Справа №824/117/20
провадження: № 2-вк/824/132/2020
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі головуючого судді Писаної Т.О. при секретарі Сидоренко А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Компанії Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) про визнання і надання дозволу на виконання Другого часткового остаточного рішення Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольма від 12 червня 2020 року (у складі арбітрів: головуючого - Георгіоса Петрочілоса, арбітрів: Ірини Назарової, Вольфганга Пітера) у справі V 2016/114 про стягнення з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" з будь-якого поточного рахунку на користь Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) арбітражних витрат в сумах 2 739 784,53 євро, 344 415,38 шведських крон, 7 971,59 доларів США, 10 940,05 фунтівстерлінгів, -

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року до Київського апеляційного суду надійшла заява Компанії Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) в особі представника стягувача - адвоката Шаповал С.М. про визнання і надання дозволу на виконання Другого часткового остаточного рішення Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольма від 12 червня 2020 року (у складі арбітрів: головуючого - Георгіоса Петрочілоса, арбітрів: Ірини Назарової, Вольфганга Петера) у справі V 2016/114 про стягнення з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" з будь-якого поточного рахунку на користь Компанії Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) арбітражних витрат в сумах 2 739 784,53 євро, 344 415,38 шведських крон, 7 971,59 доларів США, 10 940,05 фунтів стерлінгів.

Заява мотивована тим, що Арбітражний інститут Торгової палати м. Стокгольма (далі по тексту - Арбітражний суд, міжнародний комерційний арбітраж) розглянув справу за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (далі по тексту АТ "Укргазвидобування", боржник) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" (Україна) (далі по тексту ТОВ "Карпатигаз") та Компанії Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) (Королівство Швеція) (далі по тексту - заявник).

Другим частковим остаточним рішенням Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольма від 12 червня 2020 року у межах справи V 2016/114 вирішено:

"189. З наведених вище причин, Арбітражний суд, відхиляючи усі інші твердження та вимоги :

(i) ПОСТАНОВЛЯЄ, що частки Учасників СД у спільних правах вимоги, спільних зобов`язаннях та у спільному майні Учасників СД складають:

(a) УГВ - 76,1%

(b) Карпатигаз - 0,015%

(c) Місен - 23,9%

(ii) НАКАЗУЄ :

(a) сторонам намагатися досягти згоди щодо чистої вартості спільного майна учасників СД в українській гривні станом на 11 липня 2018 року, ґрунтуючись на висновках Арбітражного суду, наведених у пунктах 160-170 цього Рішення, і з урахуванням домовленості сторін, зафіксованої в абзаці (ii) пункту 121 цього Рішення, згідно з якою чисту вартість спільного майна Учасників СД слід зменшити на 237 507 020,04 грн відповідно до Мирової угоди укладеної з ЦФЛ;

(b) сторони повинні повідомити Арбітражному суду протягом 60 днів з дати винесення цього рішення або протягом довшого обумовленого сторонам періоду, чи вдалося їм досягнути домовленості;

(c) у разі не досягнення домовленості між сторонами, Арбітражний суд визначатиме чисту вартість спільного майна Учасників СД у подальшому Кінцевому рішенні.

(iii) ПОСТАНОВЛЯЄ , що УГВ повинно сплатити :

(a) Місен: суму, що дорівнює 23,9% чистої вартості спільного майна Учасників СД;

(b) Карпатигаз: суму, що дорівнює 0,015% чистої вартості спільного майна Учасників СД;

така вартість встановлюється або за домовленістю сторін, або її визначає Арбітражний суд відповідно до наведеного вище абзацу (ii) пункту 189.

(iv) НАКАЗУЄ ТА ПОСТАНОВЛЯЄ, що сума, яку УГВ зобов`язане сплатити Місен та Карпатиукргаз у силу абзацу (iii) пункту 187 -

(а) визначається в українські гривні;

(b) сплачується УГВ протягом 30 днів з моменту досягнення сторонами домовленості або її визначення Арбітражним судом відповідно до наведеного вище абзацу (ii) пункту 189 (далі - «Дата виплати»);

(c) коригується з урахуванням індексу інфляції з Дати виплати до моменту здійснення остаточного платежу, що розраховується згідно з індексом інфляції для промислової продукції, встановленим Державною службою статистики України; та

(d) передбачає нарахування відсотків у розмірі 3% річних з Дати виплати до моменту здійснення остаточного платежу на простій, а не складеній основі.

