КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 756/7231/17

номер провадження: 22-ц/824/9318/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Орел П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Київенерго» - адвоката Дудніка -Дубіняка Дмитра Ігоровича на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 липня 2018 року у складі судді Луценка О.М., у за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Київенерго», третя особа: директор структурного відокремленого підприємства «Київські теплові мережі» Шовгель Сергій Володимирович, про визнання протиправними та скасування наказу про позбавлення премії й повернення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго»), третя особа: директор структурного відокремленого підприємства «Київські теплові мережі» (далі - СВП «Київські теплові мережі») Шовгель С.В., про визнання протиправними та скасування наказу про позбавлення премії й повернення коштів.

Позовна заява мотивована тим, що він працює на посаді старшого майстра служби газу СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» та є членом незалежної професійної спілки «Свобода» ПАТ «Київенерго», в якій його обрано на посаду першого заступника голови виконавчого комітету незалежної професійної спілки «Свобода» ПАТ «Київенерго». Вказував, що наказом директора СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» Шовгель С.В. від 27 квітня 2017 року № 754, його позбавлено премії через те, що він, як працівник, на якого покладено обов`язки з технічного обслуговування, ремонту та експлуатації газового обладнання, виконував роботи формально, з боку адміністративно-технічних працівників підрозділів не проводився достатній контроль за якістю та повнотою виконаних робіт підлеглими працівниками.

Вважав, що вказаним вище наказом його протиправно позбавили премії та частини заробітної плати, оскільки відповідачем не було дотримано вимог трудового законодавства щодо проведення службового розслідування, не відібрано від нього письмових пояснень до застосування дисциплінарного стягнення та у порушення вимог Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» відповідач не звертався до виборного органу незалежної професійної спілки «Свобода» ПАТ «Київенерго» про надання письмової згоди на позбавлення його частки заплати та притягнення його дисциплінарної відповідальності, членом якого він був. Зазначав, що він не допустив жодних порушень трудової дисципліни, посадові обов`язок виконує чесно та сумлінно, а основною причиною неякісного обслуговування газового обладнання є не забезпечення відповідачем його та працівників служби газу матеріалами, інструментами та обладнанням, необхідним для виконання цих видів робіт.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просив визнати протиправним та скасувати наказ СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» від 27 квітня 2017 року № 754 про позбавлення його частки зарплати (грошової премії); зобов`язати ПАТ «Київенерго» повернути йому частку заробітної плати (грошову премію) з урахуванням індексу інфляції.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» від 27 квітня 2017 року № 754 про позбавлення частки зарплати (грошової премії) ОСОБА_1 .

Зобов`язано ПАТ «Київенерго» повернути ОСОБА_1 належну йому частку заробітної плати (грошову премію) з урахуванням індексу інфляції.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року апеляційну скаргу представника ПАТ «Київенерго» - адвоката Дудніка-Дубіняка Д.І. задоволено. Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 липня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 01 червня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 20 грудня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з тих підстав, що суд апеляційної інстанції розглянув справу за відсутності позивача та його представника, які належним чином не повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що є порушенням вимоги ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Київенерго» - адвокат Дуднік - Дубіняк Д.І. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність факту накладення на позивача дисциплінарного стягнення та невірно застосував до спірних правовідносин положення ст.ст.147, 149, 252 КЗпП України, ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Вказує, що суд не звернув уваги на те, що відповідно до п.3.2.1 Положення про оплату праці в ПАТ «Київенерго», що є додатком № 1 до колективного договору, премія входить до складу фонду додаткової заробітної плати і відповідно до розділу 1 Положення про преміювання працівників ПАТ «Київенерго» за виконання виробничо-господарських показників додаток 2 до Положення про оплату праці, за своєю суттю премія є стимулюючою та заохочувальною виплатою індивідуального характеру покликаною матеріально заохотити працівника у виконанні планових завдань та показників виробничо-господарської діяльності. Зазначає, що пунктом 3.13 Положення про преміювання працівників ПАТ «Київенерго» передбачено, що премія може бути знижена за виробничі упущення та на відповідний розмір згідно переліку, наведеного в таблиці №1 і №2 до цього положення. Згідно з п.5 таблиці №2 Положення про преміювання у разі невиконання посадових, виробничих та технологічних інструкцій, нормативних і галузевих актів, доручень керівництва та ін., розмір премії може бути знижений до 100%. При цьому, згідно з п.3.6 Положення про преміювання керівник підрозділу здійснює оцінку роботи підпорядкованого йому персоналу і несе відповідальність за відповідність розміру премії особистому внеску працівника. Тому вважає, що премія є заохочувальною виплатою, розмір якої визначається за рішенням керівника підрозділу і згідно з діючими умовами колективного договору ПАТ «Київенерго» та не потребує додаткового узгодження з будь - яким органом. Так само і прийняття керівником рішення про зменшення до 100% (позбавлення, не нарахування) премії визначаються індивідуально для кожного працівника, за наявності підстав передбачених Положенням про преміювання і не потребують додаткового узгодження.

