справа № 208/5609/20
№ провадження 2-о/208/112/20
РІШЕННЯ

Іменем України

04 вересня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: головуючого судді -Сушкової Л.І.,

за участю секретаря судового засідання -Грищенко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янське цивільну справу за заявою адвоката Шевер Юлії Миколаївни що діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису стосовно кривдника, -

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області 21 серпня 2020 року надійшла заява адвоката Шевер Юлії Миколаївни що діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису стосовно кривдника.

На обґрунтування вимог заявник посилається на те, що з 19.07.2008 року по 23.12.2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час шлюбу родина ОСОБА_2 проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Родинні відносини між подружжям не склалися, оскільки ОСОБА_2 став зловживати спиртними напоями, з дому стали зникати речі, почалися сварки, невідомі чоловіки стали з`являтися в зазначеній вище квартирі для сумісного з ОСОБА_2 вживання алкогольних напоїв. ОСОБА_2 втратив роботу (звільнений за появу на роботі в нетверезому стані) та перестав утримувати сім`ю, кожен день зловживав алкогольними напоями. Ще під час шлюбу ОСОБА_2 став застосовувати по відношенню до ОСОБА_1 погрози, словесні образи, крики, які потім переходили до штовхання та побиття. ОСОБА_1 працює вчителькою іноземної мови в Комунальному закладі Спеціалізована школа з поглибленим вивченням іноземних мов І ступеня - Колегіум № 16 Кам`янської міської ради і дуже дорожить своєю репутацією, тому довгий час домашнє насильство залишалося в тайні навіть від рідних та близьких людей. Вона боялася викликати поліцію, оскільки вважала, що коли ситуація з домашнім насильством стане відома, вона втратить роботу, а відповідно, і джерело доходу, вона не зможе утримувати малолітнього сина.

Коли ситуація з домашнім насильством стала для ОСОБА_1 нестерпною, вона подала позовну заяву про розірвання шлюбу, сподіваючись, що таким чином позбавить себе та сина подальшого спілкування з людиною, яка загрожує їхньому здоров`ю та нормальному, спокійному життю. З грудня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, про що Заводським районним судом м. Дніпродзержинська винесено рішення у справі № 208/6220/13-ц від 23.12.2013 р.

13.08.2020 р., ОСОБА_1 прийшла додому ( АДРЕСА_1 ), а в квартирі вже знаходився ОСОБА_2 , який проник туди без законних на те підстав, був вже в стані алкогольного сп`яніння та продовжував вживати алкогольні напої, а саме горілку та пиво. На прохання ОСОБА_1 залишити приміщення, ОСОБА_2 замахнувся на ОСОБА_1 та почав кричати, що зараз «бахне її по голові та квартира стане його», намагався схопити за горло. ОСОБА_1 вимушена була тікати зі своєї квартири. ОСОБА_1 дуже перелякалася за своє життя та викликала поліцію.

За результатами такого виклику працівниками поліції видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 152931 від 13.08.2020 p., яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи строком на 10 діб з 16 год. 20 хв. 13.08.2020 р. та діє до 16 год.20 хв. 23.08.2020 р.

Після закінчення терміну дії термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_2 серії АА № 152931 від 13.08.2020 р. ОСОБА_1 має реальні побоювання стосовно свого життя та здоров`я. У зв`язку з чим, просить суд видати відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обмежувальний припис,

яким:

1)заборонити перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 ;

2)усунути перешкоди у користуванні майном, що є особистою приватною власністю ОСОБА_1 та її малолітнього сина ОСОБА_3 ;

3)заборонити наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 ;

4)заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

5)заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заявник надав клопотання про розгляд заяви про видачу обмежувального припису без її участі, наполягала на задоволенні заяви.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином.

За змістом ч.1 ст.350-5ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Згідно пунктів 3, 4, 5, 7, 14 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно пункту 4 частини 2 статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Статтею 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 24 та пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

За частиною 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частинами 3, 4 статті 26 цього Закону зазначає, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Статтею 16 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі (далі - Реєстр) - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Реєстр ведеться з метою: 1) захисту життєво важливих інтересів постраждалих осіб, зокрема постраждалих дітей; 2) попередження повторних випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі; 3) забезпечення здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі; 4) надання комплексної та своєчасної допомоги постраждалим особам суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі; 5) обліку випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі; 6) координації діяльності суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та у сфері запобігання та протидії насильству за ознакою статі.

Згідно частини 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» зазначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків з наданням заявником доказів на підтвердження настання відповідних обставин.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року по справі № 756/2072/18.

Разом з тим, заявником беззаперечних доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до суду не надано. Хоча у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису , суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову у її задоволенні . У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи , яка вчинила домашнє насильство , передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців .

Суд вважає , що заявниця не надала належних і допустимих доказів , які б підтвердили наявність підстав для застосування обмежувального припису , а звернення заявниці є передчасним з огляду на наявні справи . Після винесення 13 серпня 2020 року термінового заборонного припису строком на 10 діб відсутні факти вчинення домашнього насильства зі сторони ОСОБА_2 щодо заявниці . Заявницею не доведено факт у чому саме полягало насильство у сім`ї, тому суд вважає , що у задоволенні заяви слід відмовити .

Матеріали справи також не містять жодного висновку або постанови про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, а саме: вчинення домашнього насильства.

Так, в діях ОСОБА_2 не встановлено факту застосування домашнього насильства у визначених Законом формах у відношенні заявника.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви адвоката Шевер Юлії Миколаївни, що діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, а тому приходить до висновку про необхідність відмови у її задоволенні у повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати , пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису , відносяться на рахунок держави .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 3, 16, 21, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 4, 12-13, 81, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 263-266, 293-294, 315-316, 319, 350-2-350-5, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви адвоката Шевер Юлії Миколаївни що діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису стосовно кривдника - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Суддя Сушкова Л. І.