фіакр», зарплата якого в місяць становить 4 480 грн, а дохід з липня 2019 року по грудень 2019 року становить 26 880 грн.

Встановлені обставини: незначний розмір заробітної плати відповідача, наявність у нього двох малолітніх дітей та статусу у повнолітнього сина суб`єкта підприємницької діяльності, - не свідчать про потребу повнолітнього сина у матеріальній допомозі та підтверджують неможливість відповідачем надавати таку допомогу. При цьому суд звертає увагу, що протягом 2017-2019 року відповідач оплачував навчання сина, що вбачається із наданих ним квитанцій. Доводи відповідача ні позивачкою, ні третьою особою не спростовані, жодних пояснень з приводу вказаних обставин ними не надані.

З урахуванням наведеного підстав для стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається і працює, не передбачено.

Щодо стягнення додаткових витрат, то суд враховує наступне.

Участь батьків у додаткових витратах на дитину передбачено ст.185 СК України - той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (ч.1).

Натомість ст.201 СК України «Застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина» передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Так, з досягненням повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 втратив правовий статус дитини (ст.6 СК України), отже, вказані позовні вимоги стосуються утримання повнолітнього сина.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст.185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст.199 цього Кодексу.

Позиція щодо застосування норм права при стягненні аліментів та додаткових витратах на дитину викладена у постанові Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі № 521/4397/17. За ч.2 ст.36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а у ч.4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, вимоги про стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину, що навчається, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Виходячи із наведених норм права та обставин справи, приймаючи до уваги засади справедливості, добросовісності і розумності сімейного законодавства, оцінюючи аргументи сторін та докази за своїм внутрішнім переконанням (ст.89 ЦПК України), суд не знайшов підстав для задоволення позову, у зв`язку із чим у задоволенні такого слід відмовити. У матеріалах справи відсутні відомості, які б спростовували даний висновок суду.

Судові витрати

У порядку ч.6 ст.141 ЦПК України судові витрати покласти на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, і додаткових витрат.

Судові витрати покласти на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2

третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1

Повне судове рішення складено 14 вересня 2020 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя О.В.Тімченко