ПОСТАНОВА

Іменем України

11 березня 2020 року м. Кропивницький

справа № 386/1053/19

провадження № 22-ц/4809/592/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Суровицької Л. В., Черненка В. В.

секретар Бодопрост М. М.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», представники за довіреностями - Гребенюк Олександр Сергійович, Крилова Олена Леонідівна, Науменко В`ячеслав Вікторович,

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 15 січня 2020 року у складі судді Шкамерди К. С. у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - банк) звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05 грудня 2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

У зв?язку з порушеннями зобов?язань за кредитним договором відповідач, станом на 31 серпня 2019 року має заборгованість у розмірі 11923 грн. 75 коп., з яких: 497 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом, 8896 грн. 01 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1724 грн. 85 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 555 грн. 89 коп. - штраф (процентна складова).

Просив стягнути з відповідача на користь банка заборгованість у розмірі 11923 грн. 75 коп. та судові витрати у розмірі 1921 грн.

Заочним рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 15 січня 2020 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за договором б/н від 05 грудня 2008 року в сумі 497 грн. заборгованості за кредитом. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, в частині незадоволених позовних вимог, ухвалити нове рішення про задоволення вимог у цій частині. Зазначає, що відповідач був належним чином проінформований про умови кредитування, в тому числі щодо сплати процентів за користування кредитом, а також пені та штрафів, на що суд не звернув жодної уваги. На підставі вказаної заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку встановлено кредитний ліміт 500 грн. Відповідач здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою та отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Такі дії свідчать про укладення сторонами кредитного договору. Із виписки про рух коштів вбачається, що відповідач користувавсяв кредитними коштами. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 08 липня 2019 року у справі № 923/760/18, твердження суду про те, що укладений між сторонами договір не містить підписів відповідача (позичальника) під Умовами та правилами - є нікчемними і безпідставними, оскільки такий договір є договором приєднання і жодного підпису відповідача під публічними розміщеними Умовами та правилами закон не вимагає. Також в підписаній відповідачем заяві вказано базову процентну ставку за користування кредитом, а у підписаній довідці про умови кредитування також зазначено умови щодо сплати пені та штрафів. Отже, у даній справі не може бути взята до уваги позиція Верховного Суду, висловлена Великою Палатою у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки умови кредитування належним чином погоджені із відповідачем, що підтверджується підписаною ним заявою та довідкою про умови кредитування. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту та неустойки.

Апеляційне провадження відкрито 17 лютого 2020 року (а.с.85), ухвалою від 26 лютого 2020 року справа призначена до розгляду з повідомленням учасників справи на 11 березня 2020 року (а.с.92).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В засіданні апеляційного суду представник банку підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач ОСОБА_1 , повідомлена про дату, час та місце розгляду справи під розписку (а.с.89,94, 97) в засідання апеляційного суду не прибула, причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подавала.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції правильно врахував правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, в якій зазначено, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, наданий банком витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов?язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені.

За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Виходячи із встановленого ст. 13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, зокрема, в частині збільшення розміру процентів та збільшення тіла кредиту за рахунок своєчасно несплачених процентів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо неустойки та процентів в розмірах та порядку нарахування, відображених у розрахунках банку, оскільки надані позвичаем Умови та правила надання банківських послуг підпису відповідача не містять (а.с.10-15).

Матеріалами справи підтверджується, що 05 грудня 2008 року відповідач підписала заяву про видачу кредитної картки, в якій зазначено розмір кредитного ліміту у сумі 500 грн., процентну ставку за користування кредитом 30 відсотків річних та порядок погашення заборгованості щомісячно у розмірі 7% від суми заборгованості. (а.с.8). В порушення вимог ст.89 ЦПК України в рішенні суду першої інстанції взагалі відсутня правова оцінка зазначеної заяви.

В позовній заяві позивач, посилаючись на поданий ним розрахунок заборгованості, зазначав, що взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач виконує неналежним чином, у зв?язку з чим станом на 31 серпня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 11923 грн. 75 коп., з яких: 497 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом, 8896 грн. 01 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1724 грн. 85 коп. - заборгованість за пенею та комісією, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 555 грн. 89 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.5-7).

Аналізуючи наданий позивачем розрахунок станом на 31 серпня 2019 року, колегія суддів зазначає, що в заяві про видачу кредитної картки відповідач погодилася сплачувати відсотки за процентною ставкою 30% із розрахунку 360 днів в рік і саме за такою відсотковою ставкою банк мав право нараховувати відсотки, однак на тіло кредиту 497 гривень банк безпідставно внарахував відсотки в сумі 8896 грн.01 коп., що не відповідає процентній ставці, зазначеній в заяві позичальника.

Станом на 26 березня 2010 року заборгованість за відсотками складала 195 грн.06 коп. (а.с.5), з 31 березня 2010 року тіло кредиту не змінювалося та становило 497 грн., із зазначеної суми проценти на рік складають 149 грн.10 коп. (497:360х30), тому відсотки за період з 31 березня 2010 року по 31 серпня 2019 року складають 1424 грн.73 коп. (149.10:360х3440 днів), а за весь період - 1619 грн.79 коп. ( 195.06+1424.73).

За таких обставин, виходячи з умов кредитування, які викладені в підписаній відповідачем заяві, наведений в розрахунку розмір процентів є неправильним і відповідач мала б сплатити відсотки за користування кредитом в сумі 1619 грн.79 коп. Суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про відсутність передбачених законом підстав для стягнення відсотків за користування кредитом.

Позивач також надав до суду довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна», посилаючись на те, що вона підписана відповідачем, яка погодилася сплачувати неустойку в розмірах, визначених в цій довідці (а.с.9).

Однак ця довідка взагалі не містить ні прізвища, імені, по батькові позичальника, ні реквізитів кредитного договору або кредитної картки або рахунку позичальника, а тому ідентифікувати до якого кредитного договору та якої особи позичальника відноситься ця довідка неможливо.

Оскільки встановлення відповідальності сторін за невиконання умов договору у вигляді неустойки є істотними умовами кредитного договору, який укладається між сторонами в письмовій формі, то колегія суддів, оцінивши надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог в частині стягнення неустойки за правилами ст. 89 ЦПК Україниприходить до висновку про відсутність передбачених законом та договором підстав для стягнення з відповідача пені, комісії і штрафів на загальну суму 2530 грн.74 коп., оскільки відсутні належні та допустимі докази наявності підписаного відповідачем зобов`язання про сплату неустойки та її розмір в разі порушення умов договору про повернення кредитних коштів.

Рішення суду в частині відмови в стягненні комісії, неустойки є правильним, а доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідачем повернуто банку 3635 грн. 15 коп., з яких банк зарахував 3585 грн.15 коп. на погашення заборгованості за пенею, штрафом, комісією, сплата яких взагалі не передбачена умовами договору.

Правовий висновок про зарахування на погашення тіла кредиту сплачених позичальником коштів, які кредитор безпідставно зарахував на погашення неустойки при відсутності домовленості про її сплату в підписаній відповідачем заяві - анкеті викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 545/2248/17, провадження № 61-11459св19.

Наведені вище розрахунки свідчать, що в межах заявлених позовних вимог відсутня заборгованість позичальника за відсотками, тому саме з цих підстав позов про стягнення відсотків не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в позові про стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що сплата відсотків не передбачена умовами договору, однак такий висновок суду не відповідає обставинам справи і зроблений судом внаслідок неналежної оцінки заяви позичальника, тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній частині з підстав, зазначених у цій постанові.

Оскільки за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не ухвалює судове рішення про задоволення позову, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне ішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 15 січня 2020 року змінити у мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 березня 2020 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: Л. В. Суровицька

В. В. Черненко