ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4980/20 Справа № 206/6775/19 Суддя у 1-й інстанції - Румянцев О. П. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Заворотного К.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк на заочне рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 лютого 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року АТ КБ Приватбанк звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог АТ КБ Приватбанк посилалися на те, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 06 травня 2014 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 1900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до умов договору кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 1900 грн., а ОСОБА_3 зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки, передбачені договором. Банк свої зобов`язання за угодою виконав, надавши ОСОБА_3 кредит у сумі визначеній в договорі, однак позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилася загальна заборгованість за кредитом та відсотками у сумі 15 343 грн. 27 коп., яка складається із: 1897 грн. 74 коп. - заборгованість за кредитом, 13445 грн. 53 коп. - заборгованість за відсотками. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер. Спадкоємцями померлого позичальника є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та, відповідно до ст.1278 ЦК України, є таким, що прийняли спадщину після позичальника ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . 15 серпня 2019 року до спадкоємцям померлого позичальника було направлено лист-претензію з вимогою погашення заборгованості за кредитним договором, однак ніяких дій з боку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не було вчинено. На підставі викладеного банк просив суд стягнути із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором б/н від 06 травня 2014 року у розмірі 15 343 грн. 27 коп.

Заочним рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі АТ КБ Приватбанк просить заочне рішення суду від 14 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення позовних вимог АТ КБ Приватбанк в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, АТ КБ Приватбанк посилалися на те, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 06 травня 2014 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 1900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.1-3).

Позичальник ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер (а.с.106).

Банк зазначав, що у порушення умов кредитного договору, за життя ОСОБА_3 свої зобов`язання належним чином не виконував, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком заборгованості, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 28 лютого 2018 року становить 15 343 грн. 27 коп., яка складається із: 1897 грн. 74 коп. - заборгованість за кредитом, 13445 грн. 53 коп. - заборгованість за відсотками (а.с.7, 8).

АТ КБ Приватбанк, звернувшись до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - спадкоємців після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , просили суд стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 15 343 грн. 27 коп. (а.с.1-3).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ Приватбанк, суд першої інстанції посилався на відсутність доказів стосовно того, що відповідачі є спадкоємцями померлого позичальника, однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, АТ КБ Приватбанк посилалися на те, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 06 травня 2014 року позичальник ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 1900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом (а.с.1-3).

Позичальник ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.9).

Відповідно до положень п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Згідно з п.1.1.7.3 умов та правил надання банківських послуг, картрахунок відкритий на невизначений термін та може бути закритий за заявою держателя.

Пунктом 1.1.7.12 передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк.

Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки.

Згідно з пунктом 2.1.1.2.11. Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Згідно з п.2.1.1.3.5 умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунку клієнтів, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, яка підлягає сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами(договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік відповідно до п.2.1.1.12.6 правил користування платіжною карткою.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту та оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.

В п.2.1.1.12.11 правил користування платіжною карткою зазначено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових зобов`язань та інших обов`язків за цим договором.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер (а.с.106).

Банк зазначав, що у порушення умов кредитного договору, за життя ОСОБА_3 свої зобов`язання належним чином не виконував, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком заборгованості, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 28 лютого 2018 року становить 15 343 грн. 27 коп., яка складається із: 1897 грн. 74 коп. - заборгованість за кредитом, 13445 грн. 53 коп. - заборгованість за відсотками (а.с.7, 8).

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він мешкав разом з померлим. Для того, щоб встановити факт сумісного проживання спадкоємця зі спадкодавцем, нотаріус за місцем відкриття спадщини перевіряє в паспорті відмітку про реєстрацію проживання спадкоємця та встановлює місця реєстрації проживання померлого за довідкою органів реєстрації. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину через подання заяви до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в строк, встановлений для цього законодавством, тобто шестимісячний строк. Своїми діями спадкоємець перериває для себе строк для прийняття спадщини і стає власником майна. Якщо спадкодавець подав заяву про відмову від спадщини у встановлений для цього строк, вважається, що він відмовився від спадщини.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

07 листопада 2018 року, АТ КБ Приватбанк, дізнавшись про смерть позичальника ОСОБА_3 , направили до Восьмої Дніпровської державної нотаріальної контори претензію кредитора з проханням повідомити спадкоємців про наявність заборгованості спадкодавця перед банком та включити ці вимоги до спадкової маси (а.с.105).

Із копії спадкової справи, заведеної Восьмою Дніпровською державною нотаріальною конторою після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що спадкова справа заведена за претензією кредитора АТ КБ Приватбанк (а.с.105).

Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , до нотаріальної контори не зверталися.

З відомостей адресної-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області вбачається, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на день смерті позичальника ОСОБА_3 були зареєстровані та постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до ст.1278 ЦК України, є таким, що прийняли спадщину після позичальника ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12 серпня 2018 року кредитором - банком до спадкоємців померлого позичальника були направлені листи-претензії з вимогою погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.50, 51).

Стосовно позовних вимог банку до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , слід зазначити банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за відсотками.

На підтвердження укладення між АТ КБ Приватбанк та ОСОБА_3 кредитного договору, банком було надано суду копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 06 травня 2014 року (а.с.9).

Однак, банком не було надано суду доказів на підтвердження видачі кредитної картки за життя позичальнику ОСОБА_3 із зазначенням її номеру за кредитним договором б/н від 06 травня 2014 року.

У Анкеті-заяві від 06 травня 2014 року взагалі не зазначена сума кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 1900 грн., який, як стверджує банк, надавався за життя позичальнику ОСОБА_3 , взагалі не зазначено розмір процентної ставки за кредитом (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги АТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - спадкоємців після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , є недоведеними належними та допустимими доказами у справі, а тому у задоволенні позовних вимог банку до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід відмовити у звязку з недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги АТ КБ Приватбанк щодо доведеності позовних вимог банку належними доказами у справі не підтверджуються.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу АТ КБ Приватбанк слід задовольнити частково, заочне рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ Приватбанк.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк задовольнити частково.

Заочне рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 лютого 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - скасувати.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді