РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" лютого 2020 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Верніка В.М.

із участю : - секретаря Яковець К.В.,

- позивача ОСОБА_1 ,

- відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Жмеринка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 27.11. 2019 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 із вимогами припинити з 01.01.2014 року стягнення аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання їх доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягувати на його користь з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1059 грн, починаючи з дня пред`явлення позову, до досягнення дитиною повноліття. У позовній заяві позивач виклав наступну позицію. 08.01.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який у 2009 році було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За виконавчим листом Жмеринського міськрайонного суду з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, починаючи з 18.07.2008 року і до повноліття дитини. З 2014 року донька проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. З цих підстав вважає потрібним припинити стягнення аліментів з нього. З того моменту, як донька почала проживати з ним, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Неодноразово він звертався до ОСОБА_2 з проханням допомогти доньці матеріально, однак всі його прохання вона ігнорувала, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто (а.с.1-3,26-28).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 24.12.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано п`ятидений термін для усунення недоліків (а.с.22).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 24.01.2020 року за наслідком усунення недоліків відкрито провадження у даній справі, та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників та свідків (а.с.35).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю з викладених у позовній заяві обгрунтувань. Додатково пояснив, що дитина тривалий період часу проживає з ним. Віднедавна відповідачем виготовлена картка для отримання аліментів на утримання їх з позивачем доньки ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 отримує кошти на дану картку, якими розпоряджається на власний розсуд. Остання відмовилась передати картку з нарахуваннями доньці. Питання щодо визначення місця проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 він з відповідачем не вирішував, вважаючи достатнім факту проживання дитини в одному житловому приміщенні разом з ним. Просив задоволити позов.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала. Пояснила, що вона мала домовленість лише з матір`ю позивача про те, що дитина буде проживати з нею, а відповідач буде бачитися з донькою у вихідні дні та на канікулах. Також вона надавала довіреність свекрусі на отримання останньою коштів, які сплачує ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 . Зазначила, що неодноразово зверталася до свекрухи, щоб забрати доньку, однак та не погоджується повернути їй дитину. Питання щодо місця проживання їх дочки безпосередньо з ОСОБА_1 вона ні в який спосіб не вирішувала.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 сторони у справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Згідно копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 позивач ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи загального захворювання (а.с.6 на звороті).

Відповідно до копії виконавчого листа, виданого Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області 02.10.2008 року, 09.09.2008 року присуджено стягувати аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, починаючи з 17.07.2008 року і до повноліття дитини (а.с.7).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 29.08.2019 року, затвердженого Браїлівським селищним головою Резедентом В.Д. , будинок АДРЕСА_2 за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка сторін у справі проживає разом із своїми батьком ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_6 та чоловіком останньої, якому належить вказаний будинок (а.с.8).

Відповідно до довідки "Браїлівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. В.О.Забаштанського" Жмеринської районної РДА, батько дитини ОСОБА_1 постійно цікавиться навчанням та займається її вихованням, у повному обсязі забезпечує дитину всім необхідним шкільним приладдям (а.с.9).

Згідно довідки Жмеринського відділу Головного управління ПФУ у Вінницькій області від 20.09.2019 року №1268/02-7-19 розмір пенсії позивача ОСОБА_1 складає 2000 грн., утримання аліментів по 800 грн. щомісячно, залишок боргу по аліментах станом на 20.09.2019 року становить 5640,90 грн.(а.с.10).

Відповідно до довідки виконкому Браїлівської селищної ради Жмеринського району без номеру та дати, що поивач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , до складу сім`ї входить дочка ОСОБА_3 , яка перебуває на його утриманні (а.с.11).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У ідповідності до положень ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Так, позивачем ОСОБА_1 в установленому порядку не вирішено з відповідачем ОСОБА_2 спір про місце проживання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_3 .

Порядок вирішення такого спору органом опіки та піклування визначений у пункті 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866, та передбачає подання відповідної заяви службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини, до якої слід долучити копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про шлюб та докази розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

У разі неможлвості врегулювання спору в порядку рішення органу опіки та піклування відповідно до ч.1,2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу (СК) України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

За змістом ст.181 СК України аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Позивач зазначив, що він не звертався також до органів опіки та піклування з питанням перевірки цільового призначення використання коштів відповідачем, які він сплачує на утримання доньки ОСОБА_3 та заходів вжиття повернення коштів ним не вживалося.

Таким чином, в судовому засіданні не встановлено підстав щодо добровільного або примусового врегулювання питання проживання неповнолітньої ОСОБА_3 разом з позивачем ОСОБА_1 , який є батьком, умова стосовно чого передбачена законом у визначенні аліментів щодо їх стягнення саме на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Зокрема, таким підтвердженням не є факт проживання лише в одному будинку даних осіб, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що він визначається обставинами дозволу матері дитини на проживання дочки сторін в будинку разом із її бабусею ОСОБА_6 , чим заздалегідь не охоплюється право проживання дитини разом з її батьком - позивачем ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного, а насамперед враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що розмір аліментів, стягуваних з позивача на користь відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до її повноліття, не є значним та непомірним або такоим, що становить позивача у тяжке матеріальне становище. Натомість обставини, наведені ним у якості підстав припинення стягнення аліментів, не відповідають вимогам матеріального закону та не свідчать про необхідність припинення стягнення оспорюваних аліментів з позивача, а також стягнення на його ім`я з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки.

При таких обставинах, безпосередньо встановлених в ході судового розгляду, позовні вимоги визнаються необґрунтованими та не підлягають задоволенню судом у повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 3, 4, 10, 12, 13, 82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 274, 279 ЦПК України, ст.141, 161, 179-184, 192 СК України, суд -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо припинення стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , присуджених згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09.08.2008 року, - відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення на його ім`я з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1059 гривень щомісячно з дня пред`явлення позову, - відмовити.

Рішення набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Повне судове рішення складено 02.03.2020 року.

Суддя Вернік В.М.