Тобто, діючі умови оплати праці, передбачають можливість зниження розміру премії, доплат за рішенням керівника працівника, у певних випадках, а тому прийняття такого рішення керівником не є зміною умов, зафіксованих в колективному договорі. Положення про оплату праці, яке є додатком №1 до чинного колективного договору ПАТ «Київенерго», було прийнято на спільній конференції адміністрації та трудового колективу, який представляла Рада профкомів ПАТ «Київенерго», тобто, вбачається наявність двосторонньої згоди на вчинення відповідних дій адміністрацією підприємства. Тому вважає, що судом помилково застосовано ч.ч.1,2 ст.252 КЗпП України та ст.41 Закону України «Про професійні спілки та гарантії їх діяльності», оскільки діючі умови праці, відображені у колективному договорі відповідача, оскаржуваним наказом не змінювались.

Відповідач ПАТ «Київенерго» і третя особа: директор СВП «Київські теплові мережі» Шовгель С.В. не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить розписка позивача ОСОБА_1 (а.с.174) та зворотнє повідомлення про вручення судової повістки представнику відповідача (а.с.176).

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку учасників справи такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону заочне рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, відповідно до наказу ПАТ «Київенерго» від 20 серпня 2002 року позивач ОСОБА_1 працює на посаді старшого майстра виробничої дільниці 1 групи дільниці з обслуговування газового господарства служби газу СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго».

Згідно з довідкою від 01 листопада 2016 року ОСОБА_1 є членом незалежної профспілки «Свобода» ПАТ «Київенерго», його обрано на виборну громадську профспілкову посаду - першого заступника голови виконавчого комітету незалежної професійної спілки «Свобода» ПАТ «Київенерго».

Відповідно до пункту 3.1 наказу директора СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» Шовгеля С.В. від 27 квітня 2017 року № 754, прийнято рішення не нараховувати премію за основними результатами діяльності за квітень 2017 року старшому майстру виробничої дільниці 1 групи дільниці з обслуговування газового господарства служби газу ОСОБА_1 через те, що він, як працівник, на якого покладено обов`язки з технічного обслуговування, ремонту та експлуатації газового обладнання, виконує роботи формально, з боку адміністративно - технічних працівників підрозділів не проводяться достатній контроль за якістю та повнотою виконаних робіт підлеглими працівниками.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що вирішення питання про позбавлення щомісячної премії позивача наказом від 27 квітня 2017 року є необґрунтованим і суперечить загальним засадам дисциплінарної відповідальності як виду юридичної відповідальності, положенням ст.ст.140, 147 та 149 КЗпП України.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що оскаржуваний наказ виданий без проведення службового розслідування та без належного звернення відповідача до його профспілкового виборного органу незалежної профспілкової спілки «Свобода», членом якого він був. Позивач вважав, що цим наказом його протиправно позбавили премії та частини заробітної плати. Зазначав, що дії відповідача є протиправними, притягнення його до дисциплінарної відповідальності шляхом позбавлення його премії.

Разом з тим, відповідно до ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Отже, при вирішенні спорів про виплату премій необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

На підприємствах можуть затверджуватися положення про преміювання.

Частина 3 ст.97 КЗпП України тільки зобов`язує власника встановлювати конкретні розміри премій з урахуванням вимог колективного договору, зміст якого повинен відповідати законодавству та угодам.

Законодавство не вимагає, щоб власник реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри премій, які виплачуються конкретним працівникам, повноваження повністю або частково позбавляти конкретного працівника премій обов`язково за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Власник має право самостійно вирішувати ці питання, якщо інше не передбачено положенням про преміювання (колективним договором).

Частина 4 ст.97 КЗпП України, яка забороняє власникові приймати одностороннє рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені у відповідному порядку, не стосується випадків, коли власник застосовує встановлені на підприємстві відповідно до законодавства умови оплати праці. Прийняття керівником підприємства на основі положення про преміювання і в межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру премій, позбавлення працівників премій повністю або частково, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, про яке працівник повинен бути заздалегідь попереджений.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року в справі № 755/22151/15-ц, провадження № 6-2790цс16 та у постанові Верховного Суду від 16 березня 2020 року у справі № 357/9161/17 (провадження №61-39921св18). Зокрема, Верховний Суд у постанові від 16 березня 2020 року дійшов висновку, що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування.

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.252 КЗпП України працівникам підприємств, установ, організацій, обраним до складу виборних профспілкових органів, гарантуються можливості для здійснення їх повноважень. Зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є.

Згідно з положеннями ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 , представник відповідач ПАТ «Київенерго» у суді першої інстанції зазначав, що невиплата премії позивачу за результатами господарської діяльності не є накладенням на нього дисциплінарного стягнення та не є зміною істотних умов праці, а тому не потребує проведення службового розслідування по даному факту та погодження таких дій з профспілковим органом, членом якого він є, відповідно до ч.ч.1,2 ст.252 КЗпП України. Вказував, що позивачу не виплачена премія згідно умов, встановлених у колективному договорі, укладеному на підприємстві і Положення про преміювання працівників, затвердженого його керівником. Тобто з урахуванням розміру фонду оплати праці та особистого внеску працівника в кінцевий результат виробничо-господарської діяльності підприємства, складності виконуваних ним робіт.

Разом з тим, позивач не надав доказів того, що при прийняті оскаржуваного наказу від 27 квітня 2017 року № 754 про ненарахування йому премії за основними результатами діяльності за квітень 2017 року, відповідачем було порушено внутрішні нормативно-правові акти, якими визначено умови та розмір таких виплат.

Також матеріали справи не містять даних про те, що оскаржуваним наказом 27 квітня 2017 року № 754 були змінені умови оплати праці, які встановлені колективним договором ПАТ «Київенерго», і таких доказів позивач суду не надав, що є його процесуальним обов`язком відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України.

При цьому колегія суддів враховує, що премія є заохоченням за виконану якісно роботу. У разі позбавлення премії як заохочення за ініціативою адміністрації, не може бути розцінено як притягнення до дисциплінарної відповідальності, а лише як зміна чи позбавлення розміру заохочення в результаті неякісно виконаної роботи.

Тому доводи позивача про те, що дії відповідача щодо невиплати йому премії є притягненням його до дисциплінарної відповідальності та потребують письмової згоди профспілкового виборного органу незалежної профспілкової спілки «Свобода», членом якого є позивач, є необґрунтованими з наведених вище підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.263, 264 ЦПК України наведених вище положень закону не врахував, належним чином не з`ясував характер та зміст заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про те, що позбавлення щомісячної премії позивача оскаржуваним наказом від 27 квітня 2017 року є необґрунтованим і суперечить загальним засадам дисциплінарної відповідальності як виду юридичної відповідальності, положенням ст.ст.140, 147 та 149 КЗпП України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування наказу про позбавлення премії.

Крім того, колегія суддів враховує, що відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.2 ст.264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

З наказу директора СВП «Київські теплові мережі» ПАТ « Київенерго» від 27 квітня 2017 року № 754 вбачається, що він стосується не тільки позивача, а й інших, які не були залучені до участі у справі.

Тому, визнавши протиправним та скасувавши наказ СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» від 27 квітня 2017 року № 754 вцілому, суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача повернути йому частку заробітної плати (грошову премію) з урахуванням індексу інфляції є похідними від позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу про позбавлення премії, у задоволенні яких апеляційним судом відмовлено, то вимоги позивача про зобов`язання відповідача повернути йому частку заробітної плати (грошову премію) з урахуванням індексу інфляції задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування наказу про позбавлення премії й повернення коштів.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі апеляційної скарги ПАТ «Київенерго» сплатило судовий збір у розмірі 1 057 грн 20 коп., що підтверджується платіжним дорученням № від 14 серпня 2018 року (а.с.75).

Позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відтак сплачений ПАТ «Київенерго» розмір судового збору за подання апеляційної скарги слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Київенерго» - адвоката Дудніка-Дубіняка Дмитра Ігоровича - задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 липня 2018 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Київенерго», третя особа: директор структурного відокремленого підприємства «Київські теплові мережі» Шовгель Сергій Володимирович, про визнання протиправними та скасування наказу про позбавлення премії й повернення коштів - відмовити.

Компенсувати за рахунок держави на користь акціонерного товариства «Київенерго» (ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 00131305, місцезнаходження юридичної особи: 85612, Донецька область, Мар`їнський район, місто Курахове, вулиця Енергетиків, 34) судовий збір у розмірі 1 057 грн 20 коп. у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: