Дата документу 11.03.2020
Справа № 501/811/19

У Х В А Л А

11 березня 2020 року м. Чорноморськ Одеської області

Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Смирнова В.В.,

при секретарі Ясенчук Г.С.,

справа № 501/811/19.

Сторони не з`явились.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чорноморську Одеської області скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко Сергія Володимировича та бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького,13, ) щодо не розгляду та ненадання відповіді на неодноразові заяви стягувача та невиконання рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року під час виконання судового рішення у виконавчому провадженні №49868375,

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий виклад позиції сторін та їх правове обґрунтування.

18.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко Сергія Володимировича та бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького,13, ) щодо не розгляду та ненадання відповіді на неодноразові заяви стягувача та невиконання рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року під час виконання судового рішення у виконавчому провадженні №49868375.

В скарзі зазначив, що 27.04.2018 року Іллічівський міський суд Одеської області по адміністративній справі № 501/536/17 визнав протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В. щодо внесення відомостей до Вимоги № 467/23 від 23.08.2016 року про встановлення розміру заборгованості перед ОСОБА_1 та скасував Вимогу державного виконавця № 467/23 від 23.08.2016 року про виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду та Постанову від 13.09.2016 року щодо закінчення виконавчого провадження № 49868375. Але рішення суду не виконувалось.

05.11.2018 року Іллічівський міський суд Одеської області поадміністративній справі № 501/2675/18 прийняв Ухвалу, якою задовольнив

скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України та визнав неправомірною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України щодо виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області по адміністративній справі №501/536/17. Крім цього, суд зобов`язав Департамент державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України здійснити примусове виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області по адміністративній справі № 501/536/17 від 27.04.2018 року.

Лише після цього, на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27.04.2018 року по адміністративній справі № 501/536/17, постановою від 12.12.2018 року, тобто через 7 місяців після рішення суду, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Сіренко С.В. поновлено Виконавче провадження № 49868375. Але ніякі дії після цього не здійснено. До наступного часу посадовцями Міністерства юстиції України не здійснено жодних заходів щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року в частині виконання рішення національного суду, як було зазначено у Вимозі державного виконавця № 467/23 від 22.06.2016 року.

Держава Україна усіма можливими заходами ухиляється від сплати грошових коштів та цинічно не виконує узятих на себе зобов`язань, згідно з укладеною мировою угодою, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини.

Заявник ОСОБА_1 змушений звернутись до суду зі скаргою, та просить суд:

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко Сергія Володимировича та бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ( 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13; ) щодо не розгляду та ненадання відповіді на неодноразові заяви стягувана під час виконання рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року у виконавчому провадженні № 49868375, а саме:

-про прийняття Постанови № 49868375 про відновлення виконавчого провадження до виконання від 30.12.2018 року;

-про здійснення певних дій щодо виконання зобов`язань Держави згідно із Мировою угодою, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини №64511/12 від 19.11.2015 року;

-про надання інформації про хід виконавчого провадження № 49868375 від 04.01.2019 року;

-про здійснення певних дій щодо виконання зобов`язань Держави згідно із Мировою угодою, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 14.02.2019 року.

Зобов`язати відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ( 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13; ), під час виконання рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року у виконавчому провадженні № 49868375, вжити необхідних заходів щодо сплати боржником, Урядом України, боргу Держави у сумі 119 тисяч 371 гривні 59 копійок, відповідно до зобов`язань Уряду України, які виникли на підставі мирової угоди, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини №64511/12 від 19.11.2015 року;

Зобов`язати Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Січових Стрільців, 73; ; адреса для листування 01001 м. Київ, вул. Городецького 13) здійснити примусове виконання рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року.

Заявник сповіщався належним чином, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності, просив задовольнити заявлені вимоги (а.с. 8).

Боржник Держава Україна, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду скарги, до суду не з`явився ,про причини неявки суд не повідомив, відзив на скаргу не надав.

старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В. та бездіяльність відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги, до суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, відзив на скаргу не надали.

2. Фактичні обставини, встановлені судом.

