Справа №220/938/20
Провадження № 2-з/220/8/20
У Х В А Л А

Іменем України

23 вересня 2020 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Чернякової В.С.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування, державного акту на право власності на землю, свідоцтва про право власності, поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування, державного акту на право власності на землю, свідоцтва про право власності, поділ спільного майна подружжя.

22.09.2020 року позивач звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на наступне майно:

- Ѕ частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Біржовий контракт №24 (договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку) від 10.04.1998 року, зареєстрований в Регіональній Товарній Біржі «ВРЕМЯ» в реєстрі №4 під №24. На даний час цей житловий будинок відчужено ОСОБА_4 , про що свідчить інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212;

- земельну ділянку площею 0,0964 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , за договором купівлі продажу, номер у реєстрі нотаріальних дій: 2801, документ посвідчено: Донецька обл., приватний нотаріус Леонов С.І., бланки: ВЕА №889389, кадастровий номер :01:004:0145. Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна частина земельної ділянки відчужена ОСОБА_2 . Реєстраційний номер майна 24767835. Дата внесення запису 13.10.2008 року;

- транспортний засіб марки NISSAN «PRIMERA» 2004 року випуску, бежевого кольору, з кузовом седан, номер двигуна № НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 , держ. номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_4 , виданого В-Новосілківським МРЕВ 10 березня 2004 року, який придбано відповідно до кредитного договору купівлі продажу від 09.03.2004 року за договором кредиту №150/2- 239;

- вантажний малотоннажний автомобіль чорного кольору 2007 року випуску марки Nissan Navara, с кузовом вантажний вантажно-пасажирський № двигуна НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_6 , державний номер НОМЕР_7 , номер тех. паспорту НОМЕР_8 , який придбано відповідно до договору купівлі продажу 10.11.2007 року;

- вантажний бортовий автомобіль синього кольору 1989 року випуску, марки Камаз 53208, номер шасі НОМЕР_9 , номер двигуна НОМЕР_10 , державний номер НОМЕР_11 , номер технічного паспорта НОМЕР_12 , який придбано відповідно до договору купівлі продажу-032 від 14.03.2003 року;

- вантажний бортовий автомобіль синього кольору 1986 року випуску, марки Камаз 5320, номер шасі НОМЕР_13 , номер двигуна НОМЕР_10 , державний номер НОМЕР_14 , номер технічного паспорта НОМЕР_15 , який придбано відповідно до договору купівлі продажу від 15.10.2003 року;

- вантажний бортовий автомобіль сірого кольору 1993 року випуску, марки Камаз 5320, свідоцтво про реєстрацію ТС НОМЕР_16 , кабіна 1580090, кузов ХТС НОМЕР_17 , тип ТЗ - фургон, реєстраційний номерний знак НОМЕР_18 , який придбано відповідно до договору купівлі продажу від 24.04.2003 року;

- вантажний бортовий автомобіль синього кольору 1986 року випуску, марки Камаз 5320, номер шасі НОМЕР_19 , номер двигуна НОМЕР_10 , державний номер НОМЕР_20 , номер технічного паспорта НОМЕР_21 , який придбано відповідно до договору купівлі продажу 15.10.2003 року;

- причіп бортовий синього кольору 1988 року випуску марки ГКБ-8350, номер шасі НОМЕР_22 державний номер НОМЕР_23 , номер тех..паспорту НОМЕР_24 , який придбаний відповідно до договору купівлі продажу - 33 від 14.03.2003 року;

- причіп бортовий синього кольору 1988 року випуску марки ГКБ-8350, номер шасі НОМЕР_25 державний номер НОМЕР_26 , номер тех..паспорту НОМЕР_27 , який придбаний відповідно до договору купівлі продажу від 14.03.2003 року;

- причіп бортовий сірого кольору 1990 року випуску марки ГКБ-8350, номер шасі НОМЕР_28 , державний номер НОМЕР_29 , номер технічного паспорту НОМЕР_30 , який придбаний відповідно до договору купівлі продажу від 21.04.2003 року;

- причіп бортовий синього кольору 1987 року випуску марки ГКБ-8350, номер шасі НОМЕР_31 державний номер НОМЕР_32 , номер тех..паспорту НОМЕР_33 , який придбаний відповідно до договору купівлі продажу від 21.04.2003 року;

- автомобіль BA3-21103, 2002 року випуску, червоного кольору, двигун №V-1499 см. куб., реєстраційний номер НОМЕР_34 , номер кузову № НОМЕР_35 , тип ТЗ - легковий седан, реєстраційний талон № НОМЕР_36 ,

та заборонити іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вищевказаного майна.

В обґрунтування заяви зазначила, що вказане майно є предметом спору і відповідачем на даний час частина майна вже відчужена, а інша частина може бути відчужена як відповідачем, так і третіми особами, які вже володіють цим майном, на користь третіх осіб. І невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Також зазначила, що кошти від продажу автомобілів та нерухомого майна відповідач їй не передавав.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї документи, дослідивши матеріали позовної заяви, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно (в тому числі рухоме майно, грошові суми тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення до нього позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

При цьому загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Згідно з п.п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року (з подальшими змінами), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Таким чином, законодавець зобов`язав суд при вирішенні питання щодо забезпечення позову з`ясовувати ряд обставин, в тому числі обставини, які б виключили можливість при вирішенні вказаного питання порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Застосування заходу забезпечення позову у вигляді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом спору є майно, зазначене заявником в заяві про забезпечення позову.

Разом з тим, доказів належності відповідачу майна, на яке заявник просить накласти арешт, суду не надано.

Так, з наданого суду Біржового контракту №24 (договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку) від 10.04.1998 року, зареєстрованого в Регіональній Товарній Біржі «ВРЕМЯ» в реєстрі №4 під №24, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 придбав Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Проте, згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, станом на 08.06.2020 року Ѕ частина житлового будинку АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_4 , інша Ѕ частина ОСОБА_5 .

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.10.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Мар`їнського районного нотаріального округу Донецької області Леоновим С.І., ОСОБА_2 придбав земельну ділянку площею 0,0964 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, станом на 08.06.2020 року житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрований за праві власності за ОСОБА_3 .

Доказів належності земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , відповідачу ОСОБА_2 , суду не надано.

Також заявником надано копії договорів купівлі-продажу та облікові картки на транспортні засоби та причепи, датовані 2004-2011 р.р. Доказів належності зазначеного майна відповідачу ОСОБА_2 на день подання заяви суду також не надано.

Заявляючи про вжиття заходів забезпечення позову у обраний заявницею спосіб, остання фактично просить обмежити права на володіння майном осіб, які не є відповідачами по справі, що заборонено законом.

Враховуючи викладене, підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначене у заяві майно на даний час відсутні.

Керуючись ст.ст. 144,150,153, 260,261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання недійсним договору дарування, державного акту на право власності на землю, свідоцтва про право власності, поділ спільного майна подружжя, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі у 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя О.М. Якішина