Справа № 357/264/20
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
24 вересня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Орєхова О. І. ,
за участі секретаря - Сокур О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду № 2 в м. Біла Церква заяву товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_1 , товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Євко Володимира Володимировича про визнання недійсним договору про надання права користування земельною ділянкою ( емфітевзис ) та скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, -
Частина 3 статті 270 ЦПК України передбачає, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Сторони в судове засідання не викликалися.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2020 року позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_1 , товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Євко Володимира Володимировича про визнання недійсним договору про надання права користування земельною ділянкою ( емфітевзис ) та скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно були задоволені. Визнано недійсним Договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) № б/н від 05.01.2019 року, укладений між ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та товариством з додатковою відповідальністю "'Шамраївський цукровий завод" (ідентифікаційний код 13737989) щодо земельної ділянки площею 2,0901 га з кадастровим номером :01:014:0056, яка розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) товариства з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод" (ідентифікаційний код 13737989) щодо земельної ділянки площею 2,0901 га з кадастровим номером :01:014:0056, яка розташована у межах Матюшівської сільської ради Білоцерківського району Київської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), номер запису про інше речове право: 30583336, дата, час державної реєстрації: 04.03.2019 14:39:09 та стягнуто з відповідачів ОСОБА_1 , товариства з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод", Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Євко Володимира Володимировича на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» судові витрати у розмірі 3 842 гривень ( три тисячі вісімсот сорок дві гривні ), по /1280,66 грн. з кожного/.

Зазначене судове рішення набрало законної сили.

За змістом ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують точний розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Однак, як вже зазначалось, така заява має бути озвучена до закінчення судових дебатів у справі (ч. 1 ст. 246 ЦПК). В такому разі судом призначається ще одне судове засідання, яке має бути проведено не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, за результатом якого ухвалюється додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 кодексу (ч. 2, 3 ст. 246 ЦПК). Можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті передбачають і ч. 3 ст. 259 ЦПК (порядок ухвалення судових рішень) і п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК (додаткове рішення суду).

Встановлено, що 04 серпня 2020 року за вх. № 29711 судом отримано заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, яка підписана представником ТОВ Агрофірма «Матюші» - адвокатом Цой Д., в якій зазначалося, що Товариство у зв`язку з розглядом даної цивільної справи понесло низку судових витрат, які складаються з суми сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Проте, до ухвалення рішення суду у цій справі у Позивача відсутня об`єктивна можливість надати до закінчення судових дебатів у повному обсязі належні та допустимі докази на підтвердження розміру понесених ним судових витрат у зв`язку з розглядом цієї справи, у зв`язку з чим, керуючись ч. 8 ст. 141 ЦПК України, Товариство робить заяву, що суду будуть надані відповідні докази упродовж п`яти днів після ухвалення судом рішення суду у цій справі.

Отже, до закінчення розгляду справи по суті, представником позивача було зроблено відповідну заяву.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначена заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, які підписана представником ТОВ Агрофірма «Матюші» була отримана судом 12.08.2020 року за вх. № 30774, що підтверджується відповідним штампом суду.

Згідно наявного в матеріалах справи поштового конверту вбачається, що така заява була направлена на адресу суду 07.08.2020 року, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду ( рішення суду ухвалено 04.08.2020 року ).

Отже, згідно положень ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Відповідно до частин 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа N 755/9215/15-ц, провадження N 14-382цс19.

Також, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 301/1894/17.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, останнім було надано до суду та отримано останнім 12.08.2020 року наступні документи: детальний опис наданих послуг та здійснених витрат в процесі надання професійної правничої ( правової ) допомоги; Акт № 11/11/19-38 приймання-передачі наданих послуг в рамках правової ( професійної правничої ) допомоги за Договором про надання правової допомоги № 18/12-06 від 22.11.2018 року, складеного 06 серпня 2020 року; Акт № 19/12/03-5 приймання-передачі наданих послуг в рамках правової ( професійної правничої ) допомоги за Договором про надання правової допомоги № 18/12-06 від 22.11.2018 року, складеного 06 серпня 2020 року.

З вищезазначених Актів вбачається, що загальна вартість наданих Послуг становить 25 912,97 гривень, суму яку і просить стягнути заявник.