(v) ПОСТАНОВЛЯЄ ТА НАКАЗУЄ, що станом на дату здійснення УГВ виплати відповідно до наведеного вище абзацу (iv) пункту 187, у повному обсязі, частки Відповідачів у спільних права вимоги, спільних зобов`язаннях та майні (матеріальному та нематеріальному), що знаходиться у спільній власності Учасників СД, перелік якого надається у Додатку до цього Рішення, переходять та вважаються переданими Позивачу.

(vi) НАКАЗУЄ Позивачу сплатити Відповідачам 2 739 784, 53 євро, 344 415,38 шведських крон, 7 971,59 доларів США, 10 940,05 фунтів стерлінгів на покриття арбітражних витрат Відповідачів у цьому арбітражному провадженні.

(viі) ПОСТАНОВЛЯЄ, що Позивач повинен компенсувати 65% Витрат на арбітражне провадження (тобто Гонорари арбітражних суддів, адміністративний збір та витрати, понесені Арбітражним судом та Торговою палатою м. Стокгольм), які повинні бути визначенні Радою директорів Торгової палати м. Стокгольм відповідно до статті 43 Регламенту Торгової палати м. Стокгольма.

(viii) ЗАЛИШАЄ за собою всі інші питання, які можливо, необхідно буде вирішити у Кінцевому рішенні.".

Указане Друге часткове остаточне рішення було прийняте відповідно до ст. 38 Регламенту Торгової палати м. Стокгольм (далі - Регламент ТПС), прийнятого у 2010 році та чинного станом на початок арбітражного провадження, про що вказано у преамбулі Другого часткового остаточного рішення. Нормою ст. 40 Регламенту ТПС передбачено, що арбітражне рішення є остаточним та обов`язковим для сторін з моменту його винесення.

Рішення міжнародного комерційного арбітражу є остаточним і оскарженню не підлягає, у зв`язку з чим заявник просив визнати його рішення та надати дозвіл на його виконання в частині стягнення з АТ "Укргазвидобування" на користь Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) арбітражних витрат в сумах 2 739 784, 53 євро, 344 415,38 шведських крон, 7 971,59 доларів США, 10 940,05 фунтів стерлінгів.

Ухвалою суду від 09 липня 2020 року відкрите провадження у справі та запропоновано боржнику подати можливі заперечення.

Боржником АТ "Укргазвидобування" (Україна) подано до суду письмові заперечення, в яких зазначено, що заява Компанії Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) не відповідає резолютивній частині Другого часткового остаточного рішення, оскільки заявник просить суд змінити зміст указаного рішення, що є недопустимим. Так, у рішенні Арбітражний суд наказує позивачу сплатити грошові кошти на покриття арбітражних витрат обом відповідачам у арбітражному провадженні, тоді як заявник просить видати наказ про стягнення цих коштів лише на його користь.

Крім того, рішення Арбітражного суду містить явні та очевидні дефекти, які не можуть бути усунуті ні сторонами справи V 2016/114, ні Київським апеляційним судом, тому визнання та надання дозволу на виконання такого арбітражного рішення є неможливим, оскільки суперечитиме принципу юридичної визначеності.

Так представник боржника зазначає, що у резолютивній частині Другого часткового остаточного рішення (п.189) містяться помилки, зокрема щодо визначення часток Учасників СД у спільних правах вимоги, спільних зобов`язаннях та у спільному майні Учасників СД. Також містяться інші описки, які були визнані сторонами цього арбітражного провадження.

Ураховуючи зазначені обставини представник АТ "Укргазвидобування" - адвокат О.Собко просить заяву залишити без задоволення.

Заявник 10 вересня 2020 року подав до Київського апеляційного суду заяву та докази направлення указаної заяви іншим сторонам, у якій просить визнати в Україні рішення Арбітражного суду з урахуванням Виправлення до цього рішення від 18 серпня 2020 року та надати дозвіл на його виконання в частині стягнення арбітражних витрат, які були заявником змінені, а саме зменшені. До заяви додано нотаріально завірену копію Виправлення до Другого часткового остаточного рішення від 18 серпня 2020 року Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольма у справі V 2016/114 із засвідченим перекладом на українську мову, яку заявник просив долучити до справи.

