Справа № 159/3483/20
Провадження № 2/159/930/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

з участю секретаря Шокот С.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позовних вимог.

16 липня 2020 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 07.06.2012 року по 01.07.2020 року у сумі 104578,69 грн.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач посилається на наступні обставини: сторони є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 02 липня 2012 року ухвалено стягувати з відповідача на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини у розмірі 450 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Вказує, що рішення суду відповідач виконує неналежним чином, що призвело до утворення заборгованості по сплаті аліментів, розмір якої за період часу з 07.06.2012 року по 01.07.2020 року становить 15318,50 грн. У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача на її користь (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 104578,69 грн.

Рух справи в суді.

Позовну заяву подано до суду 16 липня 2020 року.

17 липня 2020 року до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Волинській області скеровано запит про місце реєстрації відповідача.

10.08.2020 року отримано повідомлення про реєстрацію відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою реєстрації: с.Куснища, Любомльський район Волинської області.

Ухвалою судді від 11.08.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 24.09.2020 року. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Позиція учасників судового розгляду.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано.

Позивач будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач в силу вимог ст. 128 ЦПК України, був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить розписка про вручення судової повістки від 21.08.2020 року, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується випискою з рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2012 року, після розірвання шлюбу залишено за позивачем ОСОБА_5 , дівоче прізвище « ОСОБА_6 ».

Згідно свідоцтва про народження, виданого повторно 09 липня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції у Волинській області, сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану від 09.09.2020 року, доводиться та обставина, що позивач та неповнолітній син сторін змінили прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_6 ».

02 липня 2012 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист на виконання рішення суду у цивільній справі 0306/3714/2012 (провадження 2/0306/948/2012) за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5 аліменти на дитину - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з 07 червня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Аналогічна позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 (справа №333/6020/16).

Судом встановлено, що відповідно до розрахунку по заборгованості зі сплати аліментів у ОСОБА_2 наявна заборгованість по сплаті аліментів за період з червня 2012 року по червень 2020 року в розмірі 15318,50 грн.

Крім цього, відповідно до цього розрахунку заборгованості по аліментах вбачається, що з червня 2012 року по червень 2020 року відповідачем було сплачено аліменти в розмірі 41410 грн.

Наданий позивачем розрахунок неустойки (пені) є правильним та відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року.

Разом з цим, оскільки розмір пені, яку прохає стягнути позивач в сумі 104578,69 грн. перевищує розмір самої заборгованості по аліментах, яка складає 15318,50 грн., суд приходить до висновку, що у відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України, підлягає стягненню з відповідача в користь позивача 15318,50 грн. пені.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Вказаний розмір неустойки є компенсацією матеріальних втрат, які зазнала в першу чергу дитина.

За приписами сімейного законодавства відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Належних та допустимих доказів в підтвердження відсутності вини ОСОБА_2 у прострочені сплати аліментів та утворенні заборгованості відповідачем не надано, не містять їх і матеріали справи.

Відтак, з огляду на докази надані сторонами суд дійшов висновку про необхідність стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 неустойки (пеня) в розмірі 15318,50 грн. за період з 07.06.2012 року по 01.07.2020 року.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст.12,76-81,141,258,259,263-265, ЦПК України, ст.ст.155, 196 Сімейного кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 07.06.2012 року по 01.07.2020 року в сумі 15318,50 грн. (п`ятнадцять тисяч триста вісімнадцять грн. 50 коп.).

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн.80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 24 вересня 2020 року.

Головуючий: В.О.Лесик