Крім того, матеріали справи містять наступні документи: Додаткову угоду № 19/12/03-5 до Договору про надання правової допомоги № 18/12-06 від 22 грудня 2018 року, складеного 03 грудня 2019 року ( а. с. 39-40 ); Додаткову угоду № 11/11/19-38 до Договору про надання правової допомоги № 18/12-06 від 22 грудня 2018 року, складеного 11 листопада 2019 року ( а. с. 41-42 ); Договір № 18/12-06 про надання правової допомоги від 22 грудня 2018 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Еверлігал» та ТОВ Агрофірма «Матюші» ( а. с. 42-46 ); Додаткову угоду № 06/12/19-1 до Договору про надання правової допомоги № 18/12-06 від 22.12.2018 року, складеного 06 грудня 2019 року ( а. с. 49 ); платіжне доручення № 2107 від 19 листопада 2019 року про сплату ТОВ Агрофірма «Матюші» 22 732,60 гривень, отримувач АО «Еверлігал», призначення платежу - оплата за юридичні послуги ( а. с. 58 ); платіжне доручення № 2365 від 06 грудня 2019 року про сплату ТОВ Агрофірма «Матюші» 3 180,37 гривень, отримувач АО «Еверлігал», призначення платежу - оплата за юридичні послуги ( а. с. 60 ).

Отже, судом встановлено, що з боку позивача дійсно були понесені судові витрати на правничу допомогу, загальний розмір яких склав 25 912,97 гривень.

Тому, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що понесені позивачем витрати на правову допомогу, враховуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на задоволення позову по даній справі, підлягають стягненню з відповідачів в розмірі 25 912,97 гривень.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.08.2020 року та вирішуючи вимоги в частині стягнення судових витрат з відповідачів на користь позивача, судом не було вирішено питання стосовно вимог в частині стягнення судового збору у розмірі 960,50 гривень за подачу заяви про забезпечення позову, на що посилався у заяві про ухвалення додаткового рішення представник ТОВ Агрофірма «Матюші».

Дійсно, з матеріалів справи вбачається, що 13.01.2020 року за вх. № 842 судом було отримано заяву про забезпечення позову, яка ухвалою судді від 15 січня 2020 року була задоволена частково.

При зверненні до суду із вказаною заявою, ТОВ Агрофірма «Матюші» було сплачено судовий збір у розмірі 960,50 гривень, що підтверджується відповідним в матеріалах справи платіжним дорученням № 2319 від 05 грудня 2019 року ( а. с. 71 ).

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 131 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Поняття судових витрат міститься в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", де судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом (ст. 1 Закону України "Про судовий збір").

Оскільки позивачем при розгляді вищевказаної цивільної справи були понесені грошові витрати, понесення останнім у зв`язку із розглядом справи у сумі 960,50 гривень, то такі вимоги підлягають стягнення з відповідачів на користь позивача.

Отже, суд вважає, що понесені позивачем витрати на правову допомогу, враховуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, понесені судові витрати пов`язані з розглядом справи, враховуючи ч. 1 ст. 133 ЦПК України, та зважаючи на задоволення позову по даній справі, підлягають стягненню з відповідачів у загальному розмірі 26 873,47 гривень ( 25 912,97 грн. - витрати на правову допомогу та 960,50 грн. - витрати понесені у зв`язку із розглядом справи ) по / 8 957,82 грн. з кожного/.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 264, 270, 354 ЦПК України, п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", Законом України «Про судовий збір», суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» до ОСОБА_1 , товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Євко Володимира Володимировича про визнання недійсним договору про надання права користування земельною ділянкою ( емфітевзис ) та скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, - задовольнити.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_1 , товариства з додатковою відповідальністю "Шамраївський цукровий завод", Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Євко Володимира Володимировича на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 912,97 гривень та судові витрати понесені у зв`язку із розглядом справи в розмірі 960,50 гривень, а всього 26 873,47 гривень ( двадцять шість тисяч вісімсот сімдесят три гривні сорок сім копійок ) /по 8 957,82 грн. з кожного/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення повного рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» ( адреса місцезнаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Олеся Гончара, 1/42, офіс 509, ідентифікаційний код: 03755348, адреса для листування: 01001, м. Київ, провулок Рильський, 4, поверх 6 );

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач: товариство з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» ( адреса місцезнаходження: 09039, Київська область, Сквирський район, с. Руда, вул. Заводська, 27, ідентифікаційний код: 13737989 );

Відповідач: Державний реєстратор КП «Агенція адміністративних послуг» ( адреса місцезнаходження: 08302, Київська область, м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, буд. 76А, кабінет 5 ).

Повний текст додаткового рішення складено 24 вересня 2020 року.

Додаткове рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов