Номер провадження: 22-з/813/254/20
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Колесніков Г. Я.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

17.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Колеснікова Г.Я.,

суддів - Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою юрисдикцією у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління МВС України в Одеській області про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного Управління МВС України в Одеській області (далі - ГУ МВС України в Одеській області), в якому просив стягнути з відповідача 3% річних від простроченої суми грошового забезпечення, яке було нараховане та виплачене за період служби в органах внутрішніх справ України з 01 січня 2008 року по 26 серпня 2015 року в розмірі 10 325,28 грн.

Позов обґрунтовано тим, що постановами Одеського окружного адміністративного суду:

-від 04 березня 2016 року (справа № 815/5784/15) стягнуто з Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області на його користь надбавку за звання майстра спорту України міжнародного класу та за наукову ступінь кандидата філософських наук в сумі 23 852,90 грн.;

-від 14 грудня 2017 року (справа № 815/5914/17) стягнуто з Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області на його користь суму грошового забезпечення, яке повинне було бути нараховане та виплачене, йому за період служби в органах внутрішніх справ з 01 січня 2008 року по 26 серпня 2015 року у розмірі 25 315 грн., з урахуванням індекс інфляції.

Зазначив, що 16 серпня 2018 року він звернувся до відповідача з письмовою вимогою в якій просив сплатити 3 % річних від простроченої суми у розмірі 10 325,28 грн. за період з 01 січня 2008 року по 26 серпня 2015 року, проте 02 листопада 2018 отримав відповідь про відмову у задоволені його вимоги, що є порушенням норм ст.625 ЦК України.

Посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену в постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц, та надавши суду розрахунок 3% річних за оскаржуваний період, позивач просив задовольнити його вимогу (а.с.2-5).

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 01 липня 2019 року в позові відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що між позивачем та відповідачем існують деліктні, а не договірні зобов`язання, що не дає підстав для застосування положень ст.625 ЦК України.

Крім того, стягнення коштів з ГУ МВС України було вчинено на підставі рішень суду по справам № 815/5784/15 та № 815/5914/17, що є разовою виплатою, тому жодних боргових зобов`язань (річних відсотків від простроченої суми боргу) у даній справі не може бути (а.с.79-81).

Вказане судове рішення було оскаржене в апеляційному порядку ОСОБА_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 21 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 липня 2020 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми закрито. Одночасно роз`яснено ОСОБА_1 про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним постанови звернутися до Одеського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

03 серпня 2020 року ОСОБА_1 подав до Одеського апеляційного суду заяву, в якій просить направити справу за встановленою юрисдикцією до Одеського окружного адміністративного суду в порядку ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обґрунтування поданої заяви, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу, є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Згідно із частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою?- частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Таким чином, у постанові Одеського апеляційного суду від 07 липня 2020 року (яка набрала законної сили) колегія суддів дійшла до висновку, що справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Одеській області про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки зазначений спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, який виник у зв`язку з виконанням суб`єктом владних повноважень - ГУ МВС України в Одеській області владних управлінських функцій щодо здійснення контролю за додержанням установленого порядку проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ під час звільнення позивача з публічної служби та нарахування всіх виплат згідно закону.

Згідно п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

У зв`язку із викладеним, враховуючи склад учасників цієї справи та предмет заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення поданої заяви та постановлення ухвали про передачу даної справи до Одеського окружного адміністративного суду в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 255, ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою юрисдикцією задовольнити.

Справу №522/21199/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління МВС України в Одеській області про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми передати до Одеського окружного адміністративного суду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді