Справа № 522/9101/19
16 вересня 2020 року Приморський районний суд міста Одеси:
під головуванням - судді Єршової Л.С.,
за участю секретаря судового засідання - Радзімовської Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Борисова Ніна Вадимівна про застосування наслідків недійсності правочину,
Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , про застосування наслідків недійсності правочину, скасувавши реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 , проведену на підставі договору дарування 3/5 часток квартири АДРЕСА_3 , укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого 02 липня 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Ніною Вадимівною за реєстровим номером 1288.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 1974 року проживає в квартирі АДРЕСА_3 , що була приватизована у 2000 році ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (померла у 2014 році), ОСОБА_4 (померла у 2005 році), ОСОБА_5 , ОСОБА_6
У 2007 році ОСОБА_3 успадкувала 1/5 частину, яка належала ОСОБА_4 , а у 2015 році ОСОБА_1 успадкувала 2/5 частини квартири, що належали ОСОБА_3 . Після смерті доньки ОСОБА_3 , відповідач обманом схилила позивача до укладання договору дарування належних їй 3/5 часток вказаної квартири на її користь, та позивач вважаючи, що укладає договір довічного утримання 02 липня 2015 року підписала договір дарування.
Позивач звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування 3/5 часток квартири АДРЕСА_3 , що укладений 02.07.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В., реєстровий №1288. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 20.07.2017 року в позові було відмовлено, проте постановою апеляційного суду Одеської області від 24.07.2018 року позов було задоволено.
Одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним не заявлялася вимога про застосування наслідків недійсності правочину, тому з метою відновлення становища, яке існувало до порушення, вона звернулася до суду з вказаним позовом.
Ухвалою суду від 03.06.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування наслідків недійсності правочину було залишено без руху та надано позивачу строк 10 днів з дня вручення зазначеної ухвали для усунення недоліків.
11.06.2019 року ОСОБА_1 недоліки, зазначені в ухвалі суду від 03.06.2019 року, усунула.
Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 13.06.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням справи до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 23.01.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Борисову Ніну Вадимівну.
Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 26.08.2020 року закрито підготовче засідання по справі та справу призначено до судового розгляду по суті.
У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином.
Від представників позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 та адвоката Казарян І.С. до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином. Доказів поважності причин неявки до суду не надала.
Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Борисова Н.В.в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи судом повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду лист, відповідно до якого просить справу розглянути за її відсутністю.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди позивача, суд постановив ухвалу від 16.09.2020 року про заочний розгляд справи згідно зі ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 02 липня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування, відповідно до якого ОСОБА_1 передала безоплатно у власність, а ОСОБА_2 прийняла в дар частку квартири АДРЕСА_3 . Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Ніною Вадимівною та зареєстровано в реєстрі за № 1288 (а.с. 15 - 16).
Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 20.07.2017 року у справі № 522/19785/15-ц у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування 3/5 часток квартири АДРЕСА_3 , укладеного 02.07.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Ніною Вадимівною, реєстровий № 1288 відмовлено (а.с. 9 - 10).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 24.07.2018 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 20.07.2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та визнано недійсним договір дарування 3/5 часток квартири АДРЕСА_3 , укладений 02.07.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Ніною Вадимівною, реєстровий № 1288 (а.с. 11 - 14).

Як вбачається з матеріалів справи, наслідком укладеного 02.07.2015 року договору дарування за № 1288, стало здійснення державної реєстрації права власності на вищевказану квартиру за ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.п. 5, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Таким чином, оскільки договір дарування 3/5 часток квартири АДРЕСА_3 від 02 липня 2015 року, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1288, на підставі якого за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на вказану квартиру, постановою апеляційного суду Одеської області від 24.07.2018 року визнано недійсним, проте, не застосовані наслідки недійсності правочину, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та застосувати наслідки недійсності правочину скасувавши реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_2 , проведену на підставі договору дарування від 02 липня 2015 року за реєстровим номером 1288.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1795,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-7, 10-13, 19, 258, 259, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Борисова Ніна Вадимівна про застосування наслідків недійсності правочину, задовольнити.

Застосувати наслідки недійсності правочину, скасувавши реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 , проведену на підставі договору дарування 3/5 часток квартири АДРЕСА_3 , укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого 02 липня 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Борисовою Ніною Вадимівною за реєстровим номером 1288.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1795,20 (одна тисяча сімсот дев`яносто п`ять гривень 20 копійок) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.С. Єршова