27.04.2018 року Іллічівський міський суд Одеської області по адміністративній справі № 501/536/17 визнав протиправними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В. щодо внесення відомостей до Вимоги № 467/23 від 23.08.2016 року про встановлення розміру заборгованості перед ОСОБА_1 та скасував Вимогу державного виконавця № 467/23 від 23.08.2016 року про виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду та Постанову від 13.09.2016 року щодо закінчення виконавчого провадження № 49868375. Але рішення суду не виконувалось (а.с. 10-14).

05.11.2018 року Іллічівський міський суд Одеської області поадміністративній справі № 501/2675/18 прийняв Ухвалу, якою задовольнивскаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України та визнав неправомірною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України щодо виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області по адміністративній справі №501/536/17. Крім цього, суд зобов`язав Департамент державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України здійснити примусове виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області по адміністративній справі № 501/536/17 від 27.04.2018 року (а.с. 15-18).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27.04.2018 року по адміністративній справі № 501/536/17, постановою від 12.12.2018 року, тобто через 7 місяців після рішення суду, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України Сіренко С.В. поновлено Виконавче провадження № 49868375. Але ніякі дії після цього не здійснено. До наступного часу посадовцями Міністерства юстиції України не здійснено жодних заходів щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року в частині виконання рішення національного суду, як було зазначено у Вимозі державного виконавця № 467/23 від 22.06.2016 року (а.с. 19-21).

Держава Україна усіма можливими заходами ухиляється від сплати грошових коштів та цинічно не виконує узятих на себе зобов`язань, згідно з укладеною мировою угодою, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини.

20.01.2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В., на підставі розгляду службової записки в.о. Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року про виконання рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року, було відкрито виконавче провадження № 49868375, про що прийнято відповідну постанову. В постанові зазначено про те, що боржником є Держава, Уряд якої готовий виконати рішення національних судів, які ще підлягають виконанню та сплатити заявнику 1 000 євро. «Сума 1 000 евро є відшкодуванням будь-якої матеріальної чи моральної шкоди, а також судових та інших витрат, буде конвертована в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу. Держава виплатить вище зазначені кошти і виконає рішення національних судів, які ще підлягають виконанню, протягом 3-х місяців з дати повідомлення про Ухвалення Судом рішення, відповідно до пункту 1 ст. 37 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У випадку не сплати цих сум і невиконання рішень національних судів протягом зазначеного тримісячного строку Уряд зобов`язується сплатити пеню за період з моменту спливу тримісячного строку і до моменту остаточного розрахунку у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в цей період, до якої має бути додано три відсоткові пункти».

22.06.2016 року у Вимогі державного виконавця № 467/23 зазначено, що «згідно з рішенням Суду, держава Україна взяла на себе зобов`язання протягом трьох місяців виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними та сплатити 1 000 евро. Відповідно до вказаного рішення Суду необхідно виконати постанов Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2012 року № 2а/1570/8165/2011». Крім цього, у Вимогі зазначено, що «необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Суд також наголошує, що держава не може виправдовувати нестачею коштів не виконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади. Зазначаємо, що тривале невиконання рішення Європейського суду з прав людини, зокрема в частині не виконання рішення національного суду, що було підставою для звернення до Європейського суду, дає особі право на повторне звернення до Європейського суду». Рішення Європейського суду з прав людини не виконано остаточно до наступного часу.

23.08.2016 року у Вимогі державного виконавця № 467/23 посадовець виконавчої служби Сіренко С.В., на підставі відомостей, які не відповідають дійсності, протиправно самостійно встановив розмір заборгованості перед ОСОБА_1 , у розмірі 2 357, 92 грн. нібито, відповідно до Постанови Одеського окружного адміністративного суду по справі № 2а/157/8165/2011, від 17.12.2012 року та зазначив про необхідність її виконання. Посадовець виконавчої служби ОСОБА_2 вимагав від Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Міністерства юстиції України, «в зв`язку з тим, що рішення національного суду боржником самостійно не виконано, необхідно сплатити ОСОБА_1 вище вказану заборгованість по виконанню рішення національного суду, яка досі є не погашеною». Тим самим посадовець ОСОБА_2 стверджує, що рішення національного суду по адміністративній справі № 2а/157/8165/2011 від 17.12.2012 року не виконано. У вказаному рішенні суду не встановлена сума заборгованості перед ОСОБА_1 , а зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області) «здійснити перерахунок з 13 серпня 2008 року та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до подання Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ МВС України в Одеській області від 29.09.2011 року за № 14/1029, з урахуванням процентної надбавки за вислугу років», про що неодноразово мною вказувалось у Клопотаннях до виконавчої служби (а.с. 22-29).

Постановою від 13.09.2016 року відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України закінчено виконавче провадження по справі ВП № 49868375(а.с. 30-36).

31.03.2017 року Іллічівським міським судом Одеської області за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко С.В. та Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито провадження у адміністративній справі.

23.03.2017 року колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в результаті розгляду матеріалів адміністративної справи № 501/2172/15-а, визнала протиправною бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області у не перерахунку та не виплаті мені пенсії та зобов`язала вчинити певні дії щодо перерахунку та виплати пенсії. Судово-економічна експертиза яку, за ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області по адміністративній справі № 501/2172/15-а, проведено Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз, встановила розмір заборгованості пенсійного фонду по невиплаті мені пенсії та суму компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 , яка складає 72 277 гривень 46 коп. (а.с. 37-43).

Пенсійний фонд України подав касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України.

24.04.2017 року Вищим адміністративним судом України (далі ВАсУ) відкрите касаційне провадження № К/800/13265/17. В своїй постанові ВАсУ відмовив Головному управлінню пенсійного фонду України в Одеській області в задоволені клопотання про зупинення виконання постанови по адміністративній справі № 501/2172/15-а від 23.03.2017 року. Лише після цього пенсійний фонд України частково виконав рішення суду та сплатив06.05.2017 року, разом із пенсією, частину заборгованих мені коштів у розмірі 80 676 гривень (разом із пенсією за травень сплачено 91 419 грн.). Виплачувати суму боргу компенсаційних виплат пенсії посадовці пенсійного фонду відмовились.

18.09.2018 року колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду по матеріалам адміністративної справи № 501/2380/17 прийняла постанову, якою визнала протиправними дії Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в здійснені компенсації несвоєчасно одержаних ОСОБА_1 сум пенсії та стягнула із Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області суму компенсації втрати частини доходів станом на 01.02.2016 року у сумі 72 277 грн. 46 коп.(суму, яку встановлено судово-економічною експертизою по справі № 501/2172/15-а )та зобов`язала Головне Управління пенсійного фонду України в Одеській області вчинити певні дії щодо розрахунку та виплати суми компенсації втрати частини доходів ОСОБА_1 за період з 01.02.2016 по01.06.2017 року (а.с. 44-50).

Згідно листа від 08.10.2018 року за № 16586/03 Головного Управління пенсійного фонду України в Одеській області зазначено, що «Головним управлінням буде забезпечено виконання судового рішення в добровільному порядку. Згідно з проведеним розрахунком сума компенсації відсутня, копія розрахунку компенсації додається».

Відповідно до висновку експертного дослідження № 162 Е, яке проведено Одеським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, сума компенсації витрат частини доходів за період з 01.02.2016 по 01.06.2017 складає 15 915 гривень 49 копійок (а.с. 51-59).

Рішення суду набрало юридичної сили та 09.10.2018 року судом видано виконавчий лист, який разом із відповідною заявою, 11.10.2018 р. направлено до виконання Головному управлінню Казначейської служби України в Одеській області, але до наступного часу рішення суду не виконано.

27.12.2018 року за № 16-08/3168-8801 із Головного управління Казначейської служби України в Одеській області отримав відповідь на скаргу ОСОБА_1 , в якій відмовлено у виплаті боргу Держави у сумі 72 277 грн. 46 коп. в зв`язку з відсутністю коштів. Але Держава не може виправдовувати невиконання рішення суду нестачею коштів (а.с. 60-63).

08.01.2019 року звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України із заявою про здійснення певних дій щодо виконання зобов`язань Держави згідно із Мировою угодою, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.20015 року, а саме розрахунку суми боргу ОСОБА_3 та встановлення розміру пені, яка виникла з причини несвоєчасної виплати боргу, під час здійснення дій у виконавчому провадженні № 49868375.

До наступного часу відповіді щодо результатів розгляду заяви не отримав.

09.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України із заявою про надання інформації про хід виконавчого провадження № 49868375.

