Справа № 464/5150/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В.
Провадження № 22-ц/811/2789/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ЛКП «Житловик - С»- Борох З.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського комунального підприємства «Житловик - С» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Житловик - С», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: зобов`язати відповідача провести ремонт труби зворотної подачі системи опалення будинку АДРЕСА_1 , яка знаходиться під підлогою в межах приміщень квартири АДРЕСА_2 ; стягнути з відповідача 149 992,84 грн відшкодування майнової шкоди та 20 000 грн відшкодування моральної шкоди, покликаючись на неналежний догляд відповідачем внутрішньобудинкових мереж.

Ухвалою суду від 06 червня 2019 року залучено до участі в справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 11 липня 2019 року позов задоволено частково.

Зобов`язано Львівське комунальне підприємство «Житловик-С» провести ремонт труби зворотної подачі системи опалення будинку АДРЕСА_1 , яка знаходиться під підлогою в межах приміщень квартири АДРЕСА_2 .

Стягнуто з Львівського комунального підприємства «Житловик-С» на користь ОСОБА_1 130 852 грн майнової шкоди та 10 000 грн моральної шкоди.

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з Львівського комунального підприємства «Житловик-С» на користь ОСОБА_1 1959,72 грн судового збору та 10 508,70 грн витрат із залучення експертів і проведенням експертиз.

Рішення суду оскаржилило Львівського комунального підприємства «Житловик - С».

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що не погоджується з висновком суду про віднесення робіт по заміні ділянок труби опалення до поточного ремонту, так як вказані роботи повинні проводитись у квартирі комплексно шляхом демонтажу підлоги, і крім заміни труб потрібно провести роботи капітального ремонту. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надано.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ЛКП «Житловик-С» Борох З.І. апеляційну скаргу підтримала, покликаючись на доводи, викладені у скарзі.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому їхня неявка відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Суд установив, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 09 жовтня 1995 року.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради «Про передачу будинків, які перебувають на балансі ЛКП «Новий Львів» від 22 січня 2013 року, №37 житлові будинки АДРЕСА_4 , 3, 6, АДРЕСА_5 передано на баланс ЛКП «Житловик-С».

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м.Львові» від 08 червня 2007 року №365 визначено виконавцем послуг з утримання будинків та прибудинкових територій комунальні підприємства (ЛКП, ТзОВ).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Виконавцем є суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Виходячи з приписів ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством ; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 31 серпня 2017 року за №4702 встановлено причиною просідання підлоги та наявність усадкових дефомарційних тріщин у перегородках квартири АДРЕСА_3 може бути прорив труб центрального опалення, що прокладені під підлогою квартири (а.с.79-84).

Також висновком судової будівельно-технічної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 25 лютого 2019 року за №6389 установлено пошкодження конструктивних елементів приміщень квартири АДРЕСА_3 , які виникли внаслідок прориву труб центрального опалення, що прокладені під підлогою даної квартири; вартість ремонтно-будівельних робіт з усунення вказаних пошкоджень становить 130 852 грн (а.с.132-162).

Висновки експертів, які є належними та допустимими доказами, не спростовані відповідачем.

Крім цього, Звітом про технічне обстеження, виконаного Львівським філіалом «НДІ Проектреконструкція» на замовлення ЛКП «Житловик-С», при визначенні технічного стану будівельних конструкцій в квартирі АДРЕСА_3 установлено, що в межах приміщень квартири АДРЕСА_2 виявлені просадочні деформації перегородок та підлог обумовлені тим, що відбувалося вимивання грунтів під підлогами та під бетонкою під перегородками водою із пошкоджених труб зворотної подачі системи опалення (а.с.5-22).

Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на відшкодування збитків, завданих їх майну та/або приміщенням, шкоди, заподіяної їх життю чи здоров`ю внаслідок незадовільного утримання будинку, гуртожитку або ненадання чи надання не в повному обсязі послуг, відповідно до законодавства.

За ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що саме відповідач ЛКП «Житловик-С» як балансоутримувач багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 повинен провести ремонт труби зворотної подачі системи опалення та нести відповідальність за спричинення шкоди власникові квартири АДРЕСА_2 у будинку внаслідок прориву труб центрального опалення.

Доводи апеляційної скарги про те, що роботи по заміні ділянок труби опалення відносяться до капітального ремонту, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до розділу 1 «Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд», затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 №150 ремонт та заміна ділянок трубопроводу відносяться до поточного ремонту.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Задовольняючи частково позов у частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з того, що заподіяння відповідачем матеріальних збитків, завданих пошкодженням квартири, що тривало не один рік, призвело до порушення звичного способу життя позивача, заподіянню незручностей у побутовому житті та моральних страждань, та вимагало від позивача прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Суд першої інстанції визначив розмір відшкодування моральної шкоди з урахуванням характеру та обсягу моральних страждань, їх тривалості, виходячи з засад розумності та виваженості. Вищенаведене відповідає п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Житловик - С» залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 25.09.2020

Головуючий

Судді