Справа № 460/6032/18 Головуючий у 1 інстанції: Карпин І.М.
Провадження № 22-ц/811/1183/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Ванівського О.М.
суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,
секретаря: Симець В.І.
з участю: представника апелянта ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 січня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення.

Свої вимоги мотивував тим, що з 31.07.1993 р. по 27.06.2018 р. проходив військову службу у лавах Збройних Сил України. Станом на 27.06.2018 р. вислуга років у Збройних силах становить 24 роки 10 місяців і 26 днів (календарна), пільгової немає. У зв`язку із відсутністю у його сім`ї жилого приміщення по місцю проходження служби, починаючи з 31.07.1998 р. перебував на квартирному обліку при військових частинах НОМЕР_2 та НОМЕР_1 зі складом сім`ї у кількості чотирьох осіб (він, його дружина ОСОБА_5 , їхній син ОСОБА_6 2001 р.н. та донька ОСОБА_7 2014 р.н.), як такий що потребує поліпшення житлових умов. Забезпечувався житлом за рахунок Міністерства оборони України - проживав у службовому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 ; у списках осіб, які мають право на першочергове, позачергове отримання житлових приміщень не перебував. 11.08.2004 р. його було переведено із військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку із чим 25.11.2005 р. його було зараховано на квартирний облік у новій військовій частині із збереженням попереднього часу перебування. 27.06.2018 р. наказом командира військової частини НОМЕР_1 від №129 його було звільнено у запас відповідно до підпункту «ї» пункту один частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону) та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2018 р. його було знято з квартирного обліку і виключено зі списків черговості частини. Вважає, що такі дії військової частини НОМЕР_1 , що полягали у знятті його із обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов і виключення його із списків черговості частини є протиправними, такими що порушують його житлові права та не відповідають нормам житлового законодавства.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 27 січня 2020 року позов задоволено.
Визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом №8 від 31.08.2018 р. в частині зняття з квартирного обліку та виключення зі списків черговості частини підполковника запасу ОСОБА_3 .

Зобов`язано житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_3 на квартирному обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 .

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 в користь ОСОБА_3 понесені судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гри. 80 коп, пов`язані зі сплатою судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) грн.

Рішення суду оскаржила Військова частина НОМЕР_1 , подавши апеляційну скаргу.
З рішенням не погоджується, з наступних підстав. Вказує, що на момент звільнення позивача з військової служби та зняття його з квартирного обліку діяли положення наказу Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та їх сімей жилим приміщенням» в редакції від 17.06.2016 року. Пункт 2.16 вказаної інструкції не передбачає залишення на обліку черговиків з підстав звільнення внаслідок закінчення терміну дії контракту.

Дія п.9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у п.62 Положення та ч.6 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.

Вважає, що оскільки ОСОБА_3 звільнений в запас по закінченні терміну дії контракту, на нього не розповсюджуються підстави для залишення на квартирному обліку, викладені в рішенні Яворівського районного суду Львівської області.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_2 на її заперечення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції врахувавши, що на час звільнення у запас ОСОБА_3 мав стаж військової служби понад 20 років, та був зарахований на облік до 1 січня 2005 року, звільнений з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту та виходом на пільгову пенсію прийшов до висновку, що відсутні підстави для зняття його з квартирного обліку.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.
Встановлено, що 31.07.1993 по 27.06.2018 роки ОСОБА_4 проходив військову службу у Збройних Силах України. Станом на 27.06.2018 року його вислуга становить 24 роки 10 місяців 26 днів.

З 31.07.1998 року перебував на квартирному обліку при військових частинах НОМЕР_2 та НОМЕР_1 зі складом сім`ї у кількості чотирьох осіб (він, його дружина ОСОБА_5 , їхній син ОСОБА_6 2001 р.н. та донька ОСОБА_7 2014 р.н.), як такий що погребує поліпшення житлових умов. Забезпечувався житлом за рахунок Міністерства оборони України - проживав у службовому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 ; у списках осіб, які мають право на першочергове, позачергове отримання житлових приміщень не перебував. 11.08.2004 року його було переведено із військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку із чим 25.11.2005 року його було зараховано на квартирний облік у новій військовій частині із збереженням попереднього часу перебування.

