22-ц/804/2918/20
263/7322/20

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 року місто Маріуполь

справа № 221/7444/19

провадження № 22-ц/804/2631/20

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Пономарьової О.М.,

суддів Биліни Т.І., Попової С.А.,

секретар судового засідання Грішко С.В.,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

заінтересовані особи ОСОБА_2 , Управління «Служба у справах дітей» Марупольської міської ради

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області у складі судді Ікорської Є.С. від 15 червня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатись на відстань ближче, ніж 500 метрів до місця проживання ОСОБА_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають за вказаною адресою, наближатись на відстань ближче, ніж 500 (п`ятсот) метрів до ОСОБА_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дитячого садку - Комунального дошкільного закладу «Український ясла-садок № 164 Управління освіти міської ради», який знаходиться за адресою: пр. Металургів 125-а, м. Маріуполь, Донецька область; вести листування, телефонні перемовини з ОСОБА_1 та з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переслідувати або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заява мотивована тим, що у заявника та заінтересованої особи ОСОБА_2 є спільна дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 періодично приходить до квартири, де вони мешкають з дитиною, та переслідує заявника, систематично вчиняє над нею фізичне та психологічне насильство.

Під час переслідувань та зустрічей із ОСОБА_2 останній висловлювався нецензурною лайкою, ображав, принижував ОСОБА_1 , вчиняв фізичне насильство відносно неї, у зв`язку з чим вона була вимушена викликати поліцію, внаслідок чого винесено терміновий заборонний припис строком на 10 днів з 02 червня 2020 року по 12 червня 2020 року.

ОСОБА_2 неодноразово порушував вимоги термінового заборонного припису, тому впевнена, що ситуація повториться, вона відчуває страх за своє життя, а також життя та здоров`я, психічний стан їх спільної дитини.

За вчинення домашнього насильства ОСОБА_4 неодноразово притягався до адміністративної відповідальності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , якому визначено наступне тимчасове обмеження його прав відносно ОСОБА_1 :

- заборонено ОСОБА_2 перебувати у місці проживання ОСОБА_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонено ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче, ніж 500 (п`ятсот) метрів до місця проживання ОСОБА_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонено ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче, ніж 500 (п`ятсот) метрів до ОСОБА_1 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дитячого садку - Комунального дошкільного закладу «Український ясла-садок № 164 Управління освіти міської ради», який знаходиться за адресою: пр. Металургів 125-а, м. Маріуполь, Донецька область;

- заборонено ОСОБА_2 вести листування, телефонні перемовини з ОСОБА_1 та сином ОСОБА_3 , переслідувати або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Встановлено строк обмежувального припису на 6 місяців.

Судове рішення мотивовано тим, що встановлена наявність конфлікту між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що мало наслідком звернення заявниці до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення домашнього насильства, відсутність бажання примирення, що дало суду підстави дійти висновку про наявність ризиків щодо повторного вчинення домашнього насильства, зокрема за місцем проживання чи роботи заявника.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

07 серпня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що звернення ОСОБА_1 із заявою про видачу обмежувального припису носить штучний характер, окільки вона має намір використовувати судове рішення, щоб зашкодити інтересам їх малолітньої дитини, позбавивши його права спілкування із батьком. У суда не було підстав зобороняти спілкування батька з сином, оскільки відсутні відомості про те, що він погано поводився з сином.

Суд першої інстанції порушив його право приймати участь у справі та надавати пояснення, відхиливши його клопотання про відкладення розгляду справи.

Доводи інших учасників справи

17 вересня 2020 року на адресу апеляційного суду від заявника ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що судом першої інстанції повністю з`ясовані обставини справи та вивчено надані докази. Висновки суду є законними та обгрунтованими, тому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 червня 2020 року без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Під час спільного проживання без реєстрації шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На теперішній час ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мешкають окремо, але ОСОБА_2 періодично приходить до квартири, де мешкає ОСОБА_1 з дитиною, та переслідує заявника, систематично вчиняє над нею фізичне та психологічне насильство, висловлюється нецензурною лайкою, ображає, принижує ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вона була вимушена викликати поліцію, вона відчуває страх за своє життя, а також життя та здоров`я, психічний стан їх спільної дитини.

Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 жовтня 2019 року (справа № 263/13822/19 провадження № 3/263/3680/2019) ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні відносно ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн.

Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 жовтня 2019 року (справа № 263/13821/19 провадження № 3/263/3679/2019) ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні відносно ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн.

Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2019 року (справа № 263/15111/19 провадження № 3/263/4021/2019) ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні відносно ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн.

08 червня 2020 року складений терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_2 серії АА № 059961 строком на 10 діб - з 02 червня 2020 року по 12 червня 2020 року.

Зі змісту Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001056 вбачається, що 28 квітня 2020 року до чергової частини Центрального ВП ГУНП в Донецькій області звернулась ОСОБА_1 щодо вчинення ОСОБА_2 відносно неї фізичного, психічного та економічного домашнього насильства. Попередня правова кваліфікація ст. 126-1 КК України.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 серпня 2020 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Попова С.А., Биліна Т.І.

Ухвалою апеляційного суду від 20 серпня 2020 року апеляційна скарга залишена без руху для усунення недоліків апеляційної скарги проведення оплати судового збору.

Ухвалою апеляційного суду від 27 серпня 2020 року відкрито апеляційне провадження у цій справі.

Ухвалою апеляційного суду від 10 вересня 2020 року справа призначена до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон).

Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до ст.1 Закону особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 цього Закону домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Положеннями ст. 26 Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до статті 350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців(ч.2). Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч.4)

Суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами і надав їм належну оцінку.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі є особами, які спільно проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою та мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 жовтня 2019 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні відносно ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн.

Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 жовтня 2019 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні відносно ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн.

Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 листопада 2019 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні відносно ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн.

08 червня 2020 року складений терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_2 строком на 10 діб - з 02 червня 2020 року по 12 червня 2020 року.

Зі змісту Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001056 убачається, що 28 квітня 2020 року до черговою частини Центрального ВП ГУНП в Донецькій області звернулася ОСОБА_1 щодо вчинення ОСОБА_2 відносно неї фізичного, психічного та економічного домашнього насильства. Попередня правова кваліфікація ст. 126-1 КК України.

За таких обставин, на підставі дослідження наданих заявником доказів, суд першої інстанції виходив з того, що доводи заявниці знайшли своє часткове підтвердження, та дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для застосування до ОСОБА_2 заходів тимчасового обмеження його прав і видав обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 строком на 6 місяців.

Суд виходив із наявності встановлених судовими рішеннями фактів вчинення психологічного та фізичного насильства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , а тому заслуговують на увагу доводи заявниці про те, що її життя та здоров`я під загрозою, систематичні випадки насильницьких дій призвели до постійних побоювань за свою безпеку, неможливості відчувати себе і дитину захищеними від повторення протиправних дій, збереження здоров`я дитини.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , оскільки згідно із частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суд під час вирішення такої заяви має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заходи спрямовані на захист потерпілих від насильства вживаються не після притягнення кривдника до відповідальності, а на підставі звернення постраждалої особи, стосовно якої існує реальна загроза вчинення насильства у сім`ї.

З матеріалів справи убачається наявність конфлікту між сторонами у справі, що мало наслідком звернення заявниці до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення домашнього насилля, відсутність бажання примирення у сторін, що дало суду підстави дійти висновку про наявність ризиків щодо повторного вчинення домашнього насильства, зокрема за місцем проживання чи роботи заявника.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи у відсутність апелянта, оскільки відповідно до п.2 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_2 отримував ухвалу про відкриття провадження, що підтверджується його заявою про відкладення розгляду справи (а.с.17). Тобто він був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Наведені ОСОБА_2 доводи щодо необхідності звернення за правовою допомогою, як підстави відкладення розгляду справи, не приймаються до уваги оскільки відповідно до частини другої ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у тому числі з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно з частиною 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо відсутності зв`язку між стосунками з дитиною та її матір`ю, оскільки положеннями Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дії ОСОБА_6 кваліфікуються, як домашнє насильство та можуть бути підставою для застосування обмежувального припису.

Судовим рішенням встановлено обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк шість місяців, які на час розгляду справи не сплинули.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду, були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно встановив обставини справи, перевірив доводи заявника, наданим доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про видачу обмежувалного припису.

Порушень норм процесуального права, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

За вказаних обставин, апеляційний суд доходить висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги - без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розподіл судових витрат

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки оскаржене судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 25 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач О.М. Пономарьова

Судді Т.І. Биліна

С.А. Попова