справа № 489/4343/18 провадження №2/489/44/20
РІШЕННЯ

Іменем України

10 березня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу частки нерухомого майна фактично виконаним, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди

встановив:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом в якому просила визнати недійсним нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу 1/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 з розстроченням платежу, укладений між сторонами 18.11.2015, та зобов`язати відповідача повернути вказану частку будинку.

21.11.2018 відповідач ОСОБА_1 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_2 про зміну договору купівлі-продажу частки нерухомого майна з розстроченням платежу та визнання його фактично виконаним, стягнення помилково сплачених грошових коштів в сумі 117576,00 грн. та відшкодування в рахунок моральної шкоди 100000,00 грн.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що з позовом ОСОБА_2 не погоджується в повному обсязі, так як продаж спірного нерухомого майна вчинявся за завищеною сумою для 1/3 частки напівзруйнованого будинку, а саме за 642870,00 грн., що еквівалентно 27000,00 дол.США за курсом Національного банку України. Ним було проведено декілька розрахунків на користь ОСОБА_2 , а саме: 18.11.2015, на дату укладення договору, сплатив 13500,00 грн.; 02.11.2016 - 105000,00 грн.; 03.02.2017 - 95000,00 грн.; 01.09.2017 - 20000,00 грн. Всього, на виконання договору сплатив 233500,00 грн.

Однак, відповідно до пункту 3.3 договору та згідно Звіту з незалежної оцінки майна від 18.09.2015, складеного ТОВ «Схід-П Експерт», оціночна вартість майна становить 115924,00 грн.

При цьому, ОСОБА_2 ввела його в оману щодо права власності на весь житловий будинок та предмет укладеного договору. Він розраховував, що вказана в договорі сума 27000,00 дол.США є розрахунком за придбання цілого будинку. Крім того, у своєму позові ОСОБА_2 вказала, що отримала згідно договору лише 33500,00 грн., що не відповідає дійсності. 11.12.2016 він звернувся до ОСОБА_2 для надання її відповідно до договору 5000,00 грн., від прийняття яких вона відмовилася в присутності свідка ОСОБА_4 . Тим самим, поставила під загрозу виконання ним умов договору.

Так як ОСОБА_2 порушила його законні права та інтереси, через укладення договору на суму 642870,00 грн. (27000,00 дол.США), з яких він сплатив 233500,00 грн., а реальна вартість 1/3 частки складає 115924,00 грн., що підтверджується звітом про оцінку, наведене свідчить про повний розрахунок ним за договором та відповідно є підставою для стягнення з ОСОБА_2 надмірно отриманих грошових коштів в сумі 117576,00 грн.

Крім того, своїми незаконними діями ОСОБА_2 спричинила йому моральну шкоду, яка ним оцінена в 100000,00 грн.

Ухвалою суду від 15.07.2019 зустрічний позов ОСОБА_1 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 19.12.2019 цивільний позов ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статі 257 ЦПК України.

Іншою ухвалою від 19.12.2019 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання, призначене на 27.02.2020 16:00 год., сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник позивача за зустрічним позов до суду надала письмову заяву в якій просила справу розглянути за її відсутності та відсутності ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву на зустрічну позовну заяву не надала.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

18.11.2015 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу частки житлового будинку з розстроченням платежу, який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Полонкою Ю.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 782.

Відповідно до умов пункту 1.1 вказаного договору продавець ( ОСОБА_2 ) передає у власність покупцю ( ОСОБА_1 ) 1/3 частку житлового будинку з відповідною частковою господарських та побутових будівель та споруд, що розташовані в АДРЕСА_1 , а покупець приймає вищезазначену частку житлового будинку та сплачує за нього обумовлену в цьому договорі грошову суму.

Пунктом 3.1 договору сторони узгодили, що продаж вказаного у цьому договорі майна вчиняється на суму 642870,00 грн., що еквівалентно сумі 27000,00 дол.США за офіційним курсом Національного банку України на день укладення цього договору, з яких 13500,00 продавець одержав у повному обсязі від покупця до моменту підписання цього договору, а решту продавець зобов`язаний сплачувати продавцю впродовж 5 (п`яти) років з моменту кладення даного договору, а саме кожного 15 січня поточного року, згідно довідки Національного банку України відповідно до курсу долара до гривні.