27 червня 2018 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №129 його було звільнено у запас відповідно до підпункту «ї» пункту один частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої статті 23 цього Закону).

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 31.08.2018 р. на підставі п.2.18 пп.4 «Інструкції....» від 30.11.2011 р. №737 (зі змінами) та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.06.2018 №129 (звільнення у запас по закінченню строку контракту та не висловив бажання продовжувати військову службу) зняти з квартирного обліку і виключити зі списків черговості частини підполковника запасу ОСОБА_3 , 1975 р.н., разом із сім`єю: дружина ОСОБА_5 , 1979 р.н., син - ОСОБА_6 , 2001 р.н., донька ОСОБА_7 , 2014 р.н.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання приписів вищевказаної статті Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Відповідно до п. 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Пунктом 9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Аналогічні приписи закріплені й в п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Дія п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у п. 62 Положення та ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.

ОСОБА_3 звільнений із військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту,

Відповідно до п. 2.18 вказаної вище Інструкції, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі:

поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення;

отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання;

переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт;

звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу;

подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік;

звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу);

обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку;

в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2.16 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міноборони України від 30 листопада 2011 року № 737, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення.

Отже, наведені норми Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями також не передбачають підстави для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас у зв`язку з закінченням строку дії контракту.
Тобто, у разі звільнення з військової служби військовослужбовців за підставами, не зазначеними в Законі, в тому числі у зв`язку з закінченням терміну дії контракту, не передбачено залишення їх на квартирному обліку у військових частинах.
На виконання статті 12 Закону прийнято Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006р N 1081 (далі-Порядок), який пунктом 3 закріплює аналогічні з вимогами Закону приписи, щодо забезпечення військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше та членів їх сімей жилими приміщеннями для постійного проживання, а пунктом 29 категорії військовослужбовців, які мають право залишитися на квартирному обліку при звільнені з військової служби.

На згадані норми права та обставини справи суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку з чим прийшов до передчасних висновків про наявність для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 .

За наведеного, колегія приходить висновку, що апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції слід скасувати.

Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.13 ст. 142 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарг подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1762 грн. 00 коп.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою підлягає до сплати 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні позовної заяви ОСОБА_3 було сплачено 704 грн 80 коп.
Відповідно до п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", згідно якого ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви скарги.

Відтак Військова частина НОМЕР_1 за подання апеляційної скарги повинна була оплатити судовий збір у розмірі 1057 грн 20 коп, а не 1570 грн 20 коп.
З огляду на зазначене, з ОСОБА_3 на користь Військової частини НОМЕР_1 слід стягнути судові витрати в розмірі 1057 грн 20 коп. за подання апеляційної скарги.
Згідно положень п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182, суд ухвалою вирішує питання про повернення надміру сплаченого судового збору.
Враховуючи вищенаведене, Військовій частині НОМЕР_1 підлягає поверненню надміру сплачений судовий збір в сумі 513грн.
Керуючись ст. 367, ст. 368, ст. 374, ст. ст. 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 27 січня 2020 року скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Військової частини НОМЕР_1 судові витрати в розмірі 1057 грн 20 коп. за подання апеляційної скарги.
Зобов`язати Управління державної казначейської служби України у Личаківському районі м. Львова повернути Військовій частині НОМЕР_1 з державного бюджету, сплачений на поточний рахунок: №НОМЕР_3 отримувач: УК у Личаківському районі м. Львова 2203010, надміру сплачений судовий збір в сумі 513 грн, згідно платіжного доручення №11 від 04 березня 2020 року.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25.09.2020 року.

Головуючий: О.М. Ванівський

Судді: Н.П. Крайник

О.Я. Мельничук