Ухвала

24 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 201/1073/18

провадження № 61-13213ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Зайцева А. Ю., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2020 року в справі за позовом Дніпровської міської ради, прокуратури Дніпропетровської області до виконавчого комітету Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Юлія Володимирівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кретова Наталія Борисівна, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування записів про державну реєстрацію,

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2018 року Дніпровська міська рада та прокуратура Дніпропетровської області звернулися до суду з указаним позовом, в якому просила: визнати недійсним свідоцтво про право власності, видане Виконкомом міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 09 листопада 1999 року № 1/941-1999 на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 ;

визнати недійсним договір купівлі-продажу від 14 жовтня 2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кретовою Н.Б., зареєстрований в реєстрі за № 1410;

визнати недійсним договір купівлі-продажу від 02 грудня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю. В., зареєстрований в реєстрі за № 3114;

скасувати записи про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01): за ОСОБА_3 , номер запису про право власності від 14 жовтня 2014 року № 7329273 та внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кретовою Н. Б.; за ОСОБА_2 , номер запису про право власності від 14 жовтня 2014 року № 7329861 та внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кретовою Н. Б.; за ОСОБА_1 , номер запису про право власності від 02 грудня 2014 року № 7912233 та внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю. В.

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 28 листопада 2019 року, з врахування ухвали цього ж суду від 28 листопада 2019 року про виправлення описки, позов задовольнив. Визнав недійсним свідоцтво про право власності, видане Виконкомом міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 09 листопада 1999 року № 1/941-1999 на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 . Визнав недійсним договір купівлі-продажу від 14 жовтня 2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кретовою Н.Б., зареєстрований в реєстрі за № 1410. Визнав недійсним договір купівлі-продажу від 02 грудня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю. В., зареєстрований в реєстрі за № 3114. Скасував записи про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01): за ОСОБА_3 , номер запису про право власності від 14 жовтня 2014 року № 7329273, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кретовою Н. Б.; за ОСОБА_2 , номер запису про право власності від 14 жовтня 2014 року № 7329861, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кретовою Н. Б.; за ОСОБА_1 , номер запису про право власності від 02 грудня 2014 року № 7912233, внесений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю. В. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 28 липня 2020 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2019 року скасував та ухвалив нове рішення, позов задовольнив частково. Визнав недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане 09 листопада 1999 року Виконкомом міської ради народних депутатів, на підставі розпорядження від 09 листопада 1999 року № 1/941-1999 на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 . В решті позову відмовив.

02 вересня 2020 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

ОСОБА_1 в касаційній скарзі заявила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду від 28 липня 2020 року отримано нею 25 серпня 2020 року (на підтвердження наведеного надано копію поштового конверту зі штрихкодовим ідентифікатором 672).

Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду свідчать про поважність причин пропуску цього строку та наявність підстав для його поновлення, оскільки копію оскаржуваної постанови апеляційного суду від 28 липня 2020 року заявник отримала 25 серпня 2020 року.

Разом із тим, подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону

ОСОБА_1 звернулася з клопотанням про відстрочення, зменшення або звільнення її від сплати судового збору за подання касаційної скарги, яке обґрунтовано тим, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу, також її малолітня дитина має затримку психічного розвитку. На підтвердження наведеного заявником надано довідку про доходи Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 31 січня 2020 року № 1468/20, з якої вбачається, що дохід ОСОБА_1 за період з січня 2019 року до грудня 2019 року склав 127 472,49 грн, копії заключення консультанта дитячого лікаря-психіатра та висновку Лікарсько-консультативної комісії Комунального підприємства «ДБКЛПД» ДОР» від 10 липня 2020 року № 82 про стан здоров`я її дитини ОСОБА_4 .

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Виходячи з вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом, та враховуючи те, що з наданої довідки про доходи вбачається, що розмір судового збору не перевищує 5 % розміру річного доходу ОСОБА_1 за 2019 рік, оскільки сума судового збору, що підлягає сплаті за подання касаційної скарги складає 3 524 грн, а 5 % розміру річного доходу заявника складає 6 373,62 грн (127 472,49 грн х 5 %), як і наявність інших умов, визначених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», заявлене клопотання задоволенню не підлягає.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Позовну заяву подано у лютому 2018 року, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою становила 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (прожитковий мінімум для працездатних осіб - 1 762 грн) (підпункт 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній станом на час подання позовної заяви у даній справі).

ОСОБА_1 оскаржує постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2020 року, якою задоволено лише одну позовну вимогу немайнового характеру, а в решті позову відмовлено, тому судовий збір за подання касаційної скарги в даному випадку за одну вимогу немайнового характеру (визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло) становить 3 524 грн (1 762 грн х 200 %).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 3 524 грн має бути перераховано або внесено за реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007; код класифікації доходів бюджету -22030102; найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055); Символ звітності банку - 207.

У графі «Призначення платежу» обов`язково необхідно вказати: *;101;__________ (реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи); судовий збір за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний цивільний суд).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати Верховному Суду квитанцію (платіжне доручення).

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу слід залишити без руху з наданням заявнику можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2020 року.

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення, зменшення або звільнення її від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. Ю. Зайцев