За умовами пункту 3.2 договору, сторони свідчать, що вони обізнані стосовно рівня ринкових цін на аналогічні об`єкти нерухомого майна та за їхнім розсудом, визначена в цьому договір ціна відповідає дійсній вартості частки житлового будинку. Сторони вважають визначену ними ціну договору справедливою, її розмір не пов`язаний із збігом якихось важких обставин. Зазначена ціна відповідає домовленості Продавця та Покупця.

Відповідно до пункту 3.3 договору, згідно Звіту з незалежної оцінки майна від 18.09.2015, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Схід-П Експерт», оціночна вартість майна складає 115924,00 грн.

Позивач за зустрічним позовом надав копію розписки ОСОБА_2 від 02.11.2016, в якій вказано те, що вона отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 13500,00 грн. до підписання договору та 105000,00 грн. станом на 02.11.2016 та зобов`язалася до 01.01.2017 продати 2/3 частини цього будинку ОСОБА_1 , заначивши, що житловий будинок належить їй в цілому та буде проданий за 27000,00 дол.США.

Адресованою ОСОБА_2 заявою від 20.12.2016 позивач за зустрічним позовом підтвердив факт неотримання нею 5000,00 грн. та розцінив її дії такими, що ставлять під сумнів виконання ним вимог договору.

Нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_2 від 03.02.2017, зареєстрованою в реєстрі за № 19, підтверджується отримання нею часткового розрахунку за договором купівлі-продажу 1/3 частки житлового будинку з розстроченням платежу у розмірі 95000,00 грн.

Нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_2 від 01.09.2017, зареєстрованою в реєстрі за № 243, підтверджується отримання нею часткового розрахунку за договором купівлі-продажу 1/3 частки житлового будинку з розстроченням платежу у розмірі 20000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (частина перша статті 657 ЦК України).

Як встановлено судом 18.11.2015 сторони уклали між собою нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу частки (1/3) житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруд за ціною 642870,00 грн., що еквівалентно 27000,00 дол.США, на момент укладення договору, із розстроченням платежу на п`ять років та попереднього внесення до укладення договору покупцем 13500,00 грн.

Як вбачається із пункту 3.2 договору, вказана ціна частки нерухомого майна сторонами визначена як справедлива і відповідає їхній домовленості.

За таких обставин, суд вважає безпідставними доводи позивача за зустрічним позовом про введення ОСОБА_2 його в оману про продаж йому житлового будинку в цілому, так як це спростовується умовами нотаріально посвідченого договору, укладеного між сторонами.

Щодо розписки ОСОБА_2 від 02.11.2016, яка складена в простій письмовій формі то вона не може вважатися доказом введення ОСОБА_1 в обману, так як складена майже через рік після укладення договору сторонами.

Зазначення в розписці про те, що житловий будинок належить ОСОБА_2 та буде проданий нею в цілому за 27000,00 дол.США не має значення, так як факт належності останній 1/3 частки в права власності на житловий будинок відображено в договорі, з умовами якого погодилися і підтвердили своїми підписаними сторони.

Крім того, як слідує з нотаріально посвідчених розписок ОСОБА_2 03.02.2017 та 01.09.2017, які складені після розписки 02.11.2016, остання отримала грошові кошти від ОСОБА_1 в рахунок часткового розстроченням платежу за договором купівлі-продажу частки нерухомого майна.

Не знайшло свого підтвердження і посилання в зустрічному позові на істотне порушення ОСОБА_2 умов договору, що на думку ОСОБА_1 є підставою для зміни умов договору та визнання його виконаним відповідно до частини другої статті 651 ЦК України.

Як встановлено судом із наявних у справі доказів, ОСОБА_2 не завдала шкоди другій стороні, внаслідок чого та значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до частин першої, третьої статті 12 та частин першої, шостої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Враховуючи наведені положення законів, межі судового розгляду та наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі через їх недоведеність, в т.ч. і відшкодування моральної шкоди.

Керуючись статтями 12, 13, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу частки нерухомого майна фактично виконаним, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 10.03.2020.

Суддя І.В.Коваленко