В судовому засіданні представник заявника Компанії Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) та представник ТОВ "Карпатигаз" заяву у цілому підтримали, просили задовольнити, пославшись на відсутність підстав для відмови у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, передбачених ст.ст. 468 та 478 ЦПК України.

Представник боржника АТ "Укргазвидобування" у судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу з підстав, викладених у запереченнях.

Представник боржника АТ "Укргазвидобування" у судовому засіданні не заперечував проти долучення до матеріалів справи Виправлення до Другого часткового остаточного рішення від 18 серпня 2020 року, однак заперечив проти розгляду заяви з урахуванням змін заявника щодо зменшеного розміру арбітражних витрат, оскільки вважав, що розгляд таких змін потребує відкладенню розгляду справи з метою надання заперечень на такі зміни.

Представник Компанії Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) ураховуючи заперечення боржника АТ "Укргазвидобування" заявив у судовому засіданні про підтримання своєї заяви від 10 вересня 2020 року лише щодо долучення Виправлення до Другого часткового остаточного рішення від 18 серпня 2020 року, та не підтримує, а відтак відмовляється від заяви в частині зменшення розміру арбітражних витрат, що присудженні рішенням міжнародного комерційного арбітражу, про надання дозволу на виконання якого подано заяву.

Відповідні дії представника Компанії Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) узгоджуються із обсягом повноважень, передбачених змістом доданої до заяви довіреності (а.с. 226, Т.2).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява Компанії Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB), подана представником стягувача - адвокатом Шаповалом С.М., про визнання і надання дозволу на виконання рішення Другого часткового остаточного рішення Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольма від 12 червня 2020 року (у складі арбітрів: головуючого - Георгіоса Петрохілоса, арбітрів: Ірини Назарової, Вольфганга Петера) у справі V 2016/114 про стягнення з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" з будь-якого поточного рахунку на користь Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) арбітражних витрат в сумах 2 739 784,53 євро, 344 415,38 шведських крон, 7 971,59 доларів США, 10 940,05 фунтів стерлінгів, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини щодо визнання та виконання рішень міжнародних комерційних арбітражів в Україні врегульовані статтею V Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йоркська Конвенція), яка набула чинності для України 10 січня 1961 року, ст.ст.35, 36 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" та положеннями Розділу IX ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та ст.36 цього Закону, яка містить підстави для відмови у визнанні або у виконанні арбітражного рішення.

При цьому згідно приписів ст.5 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене в цьому Законі.

Отже, вирішуючи питання про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не може оцінювати, чи законним є прийняте рішення, обговорювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.475 ЦПК України питання визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом за заявою стягувача відповідно до цієї глави, якщо боржник має місце проживання (перебування) або місцезнаходження на території України. Заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом трьох років з дня прийняття рішення міжнародним комерційним арбітражем.

Відповідно до ч.1 ст.477 ЦПК України заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається суддею одноособово в судовому засіданні з повідомленням сторін, неявка сторін, належним чином повідомлених, не перешкоджає судовому розгляду заяви.

Згідно із ст. 481 ЦПК України визнання рішень міжнародного комерційного арбітражу, що не підлягають примусовому виконанню, здійснюється в порядку, передбаченому цією главою, з урахуванням особливостей, встановлених главою 2 цього розділу. Указаною главою врегулювано визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 7 ст. 473 ЦПК України у визнанні в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, може бути відмовлено з підстав, встановлених статтею 468 цього Кодексу.

Положеннями указаної статті встановлено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно із ч.2 указаної статті передбачено, що якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: 1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; 2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи; 3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; 4) якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; 5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; 6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; 7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; 8) якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання; 9) в інших випадках, встановлених законами України.

За наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню (ч. 6 ст. 473 ЦПК України).

Відповідно до статті V Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йоркська Конвенція), ст.478 ЦПК України та ст.36 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо: 1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або 2) якщо суд визнає, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

За результатами розгляду заяви (в частині, що підлягає примусовому виконанню) суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення арбітражу (ч.1 ст.479 ЦПК України).

Судом встановлено, що 10 червня 2002 року між Дочірньою Компанією "Укргазвидобування" Національної акціонерної Компанії "Нафтогаз України" (Україна) та ТОВ "Карпатигаз" (Україна) укладено Договір №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи.

