Справа № 930/1485/20
Провадження № 22-ц/801/1572/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Царапора О. П.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 рокуСправа № 930/1485/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Медвецького С.К., Шемети Т.М., розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 17 липня 2020 року про повернення позовної заяви, постановлену суддею Царапорою О.П., в цивільній за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в натурі на нерухоме майно,

встановив:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила:

1. Визнати за ОСОБА_1 право власності в натурі на кімнату 2-3 розміром 17,10 кв.м,2-2 розміром 8,20 кв.м, 2-1 розміром 7,30 кв.м, 1-1 розміром 17,20 кв.м, 1-2 розміром 9,20 кв.м,1-3 розміром 11,10 кв.м. Житлового будинку, споруд: Т-вбиральня площею 1,4 кв.м, В-навіс площею 6,2 кв.м,Б-сарай площею 21,7 кв.м, 1- Хвіртка, 2-Огорожа,3-Хвіртка, 4- Ворота, 5-Огорожа.

2. Визнати за ОСОБА_2 право власності в натурі на кімнату 3-3 розміром 7,90 кв.м, кімнату 3-2 розміром 8,40 кв.м,кімнату 1-3 розміром 3,60 кв.м,3-4розміром 11,30 кв.м,3-5 розміром 12,60 кв.м та підсобні приміщення Д-навіс розміром 6,0кв.м, Г-сарай-21,7 кв.м, г- прибудова 4,7 кв.м, Г/п- погріб, при наявності у відповідача офіційних дозволів на будівництво, по АДРЕСА_1 .

3. Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку в розмірах згідно ст.ст. 120, 121 ЗК України за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 09 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 17 липня 2020 року позовну заяву визнано неподаною і повернуто позивачу.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. Також просить винести ухвалу по факту знищення її позовних матеріалів.

Скарга мотивована тим, що позовна заява відповідає вимогам ст. 175,176 ЦПК України, а недоліки усунуто; в заяві про усунення недоліків позовної заяви нею зазначено про наявність спору між сторонами, і про необхідність призначення експертизи, в тому числі для визначення ціни позову за позовною вимогою про визнання права власності на земельну ділянку; в позовні заяві вона просила призначити експертизу і орієнтовно зазначила питання на вирішення експерта, які можуть бути визначенні в судовому засіданні; суд, повертаючи позовну заяву з додатками, не прошив і не пронумерував їх, а також повернув їх не в повному обсязі; суд позбавив її права на звернення до суду за захистом та права на правничу допомогу, не витребував необхідні докази, не призначив експертизу, не провів врегулювання спору за участю судді.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Згідно з частиною 2 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 09 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано позивачу усунути недоліки у строк не пізніше 5 днів з дня отримання копії ухвали, надавши належно оформлену заяву, а саме: на підтвердження своїх позовних вимог обґрунтувати позовні вимоги в частині виниклого спору між позивачем та відповідачем, сплатити належним чином судовий збір відповідно до кількості заявлених вимог та вимог закону, надати звіт про оцінку земельної ділянки, викласти клопотання про призначення експертиз відповідно до вимог закону.

На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 надала заяву, в якій зазначила про наявність спору між нею та відповідачем з приводу нерухомого майна. Що стосується ціни позову, то зазначила, що нею попередньо визначено ціну позову та сплачено судовий збір, а якщо суд дійде висновку, що ціна позову не відповідає дійсності, то він може самостійно визначити ціну позову, або призначити експертизу і для цього не потрібно подавати заяву про забезпечення доказів. Також суд першої інстанції неправомірно посилається на ст. 116, 117, 182, 183 ЦПК України.

Суд першої інстанції ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 17 липня 2020 року прийшов до висновку, що недоліки позовної заяви ОСОБА_1 у повному обсязі не усунуто, тому повернув позовну заяву, при цьому зазначив, що позивачем не надано доказів про відсутність заборон на нерухоме майно, на яке він просить визнати право власності за собою та за відповідачем, а також не зазначено ціну позову, яка повинна відповідати дійсній вартості майна на час розгляду справи, не надано звіту про оцінку земельної ділянки, та не сплачено судовий збір.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки суд зробив його з порушенням норм процесуального права, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи слідує, що позивач, звертаючись до суду із позовом заявила вимоги майнового характеру - визнання права власності на майно (частину житлового будинку та земельну ділянку).

У п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України зазначено, що у позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю майна.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що ціна позову становить 87 134 грн, однак, вартість земельної ділянки на даний час визначити неможливо. З метою визначення загального розміру земельної ділянки та її вартості просила призначити під час розгляду справи земельно-технічну експертизу.

До позовної заяви ОСОБА_1 додала звіт про незалежну оцінку вартості житлового будинку, з урахуванням якого сплатила судовий збір в розмірі 877 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна, або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Отже, у такому разі, якщо на день звернення до суду з позовом неможливо встановити точну вартість спірного майна, а встановлена позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна, суд мав попередньо визначити суму судового збору, що підлягає сплаті позивачем, з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Суд першої інстанції, не взявши до уваги пояснення позивача, викладені в позовній заяві та в заяві на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, щодо неможливості проведення оцінки вартості спірного майна на момент звернення з позовом до суду, попередньо не визначив суму судового збору, що підлягає сплаті позивачем з можливістю подальшої сплати недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Та обставина, що позивачем не надано доказів про відсутність заборон на нерухоме майно, на яке він просить визнати право власності, не може бути підставою для повернення позову, враховуючи роз`яснення, які містяться в п.7 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2, відповідно до якого суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишити заяву без руху та повертати заявнику.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Крім того, Європейський суд з прав людини задекларував, що «сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету» («Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), № 28249/95, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Вимога апеляційної скарги про постановлення ухвали по факту знищення позовних матеріалів задоволенню не підлягає, оскільки це не належить до повноважень суду апеляційної інстанції, визначених ст. 374 ЦПК України.

Апеляційний суд ухвалою від 13 серпня 2020 року ОСОБА_1 відстрочив сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 17 липня 2020 року до ухвалення апеляційним судом судового рішення у даній справі.

Враховуюче наведене, оскільки станом на день ухвалення постанови судовий збір не сплачено, з ОСОБА_1 підлягає стягненню сума відстроченого судового збору, пов`язаного із поданням апеляційної скарги у розмірі 420,40 грн.

Керуючись ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 17 липня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді С.К. Медвецький

Т.М. Шемета