Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3205/16-ц Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р. А.
Категорія 26 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №296/3205/16-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Корольовський районний відділ Державної міграційної служби України в Житомирській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

за апеляційною скаргою ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 ,

на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира, ухвалене 11 липня 2016 року суддею Галасюком Р.А. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

06 квітня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»» (далі - Банк) звернулось до суду з позовом (а.с. 33-36 т.1), у якому просило в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 6238514 від 21 квітня 2008 року, укладеним між нею та Закритим акціонерним товариством «ПУМБ», правонаступником якого є Банк, звернути стягнення на предмет іпотеки - належну ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 , передану в іпотеку Банку на підставі договору іпотеки № 6238683 від 21.04.2008, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. та зареєстрованого в реєстрі за № 9283, для задоволення вимог Банку за кредитним договором № 6238514 від 21 квітня 2008 року, зі всіма змінами і доповненнями до нього, у сумі 7815,01 доларів США та 107694,27грн; встановити спосіб реалізації спірної квартири, шляхом проведення публічних торгів; виселити всіх осіб, що зареєстровані за адресою предмета іпотеки, з вищезазначеної квартири.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 11 липня 2016 року позов Банку задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 6238683 від 21.04.2008, а саме: квартиру, реєстраційний номер: 372329; загальна площа 102,4 кв.м., житлова площа 72,0 кв.м., що складається з чотирьох кімнат та службових приміщень та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і переданій в іпотеку Банку на підставі договору іпотеки №6238683 від 21.04.2008, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. та зареєстровано в реєстрі за № 9283, для задоволення вимог Банку за кредитним договором № 6238514 від 21 квітня 2008 року, зі всіма змінами і доповненнями до нього, у сумі 7815,01 доларів США та 107694,27 грн. Встановлено спосіб реалізації з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом проведення публічних торгів. Виселено всіх осіб, які зареєстровані за адресою предмета іпотеки, з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 151-152 т.1).

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 205-212 т. 1).

Зазначив, що квартира АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_6 відповідно до договору купівлі-продажу від 11.02.2016, укладеного між нею та ОСОБА_8 . Разом з тим, оскаржуваним рішенням звернуто стягнення на вказане нерухоме майно. Отже, вважає, що судове рішення ухвалене про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_6 , яка не була залучена до участі у справі. Водночас, вказав, що Банку було достовірно відомо про належність квартири на праві власності ОСОБА_6 , оскільки до позовної заяви було долучено інформаційну довідку від 31.03.2016, яка підтверджувала такі обставини.

Також послався на необхідність скасування заходів забезпечення позову, відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, вжитих ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2016 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Банку Панченко О.О. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначила, що ОСОБА_1 шляхом шахрайських дій на підставі підробленого судового рішення зняла обтяження з предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та здійснила відчуження спірної квартири, чим вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 388 КК України, за що була засуджена вироком Богунського районного суду м. Житомира від 26.04.2018, зміненого у частині покарання ухвалою Житомирського апеляційного суду від 29.10.2018. Тобто, ОСОБА_1 в порушення умов договору іпотеки та ст. 9 Закону України «Про іпотеку» відчужила предмет іпотеки без згоди іпотекодержателя, а тому договір купівлі-продажу квартири від 11.02.2016, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 є нікчемним, не створює правових наслідків для його сторін, і відповідно, прав покупця нерухомого майна ОСОБА_6 не набула. Отже, вважає, що не залучення останньої до участі у справі за позовом про звернення стягнення на квартиру, яка є предметом іпотеки, не має правового значення для вирішення справи.

В судовому засіданні представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав, представник Банку - Панченко О.О. апеляційну скаргу не визнала, просила залишити її без задоволення.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші її учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.04.2008 між Закритим акціонерним товариством «ПУМБ», правонаступником якого є Банк та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 6238514, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 108000,00 доларів США строком до 21.04.2020. У подальшому, 03.08.2009, між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду № 7864418, відповідно до якої відповідачу було надано додатковий транш у сумі 385000,00 грн.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, укладеним між Банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 укладений договір іпотеки № 6238683 від 21.04.2008, відповідно до якого в іпотеку Банку передано належне останнім нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 (а.с. 5-9 т.1).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином не виконувала, а тому позивач має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та вимагати виселення всіх зареєстрованих у ньому осіб.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, з матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви Банком було додано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка свідчила про те, що квартира АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 11.02.2016 належить ОСОБА_6 (а.с. 26 т. 1). Також Банк у своїй позовній заяві зазначав, що на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 22.07.2014 іпотеку на дану квартиру припинено, а право власності на вказане нерухоме майно передано іншій особі, проте згідно відповіді цього суду таке рішення не ухвалювалось (а.с. 25 т.1).

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув та вирішив питання про права ОСОБА_6 , яка є власником спірного нерухомого майна, проте не була залучена до участі у справі.

Пунктом 4 частини третьої статті 376 ЦПК України, обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм процесуального права у випадку прийняття судом рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до ст. ст. 367, 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції не має права залучати до участі у справі відповідача - власника квартири АДРЕСА_1 , - ОСОБА_6 , що унеможливлює ухвалення ним нового судового рішення за наслідками вирішення спору по суті за участі належних відповідачів.

Разом з тим, Банк не позбавлений права на звернення до суду першої інстанції з цими ж позовними вимогами до належних відповідачів.

Отже, враховуючи, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання про права та обов`язки ОСОБА_6 , яка не була залучена до участі у справі, рішення суду першої інстанції не може вважатися законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Банку.

Одночасно, відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України підлягають скасуванню заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 07 квітня 2016 року.

Аргументи відзиву на апеляційну скаргу щодо нікчемності укладеного ОСОБА_1 договору купівлі-продажу квартири, яка є предметом іпотеки, та наступного договору щодо відчуження цієї квартири ОСОБА_6 , колегія суддів вважає безпідставними з огляду на презумпцію правомірності правочину.

З позивача на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню 6789,17 грн судових витрат. Решта зайво сплачених ОСОБА_6 коштів на оплату судового збору можуть бути повернуті останній за її клопотанням.

Керуючись ст. ст. 158, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , задовольнити.

Заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 11 липня 2016 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_6 6789,17 грн судових витрат.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2016 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 10 березня 2020 року.