Дата документу 03.03.2020 Справа № 314/143/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 314/143/16 Головуючий у 1 інстанції: Кофанов А.В.
№ 22-ц/807/998/20 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Остащенко О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 липня 2016 року за у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 липня 2016 року визнано мирову угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на наступних умовах:

1)За ОСОБА_2 визнається право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (згідно технічного паспорту Запорізького міжміського бюро технічної інвентаризації від 26.01.1989 року);

2)У свою чергу, ОСОБА_3 зобов`язується не чинити перешкод ОСОБА_2 в оформленні права власності на будинок, та зобов`язується висилитися з нього до 01 серпня 2016 року

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 то ОСОБА_3 про виселення закрити, оскільки сторони уклали мирову угоду, яка визнана судом.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду скасувати.

При апеляційному розгляді надійшло клопотання апелянта про відмову від апеляційної скарги.

Зазначене клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Клопотання надійшло поза межами судового засідання, жодних відомостей про те ким воно складене та підписано в справі немає, позаяк неможливо ідентифікувати особу, яка подала зазначене клопотання.

Клопотання не є мотивованим, не містить зазначення про спосіб вирішення суперечки, до того ж ОСОБА_1 у клопотанні зазначила про примирення сторін, тоді як у апеляційній скарзі зазначала, що судом ухвалене рішення в період коли відповідач була вже померлою особою.

Крім того, в справі містяться відомості про вочевидь грубі порушення закону, допущені при розгляді даної справи, які унеможливлюють залишення без змін оскаржуваного судового рішення.

За ст. 364 ЦПК, суд апеляційної інстанції не приймає відмову від апеляційної скарги за умов, передбачених законом.

У відповідності до положень ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Разом з тим, за положеннями ч. 4 зазначеної норми, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У відповідності до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам законності та обґрунтованості з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається. що ОСОБА_2 подано позов до ОСОБА_3 про усунення перешкод у володінні, розпорядженні та користуванні житловим будинком шляхом виселення.

Позовна заяви не відповідала вимогам закону щодо форми та змісту, проте суд першої інстанції не залишив її без руху саме з цих підстав.

Так, у заяві не міститься жодного обґрунтування позову, є посилання на те, що позивач є власником, хода чо справи додано технічний паспорт, з якого вбачалося, що спірний житловий будинок належав саме відповідачеві.

Тож суд не з`ясовував обставини, з яких підстав стороння особа порушує питання прос усунення перешкод шляхом виселення власника з належного їй будинку.

У суду взагалі не виникало питань щодо законності такого позову, не з`ясовувалися питання про те, чим та яким способом порушуються права позивача, яке він має відношення до спірного будинку тощо.

Позов подано до суду 12.01 2016 року та відповідачем зазначена ОСОБА_3 яка померла ще ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто майже за шість років до подання позову.

Відтак суд взагалі не досліджував жодних обставин справи, та його правових підстав, не з`ясовував яке відношенням має позивач до спірної будівлі, якщо він не є ані її власником, ані користувачем.

Після відкриття провадження в справі, судом витребувана інформаційна довідка з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка свідчила про те, що спірний будинок взагалі не зареєстрований у реєстрі прав власності на нерухоме майно,

Незважаючи на відсутність відповідача, відсутність відомостей про реєстрацію права власності на нерухоме майно та відсутність спору щодо права власності, суд визнав мирову угоду сторін.

З журналу судового засідання вбачається що були присутні обидві сторони, тоді як на час проведення засідання відповідач була вже померлою.

Відтак журнал викликає сумніви у його достовірності, в ньому йдеться про роз`яснення прав обом сторонам, встановлення їх осіб тощо.

Не здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами.

Незважаючи на предмет позову, за яким позивач просив виселити відповідачку зі спірного приміщення, суд першої інстанції визнав мирову угоду, у якій визнав право власності позивача на спірний будинок та зобов`язав відповідачку (яка до речі була зазначена у технічному паспорті як власник та була вже померлою) не чинити перешкод у оформленні права власності на будинок та виселитися з нього до 1 серпня 2016 року.

За ст. 207 ЦПК мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Аналогічні положення містилися у ЦПК, в редакції чинній на час ухвалення судового рішення.

Разом з тим, визнаючи мирову угоду, суд вийшов з межі заявлених вимог, фактично своїм рішенням здійснив оформлення права власності на будинок без будь-якого з`ясування фактичних обставин справи та дослідження підстав позову, наявності фактів порушення прав інших осіб тощо.

Суд має постановити ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними.

За таких обставин судом першої інстанції допущені грубі порушення закону, які тягнуть скасування оскаржуваного судового рішення.

Під час вирішення питання щодо належних процесуальних дій суду у разі встановлення факту смерті відповідача, що настала до моменту подання позову, слід виходити з визначення цивільної процесуальної правоздатності як передумови виникнення процесуальних відносин між сторонами.

Так, відповідно до ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК України) здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Згідно зі ст. 29 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. При цьому цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у день її смерті (ч. 4 ст. 25 Цивільного кодексу (ЦК України).

Результати аналізу зазначених правових норм дають підстави для висновку про те, що чинним законодавством України не передбачено можливості пред`явлення позову до особи, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України припинилася.

Якщо на стадії відкриття провадження у справі в результаті виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України суд встановить, що фізична особа відповідач знятий з обліку у відповідному органі реєстрації місця перебування та місця проживання особи у зв`язку із смертю, у відкритті провадження має бути відмовлено на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України у зв`язку з тим, що відповідна заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

У тому випадку, якщо факт смерті відповідача, що настала до подання позову, встановлено на стадії судового розгляду, провадження в справі має бути закрито у зв`язку з тим, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вказане, дана справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як позов заявлений до особи, яка не може бути стороною по справі, у зв`язку з відсутністю у неї правоздатності.

Враховуючи викладене та те, що позов пред`явлено до особи яка вже не мала цивільної правоздатності, судова колегія вбачає підстави для закриття провадження у даний справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку із тим, що справа не підлягає розгляду у судах у порядку цивільного судочинства.

Разом з тим позивач не позбавлений права пред`явити свої вимоги до спадкоємців відповідача.

Керуючись ст. ст. 255, 374, 376, 379, 377, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 липня 2016 року у цій справі скасувати.

Провадження в справі закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 березня 2020 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков