Справа № 366/147/20
Провадження № 2/366/200/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІменемУкраїни

27 лютого 2020 року Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого - судді Гончарука О.П.,при секретарі - Потопальській О.В.,розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Іванків без участі сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Феневицької селищної ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,-

встановив:

Позивач просить суд визнати за нею право власності на будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , мотивуючи тим, що вказаний вище житловий будинок належав її батьку ОСОБА_2 який за життя склав заповіт, яким заповідав все належне йому майно позивачці. Позивачка є єдиною спадкоємицею, хто прийняв спадщину, у зв`язку з чим звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на вказаний житловий будинок (спадкове майно, яке належало спадкодавцю ОСОБА_2 на день його смерті) з тих підстав, що ОСОБА_2 відсутній документ, який посвідчує право власності спадкодавця на вказане спадкове майно.

Позивачем подана заява про розгляд справи без її участі.

Відповідач Феневицька сільська рада Іванківського району Київської області просили розглянути справу без участі представника та не заперечували проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши докази, суд дійшов таких висновків:

Згідно свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу - позивачка є донькою померлого ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Феневичі Іванківського району Київської області.

Згідно заповіту від 04.04.2018 р. ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповідав позивачці ОСОБА_1 .

Заповіт на день смерті спадкодавця не змінений і не скасований.

Інших спадкоємців за заповітом немає.

Позивачка у строк, визначений ст. 1270 ЦК України, подала до приватного нотаріусу Іванківського районного нотаріального округу Київської області Білану Є.Г. подала заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Постановою № 02/02-31 від 08.01.2020 року приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу Київської області Білан Є.Г. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок. Додатково повідомлено, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла ОСОБА_1 , заявою № 120 від 02.05.2019 року. Інших спадкодавців не має.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.01.2020 року приватний нотаріус Іванківського районного нотаріального округу Київської області спадщину за заповідом після смерті ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 земельну ділянку розміром 1,8774 га, яка розташована на території Феневицької селищної ради Іванківського району Київської області, яка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 836495, виданого Іванківською районною державною адміністрацією Київської області, 28 жовтня 2010 року та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 23.

Згідно Погосподарських книг виконкому Феневицької сільської ради, головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із технічного паспорта на житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що спірний житловий будинок "А" загальною площею 78,1 кв. м. та житловою площею 37,3 кв. м. з господарськими спорудами гараж "Б", сарай - "В", "Г", "К", літня кухня - "Д", вбиральня "Ж", літній душ - "З", навіс - "Л",колодязь № 1, свердловина № 2, огорожа № 3-7, що замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1 .

Згідно листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області № 2176 від 11.12.2019 року вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи право власності на будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано. До 2019 року технічна інвентаризація будинку не проводилась, довідки про технічний стан (у тому числі про площу) не видавались.

Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1. ст. 1267 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р. та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966р., який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995р., та інших нормативно-правових актів.

Так, згідно п. 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Пунктом 7 даної Інструкції передбачено, що така реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N 1, зокрема, на підставі свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів.

Факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується записами з погосподарської книги № 1 , особовий рахунок № НОМЕР_2 , за якою головою домогосподарства є ОСОБА_2 .

Із технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, виготовленого на замовлення ОСОБА_1 , вбачається, що спірний житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 78,1 кв. м., житловою площею 37,3 кв. м. з господарськими спорудами гараж "Б", сарай - "В", "Г", "К", літня кухня - "Д", вбиральня "Ж", літній душ - "З", навіс - "Л",колодязь № 1, свердловина № 2, огорожа № 3-7.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належав на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Тому даний будинок увійшов до майна, на яке відкрилась спадщина, і воно було успадковане за законом його донькою ОСОБА_1 .

Таким чином позивач прийняв спадщину після батька і набула право власності на належний батьку вказаний нею будинок в порядку спадкування, тобто з законних підстав.

Оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна із законних підстав, то позивач має право на судовий захист.

Таким чином, позов є обґрунтований і підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 328, 1216-1218, 1223, 1261, 1267, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 12,13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з наступних будівель і споруд:

-житловий будинок, загальною площею 78,1 кв.м. (жила площа 37,3 кв.м), вказаний в технічному паспорті под. літерою «А»;

-надвірні будівлі: прибудова «1а», ганок «а2», гараж «Б», сарай «В,Г,Д», літня кухня «Д», вбиральня «Ж», літній душ «З», навіс «Л», колодязь № 1, свердловина № 2, ворота з хвірткою № 3, огорожа № 4, 6, 7, ворота № 5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Повний текст рішення виготовлено 27.02.2020 р.

Суддя: О.П. Гончарук