Згідно із висновком експертного дослідження № 1Е від 25.01.2019 року, яке проведено Одеським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, та відповідно до зобов`язань Уряду України про сплату «пені за період з моменту спливу тримісячного строку і до моменту остаточного розрахунку у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в цей період, до якої має бути додано три відсоткові пункти», загальний розмір грошових коштів, які повинна сплатити Держава Україна за порушення виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 20.04.2019 по 01.01.2019 складає 96 634,96 гри. (а.с. 76-84).

Держава, повинна сплатити мені 112 тисяч 550 гривень 45 копійок (15 915 гривень 49 копійок + 96 тисяч 634 гривні 96 копійок) та відшкодувати вартість експертних досліджень, які проведено Одеським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України у сумі : 6 тисяч 821 гривня 14 копійок ( 3 376.80 + 33.77 грн услуги банка = 3 410.57, відповідно до квитанції № 8 та 8/КЗ від 28.01.2019 за дослідження № 1 Е від 25.01.2019; 3376.80 + 33.77 грн услуги банка, відповідно до квитанції № 195 та 195/КЗ від 23.10.2018 за дослідження № 162 Е від 25.10.2018, разом : 6 821.14).

Таким чином, відповідно до зобов`язань Уряду України про виконання рішень національних судів, що зазначено у мировій угоді, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.20015 року, Держава Україна повинні сплатити скаржнику (112 550.45+6 821.45) 119 тисяч 371 гривню 59 копійок (а.с. 85-89).

14.02.2019 року скаржник звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України із заявою про здійснення певних дій щодо виконання зобов`язань Держави згідно із Мировою угодою, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.20015 року, а саме стягнення із боржника, яким визнано Уряд України, суми боргу ОСОБА_3 , відповідно до висновків експертних досліджень, які проведено Одеським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України.

Заяву отримано, про це свідчить підпис уповноваженої особи Департаменту державної виконавчої служби на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 64-75).

4. Висновки суду та їх правове обґрунтування.

Оцінивши аргументи сторін та докази, надані учасниками на їх підтвердження, суд дійшов висновку про задоволення скарги з наступних підстав:

Відповідно до частини першої ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, поставлених іменем України, та рішень інших органів, виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець, здійснюючи примусове виконання судових рішень, є суб`єктом владних повноважень, а оскарження його рішення, дій, бездіяльності відноситься до справ адміністративної юрисдикції.

Відповідно до вимог п.1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до п. 3 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавчепровадження» та п.2.1.4 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 15.12.99 №74/5, державний виконавець розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Суд також погоджується з аргументом заявника про звільнення її від сплати судового збору за подачу скарги до суду з врахуванням правової позиції, висловленої Великою палатою ВС у постанові від 18.01.2018 року у справі №565/256/15-ц. Провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір. Ні розділом VII ЦПК, ні Законом України від 8 липня 2011 року "Про судовий збір" не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Керуючись ст.ст. 259-261, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сіренко Сергія Володимировича та бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького,13, ) щодо не розгляду та ненадання відповіді на неодноразові заяви стягувача та невиконання рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року під час виконання судового рішення у виконавчому провадженні №49868375 - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ( 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13; ) щодо нерозгляду та ненадання відповіді на неодноразові заяви стягувана під час виконання рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року у виконавчому провадженні № 49868375, а саме: -

-про прийняття Постанови № 49868375 про відновлення виконавчого провадження до виконання від 30.12.2018 року;

-про здійснення певних дій щодо виконання зобов`язань Держави згідно із Мировою угодою, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини №64511/12 від 19.11.2015 року;

-про надання інформації про хід виконавчого провадження № 49868375 від 04.01.2019 року;

-про здійснення певних дій щодо виконання зобов`язань Держави згідно із Мировою угодою, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 14.02.2019 року.

Зобов`язати відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ( 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13; ), під час виконання рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року у виконавчому провадженні № 49868375, вжити необхідних заходів щодо сплати боржником, Урядом України, боргу Держави у сумі 119 тисяч 371 гривні 59 копійок, відповідно до зобов`язань Уряду України, які виникли на підставі мирової угоди, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини №64511/12 від 19.11.2015 року;

Зобов`язати Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (м. Київ, вул. Січових Стрільців, 73; ; адреса для листування 01001 м. Київ, вул. Городецького 13) здійснити примусове виконання рішення Європейського суду з прав людини № 64511/12 від 19.11.2015 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Іллічівського міського

суду Одеської області Смирнов В.В.