Номер провадження: 22-ц/813/3462/20
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Карпової Ольги Вікторівни на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Одеська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

26 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту, що рішення виконавчого комітету ОМР від 02.12.1998 № 1016 є підставою для передачі безкоштовно у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1000 кв. м. ( АДРЕСА_1 ), що була виділена померлому ОСОБА_2 .

У судовому засіданні представник заявниці адвокат Карпова О.В. пояснила, що вимога про встановлення вищезазначеного факту базується на спадкових правах ОСОБА_1 , вона є спадкоємицею померлого ОСОБА_2 , якому зазначена ділянка була передана безкоштовно рішенням виконавчого комітету ОМР від 02.12.1998 № 1016. У разі звернення ОСОБА_2 до уповноважених органів із заявою про передачу безкоштовно у власність даної земельної ділянки її довірительці буде відмовлено і запропоновано оформити документи спочатку.

Представник заінтересованої особи заперечував проти задоволення заяви.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту, що рішення виконавчого комітету ОМР від 02.12.1998 № 1016 є підставою для передачі безкоштовно у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1000 кв. м. ( АДРЕСА_1 ), що була виділена померлому ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Карпова О.В. ставить питання про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року тапостановлення нової - про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що до суду апеляційної інстанції в зазначений день і час: 26.02.2020 року, на 13.00 год. учасники справи не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, у тому числі заявник ОСОБА_1 через свого представника адвоката Карпову О.В. (а.с. 35,36, 43-47).

З цих підстав, та з врахуванням строків розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність слухання справи у відсутність її учасників, неявка яких до суду визнана судом неповажною, на підставі наявних у справі доказів.

При цьому, колегія суддів зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна (далі Конвенція), стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Колегія суддів також виходить із того, що у своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці ЄСПЛ, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінки компетентних органів влади.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» та у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2019 року, справа № 922/4244/17 зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Таким чином, аналіз викладених вище обставин в їх сукупності дає підстави стверджувати про неналежне здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.ст. 268, 382 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З цих підстав, та враховуючи, що суддя колегії суддів Одеського апеляційного суду Гірняк Л.А. в період з 01 по 07 березня 2020 року перебувала у відрядженні, датою складення цього судового рішення є 10.03.2020 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, районний суд виходив з того, що з заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, зокрема про встановлення факту родинних відносин, але не спір про право цивільне.

Згідно до ч.6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Як зазначається у п.1 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, для оформлення в порядку спадкування права власності на земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння.

Разом з тим, представник Одеської міської ради у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви.

Крім того, з відповіді Головного управління Держгеокадастру в Одеській області вбачається, що за гр. ОСОБА_2 не зареєстровано право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки в даній справі існує спір про право, а саме між заявником ОСОБА_1 і Одеською міською радою, представник якої Юраш В.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви (а.с.20-21), висновок суду про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду повністю відповідає вимогам ч. 6 ст. 294 ЦПК України та узгоджується з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Зазначеними обставинами спростовуються доводи заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в даному випадку відсутній спір про право на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Інших обгрунтованих доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, апеляційна скарга заявника не містить.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу у справі постановлено у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, п.1 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Карпової Ольги Вікторівни залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра