ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 року

м. Харків

Справа № 625/194/20

Провадження № 22-ц/818/4588/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

Суддів Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

Учасники справи :

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

Відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» на заочне рішення Коломацького районного суду Харківської області від 24 червня 2020 року, ухвалене суддею Лосєвим Д.К. -

в с т а н о в и в :

У травні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.04.2019 року у сумі 11808,83 грн.

Позов мотивовано тим, що 04.04.2019 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, правилами користування складає між ним та Банком договір, про що свідчить підпис позичальника у заяві.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 15.04.2020 року, загальна сума заборгованості становить 11808,83 грн., яка складається з наступного: 6934,09 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2420,04 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 1416,18 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 538,52 грн. штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму заборгованості у сумі 11808,83 грн., а також судовий збір у сумі 2102 грн.

Заочним рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 24 червня 2020 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.04.2019 року в загальній сумі 8350,27 грн. та судовий збір в сумі 1490,78 грн. В решті позову відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції послався на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 03.07.2019 (провадження № 14-131цс19), і виходив з того, що відповідач взятих на себе за Договором зобов`язань щодо повернення отриманих у кредит коштів належним чином не виконав, правовими наслідками чого є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 8350, 27 грн. Відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне повернення коштів є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині, оскільки наданий Банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку не містять підпису відповідача.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Крім анкети-заяви відповідачем у той же день було підписано паспорт споживчого кредиту, відповідно до умов якого зазначено: процентна ставка у пільговий період 0,00001% річних, поза межами пільгового періоду 42% ( річних 3,5 % на місяць- зазначено у розрахунку) розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь- якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж 30 днів, а саме (500+ 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій) та інше. Тому суд безпідставно відмовив у стягненні процентів за користування позикою та штрафу оскільки сторони погодили всі істотні умови Договору.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог, тому в іншій частині вказане рішення судом не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.04.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно з якою остання отримала платіжну карту кредитка «Універсальна».

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Правилами користування платіжною карткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які відповідачем не підписані.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 15.04.2020 року становить 11808,83 грн., з яких: 6934,09 грн. - заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. заборгованість за простроченим тілом кредиту 6934,09 грн.); 2420,04 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 1416,18 грн.- заборгованість по відсоткам, нарахованим на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України; 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 538,22 грн. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами та неустойки, суд першої інстанції виходив з того, що витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача, а Анкета-заява, підписана відповідачем, не містить умов кредитування, зокрема, щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до положень статей 610,611,625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК Україниможна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Умови надання споживчого кредиту фізичним особам з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені у заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Але, поряд з цим згідно довідки про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту), сторони погодили базову процентну ставку за кредитом - 42% на рік (3,5%- на місяць) на залишок заборгованості та штраф за прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань більше ніж на 30 днів за обов`язковим платежом по картці 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту. Вказана довідка підписана відповідачем. (а.с.12-13)

Отже, вважати, що ОСОБА_1 не було відомо про сплату відсотків та їх розмір - не можна.

Щодо вимог про стягнення неустойки за несвоєчасне виконання зобов`язання, слід азначити про таке.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Однак вказану довідку судом першої інстанції не було прийнято до уваги та безпідставно відмовлено у стягненні процентів за користування кредитом та штрафів.

Таким чином, стягненню з ОСОБА_1 крім тіла кредиту підлягають відсотки за користування кредитом у розмірі 2420,04 гривень та штраф в розмірі 500,00 грн (фіксована частина) та 538,52 грн (процентна складова).

Також звертаючись з позовом позивач просив стягнути заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми передбачені статтею 625 ЦК України.

Із матеріалів справи вбачається, що кредитна картка № НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_1 зі строком дії до січня 2023 року.(а.с.10)

Банк звернувся до суду з позовом у травні 2020 року, тобто до спливу строку кредитування, тому має право на стягнення відсотків нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст.625 ЦК України з моменту пред`явлення вимоги про дострокове повернення суми заборгованості за кредитом (звернення до суду з дійсним позовом).

Проте за змістом позовної заяви вимоги про стягнення відсотків нарахованих на прострочений кредит відповідно до ст. 625ЦК України пред`явлені станом на 15.04.2020 року.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення заборгованості по відсотками нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 1статті 141 ЦПК Українипередбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1860,17 грн та за подання апеляційної скарги у сумі 2790,26 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» -задовольнити частково.

Заочне рішення Коломацького районного суду Харківської області від 24 червня 2020 року в частині вирішення позову про стягнення заборгованості за процентами та штрафів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса: м.Київ, вул.Грушевського, 1Д) заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 2420,04 (дві тисячі двадцять) гривень (чотири) копійки, штраф (фіксована частина) - у розмірі 500 (п`ятсот) гривень, штраф (процентна складова) у розмірі 538, 52 (п`ятсот тридцять вісім) гривень (п`ятдесят дві) копійки.

У задоволені позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за процентами, нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України відмовити.

В іншій частині рішення суду в апеляційному порядку не переглядалося.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова