Провадження № 2/643/761/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2020 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря судового засідання -Постульга О.Г. роглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-ті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особою, яка втратила право користування житловим приміщенням,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 , 1980 року народження є її сином , який зареєстрованій в 3-х кімнатній квартирі АДРЕСА_2 .

Вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності позивачці - ОСОБА_1 ,її чоловіку- ОСОБА_3 , відповідачу- ОСОБА_2 , дочці - ОСОБА_4 та онучці- ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, яке було видане 19.09.2000 року Центром приватизації державного житлового фонду Харківської міської ради.

В 2012-му році відповідач ОСОБА_2 був притягнутій до кримінальної відповідальності за збут наркотичних речовин з конфіскацією належного йому майна., в тому числі і його 1/5 частки спірної квартири, яка була визначена у власність сина на підставі ували Московського районного суду м. Харкова від 06.07.2012 року.

На підставі Свідоцтва від 01.08.2013 року, виданого ОСОБА_1 приватним нотаріусом ХМНО Трофіменко Е.В. відповідно до ст.66 Закону України « Про виконавче провадження » 1/5 частка квартири, яка належала відповідачу, була викуплена позивачкою та перейшла у її власність. З 01.08.2013 року відповідач втратив право власності на частку квартири, яка знаходилась у спільній власності.

В 2013 році відповідач забрав з квартири свої речі і покинув квартиру , не знявшись з реєстрації. З того часу позивачу невідомо місце його проживання , з позивачем та родиною. він не спілкується, сплату комунальних послуг по квартирі не проводить, квартирою не користується. Договору про збереження за ним житла він не склав, скарг про захист його права користування квартирою до органів поліції він не подавав, в розшуку він не знаходиться.

Таким чином відповідач як колишній член сім`ї позивача , не проживає у квартирі з 2013 року , тобто більш одного року, небажання відповідача добровільно виписатись з квартири, порушує право позивача користуватись та розпоряджатись належною позивачці власністю, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду .

Позивач, представник позивача -адвокат Кундеус Г.Д. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали , просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

3-ті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились , надали до суду заяву про визнання позовних вимог ,просили слухати справу у їх відсутність та задовольнити позовні вимоги .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею

Суд, вислухав позивача, представника позивача, свідків , дослідив матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності позивачці - ОСОБА_1 ,її чоловіку- ОСОБА_3 , відповідачу- ОСОБА_2 , дочці - ОСОБА_4 та онучці- ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, яке було видане 19.09.2000 року Центром приватизації державного житлового фонду Харківської міської ради , реєстраційний № 5-00-224086 .

На підставі Свідоцтва від 01.08.2013 року, виданого ОСОБА_1 приватним нотаріусом ХМНО Трофіменко Є.В. , реєстровий номер №946 відповідно до ст.66 Закону України « Про виконавче провадження » та на підставі акта про проведення прилюдних торгів, затвердженого Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 24 липня 2013 року, посвідчено, що ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві власності майно, що складається з:

- 1/5 частини квартири АДРЕСА_2 , вартістю 20 486 (двадцять тисяч чотириста вісімдесят шість) гривень, яка придбана ОСОБА_1 за 20 534 (двадцять тисяч п`ятсот тридцять чотири) гривень, що раніше належала ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 19 вересня 2000 року центром (відділом) приватизації державного житлового фонду управління комунального майна та приватизації головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, реєстраційний № 5-00-224086, право власності зареєстровано 28 вересня 2000 року Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» та записано у реєстрову книгу за № П-5-56278 та ухвали Московського районного суду міста Харкова від 06 липня 2012 року, справа № 2027/10286/2012, провадження № 5/2027/290/2012.

В квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивачка -ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її чоловік- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , онука - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідач ОСОБА_2 з 2013 року не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням йому не чинилися.

Факт не проживання відповідача у спірному житлі підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 також підтверджується довідкою з Московського ВП ГУНП в Харківській області № 118а-з/119-67/01 від 08.07.2019 року , відповідно до якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 2018-2019 років до поліції з заявами чи скаргами про перешкоджання його проживанню зі сторони його родини не звертався , а також Актом про його не проживання в квартирі, складеного з участю сусідів.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, ііористування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. які не суперечать закону.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами статті 3 79 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Статтею 64 Житлового кодексу УРСР визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім 'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно положень статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідності зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Реєстрація відповідача у спірній квартирі позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися належним нерухомим майном, тягне за собою збільшення вартості комунальних платежів.

В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначено, що місце проживання - житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, дачний будинок тощо), у відповідному населеному пункті або за його межами на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, де особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 , як особа, що не проживає без поважних причин строком більше шести місяців , що відповідно є підставою для зняття його з реєстрації згідно вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 29,319,391, 405 ЦК України, 265, 268, 315-319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-ті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особою, яка втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою

АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційної інстанції , протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Майстренко О.М.