В подальшому до договору були внесені зміни: від 05 січня 2004 року; від 19 листопада 2004 року Додатковою угодою №2 до договору про спільну діяльність №3 від 10 червня 2002 року; від 01 березня 2010 року додаткового угодою №3 до договору №3 про спільну діяльність між ДК "Укргазвидобування" та ТОВ "Карпатигаз".

Додатковою угодою від 25 лютого 2011 року №4 про внесення змін та доповнень до Договору №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року, укладеного між ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" та ТОВ "Карпатигаз", у п. І цієї угоди Учасник - 1 та Учасник - 2 вирішили залучити до спільної діяльності та включити до складу учасників Договору Учасника - 3. У зв`язку з цим відповідно до п. ІІ угоди в преамбулі Договору слова: "в подальшому Учасники, уклали даний Договір про наступне:" замінено текстом наступного змісту: "Компанія Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB), яка належним чином зареєстрована та діє відповідно до законодавства Королівства Швеції, іменована надалі - Учасник -3, в особі директора Thomas Soderlind , який діє на підставі рішення ради директорів від 30 листопада 2010 року, з третьої сторони, в подальшому всі разом - Учасники."

Відповідно до п.16.2 указаної Додаткової угоди №4 про внесення змін та доповнень до Договору №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року, укладеного між ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" та ТОВ "Карпатигаз", учасники, ураховуючи також залучену цією Додатковою угодою Компанію Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB), домовились, що докладатимуть зусиль для вирішення всіх спорів та суперечностей між ними за цим Договором або у зв`язку з ним шляхом переговорів і консультацій. У випадку, якщо Учасники не зможуть досягти згоди шляхом переговорів та консультацій, вони домовились передавати будь-який спір, розбіжність або вимогу, що виникає з або пов`язана із цим Договором або його порушенням, припиненням або чинністю (надалі - "Спір") на остаточний розгляд арбітражу відповідно до Регламенту Арбітражного Інституту Торгової Палати м. Стокгольма. Місцем арбітражу буде м. Стокгольм, Королівство Швеція. Кількість арбітрів дорівнює 3 (трьом). Арбітражний розгляд здійснюватиметься англійською мовою з синхронним перекладом українською мовою.

У зв`язку із виникненням спору АТ "Укргазвидобування" звернулося з позовом до Компанії Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) (Королівство Швеція) та ТОВ "Карпатигаз" до Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольма.

12 червня 2020 року у межах справи V2016/114 між АТ "Укргазвидобування" (Україна) (позивачем) та ТОВ "Карпатигаз" (Україна) і Компанією Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) (Королівство Швеція) Арбітражним інститутом Торгової палати м. Стокгольм у складі трьох арбітрів було прийнято Друге часткове остаточне рішення із резолютивною частиною наступного змісту:

"189. З наведених вище причин, Арбітражний суд, відхиляючи усі інші твердження та вимоги :

(i) ПОСТАНОВЛЯЄ, що частки Учасників СД у спільних правах вимоги, спільних зобов`язаннях та у спільному майні Учасників СД складають:

(a) УГВ - 76,1%

(b) Карпатигаз - 0,015%

(c) Місен - 23,9%

(ii) НАКАЗУЄ :

(a) сторонам намагатися досягти згоди щодо чистої вартості спільного майна учасників СД в українській гривні станом на 11 липня 2018 року, ґрунтуючись на висновках Арбітражного суду, наведених у пунктах 160-170 цього Рішення, і з урахуванням домовленості сторін, зафіксованої в абзаці (ii) пункту 121 цього Рішення, згідно з якою чисту вартість спільного майна Учасників СД слід зменшити на 237 507 020,04 грн відповідно до Мирової угоди укладеної з ЦФЛ;

(b) сторони повинні повідомити Арбітражному суду протягом 60 днів з дати винесення цього рішення або протягом довшого обумовленого сторонам періоду, чи вдалося їм досягнути домовленості;

(c) у разі не досягнення домовленості між сторонами, Арбітражний суд визначатиме чисту вартість спільного майна Учасників СД у подальшому Кінцевому рішенні.

(iii) ПОСТАНОВЛЯЄ , що УГВ повинно сплатити :

(a) Місен: суму, що дорівнює 23,9% чистої вартості спільного майна Учасників СД;

(b) Карпатигаз: суму, що дорівнює 0,015% чистої вартості спільного майна Учасників СД;

така вартість встановлюється або за домовленістю сторін, або її визначає Арбітражний суд відповідно до наведеного вище абзацу (ii) пункту 189.

(iv) НАКАЗУЄ ТА ПОСТАНОВЛЯЄ, що сума, яку УГВ зобов`язане сплатити Місен та Карпатиукргаз у силу абзацу (iii) пункту 187 -

(а) визначається в українські гривні;

(b) сплачується УГВ протягом 30 днів з моменту досягнення сторонами домовленості або її визначення Арбітражним судом відповідно до наведеного вище абзацу (ii) пункту 189 (далі - «Дата виплати»);

(c) коригується з урахуванням індексу інфляції з Дати виплати до моменту здійснення остаточного платежу, що розраховується згідно з індексом інфляції для промислової продукції, встановленим Державною службою статистики України; та

(d) передбачає нарахування відсотків у розмірі 3% річних з Дати виплати до моменту здійснення остаточного платежу на простій, а не складеній основі.

(v) ПОСТАНОВЛЯЄ ТА НАКАЗУЄ, що станом на дату здійснення УГВ виплати відповідно до наведеного вище абзацу (iv) пункту 187, у повному обсязі, частки Відповідачів у спільних права вимоги, спільних зобов`язаннях та майні (матеріальному та нематеріальному), що знаходиться у спільній власності Учасників СД, перелік якого надається у Додатку до цього Рішення, переходять та вважаються переданими Позивачу.

(vi) НАКАЗУЄ Позивачу сплатити Відповідачам 2 739 784, 53 євро, 344 415,38 шведських крон, 7 971,59 доларів США, 10 940,05 фунтів стерлінгів на покриття арбітражних витрат Відповідачів у цьому арбітражному провадженні.

(viі) ПОСТАНОВЛЯЄ, що Позивач повинен компенсувати 65% Витрат на арбітражне провадження (тобто Гонорари арбітражних суддів, адміністративний збір та витрати, понесені Арбітражним судом та Торговою палатою м. Стокгольм), які повинні бути визначенні Радою директорів Торгової палати м. Стокгольм відповідно до статті 43 Регламенту Торгової палати м. Стокгольма.

(viii) ЗАЛИШАЄ за собою всі інші питання, які можливо, необхідно буде вирішити у Кінцевому рішенні.".

18 серпня 2020 року у межах указаної справи указаним судом були прийняті Виправлення до Другого часткового остаточного рішення, які відповідно до пункту 20 частини V полягають у наступному:

"20 З огляду на наведені вище причини, Арбітражний суд прийняв наступне рішення, що є невід`ємною частиною Другого часткового остаточного рішення:

(і) ПОСТАНОВЛЯЄ змінити Друге часткове остаточне рішення наступним чином:

90.[…]

(iii) Отже, переглянуті частки сторін у спільному майні такі:

(a) УГВ - 76,0883% (що складає 49,99%/65,7%).

(b) Карпатигаз - 0,0152% (що складає 0,01%/65,7%).

(c) Місен - 23,8965% (що складає 15,7%/65,7%).

[…]

189. […]

(і) ПОСТАНОВЛЯЄ, що частки Учасників СД у спільних правах вимоги, спільних зобов`язаннях та у спільному майні Учасників СД складають :

(a) УГВ - 76,0883%;

(b) Карпатигаз - 0,0152%;

(c) Місен - 23,8965%;

[…]

(iii) ПОСТАНОВЛЯЄ , що УГВ повинно сплатити:

(a) Місен: суму, що дорівнює 23,8965% чистої вартості спільного майна Учасників СД;

(b) Карпатигаз: суму, що дорівнює 0,0152% чистої вартості спільного майна Учасників СД;

[…]

(iv) ПОСТАНОВЛЯЄ ТА НАКАЗУЄ, що сума, яку УГВ зобов`язане сплатити Місен та Карпатиукргаз у силу абзацу (iii) пункту 189 -

[…]

(v) ПОСТАНОВЛЯЄ ТА НАКАЗУЄ, що станом на дату здійснення УГВ виплати відповідно до наведеного вище абзацу (iv) пункту 189, у повному обсязі, частки Відповідачів у спільних права вимоги, спільних зобов`язаннях та майні (матеріальному та нематеріальному), що знаходиться у спільній власності Учасників СД, перелік якого надається у Додатку до цього Рішення, переходять та вважаються переданими Позивачу".

Указані Виправлення були внесені до Другого часткового остаточного рішення відповідно до ст. 41 Регламенту ТПС, прийнятого 2010 року та чинного станом на початок арбітражного провадження.

Друге часткове остаточне рішення Арбітражного суду набрало чинності з дати його винесення 12 червня 2020 року, є остаточним і підлягає виконанню. Невід`ємною частиною цього рішення є прийняті Арбітражним судом Виправлення від 18 серпня 2020 року, які також набрали чинності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви Компанії Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) про визнання і надання дозволу на виконання Другого часткового остаточного рішення Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольма від 12 червня 2020 року, оскільки передбачених статтями 468 та 478 ЦПК України та ст.36 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" підстав для відмови у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу не встановлено.

Так, Друге часткове остаточне рішення Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольма від 12 червня 2020 року у справі V 2016/114 з урахуванням Виправлення указаного рішення від 18 серпня 2020 року, що є невід`ємною частиною цього рішення, є чинним, не зупинено, не скасовано і стало обов`язковим для сторін.

Рішення Арбітражного суду винесено щодо спору, передбаченого арбітражною угодою, (яка зазначена у пункті 16.2 Додаткової угоди №4 про внесення змін та доповнень до Договору №3 про внесення змін та доповнень до Договору №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10 червня 2002 року, укладеного між ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз України" та ТОВ "Карпатигаз") та сама арбітражна угода сторін про передачу спору до арбітражу є дійсною. Боржника було належним чином сповіщено про призначення арбітрів та про арбітражний розгляд, про що зазначено у розділі І "Історія процесу" у описовій частині рішення, у арбітражному розгляді боржник безпосередньо приймав участь через своїх представників, про що зазначено у пункті 26 цього розділу. Склад міжнародного комерційного арбітражу як і арбітражна процедура відповідали угоді між сторонами та вимогам закону.

Указані обставини підтверджені матеріалами справи та не заперечуються сторонами.

Спір, за яким прийняте рішення Арбітражного суду, може бути переданий на вирішення арбітражу (ч.2 ст.1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж"), а визнання та виконання цього арбітражного рішення не суперечить публічному порядку України.

Заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подана заявником у встановлений законом строк.

Боржник АТ "Укргазвидобування" не надав заперечень проти заяви з приводу наявності підстав для відмови у визнанні в Україні Другого часткового остаточного рішення в частині, що не підлягає примусовому виконанню, які встановлені ст. 468 ЦПК України. Судом також не були встановлені обставини на підтвердження відповідних підстав для відмови у визнанні указаного рішення в частині, що не підлягає примусовому виконанню.

З викладених підстав суд задовольняє заяву Компанії Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Суд відхиляє як необґрунтовані, доводи боржника АТ "Укргазвидобування", викладені у запереченнях про те, що рішення Арбітражного суду має помилки, тому не підлягає визнанню та виконанню, оскільки перегляд рішення арбітражного суду по суті за процедурою визнання та надання дозволу на примусове виконання такого рішення не входить до компетенції національного суду.

При цьому, Арбітражним інститутом Торгової палати м. Стокгольма від 18 серпня 2020 року були прийняті Виправлення до указаного рішення, які є невід`ємною частиною цього рішення.

Не можна визнати також обґрунтованими доводи заперечень боржника АТ "Укргазвидобування" про те, що заяву Компанії Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) щодо визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу слід розглядати окремо щодо Другого часткового остаточного рішення та окремо щодо Виправлення до цього рішення, оскільки ці Виправлення є невід`ємною частиною рішення, про що зазначено у самому рішенні, яке набрало чинності станом на час розгляду цієї справи.

Що стосується посилань боржника про те, що вимоги про стягнення з нього грошових коштів на відшкодування арбітражних витрат лише на користь заявника, а не на користь обох відповідачів суперечить змісту рішення, то указана обставина є необґрунтованою та не може бути підставою для відмови у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу. Так, як слідує із тексту Другого часткового остаточного рішення, а саме пункту (vi) Арбітражний суд наказує: "Позивачу сплатити Відповідачам 2 739 784,53 євро, 344 415,38 шведських крон, 7 971,59 доларів США, 10 940,05 фунтів стерлінгів на покриття арбітражних витрат Відповідачів у цьому арбітражному провадженні". При цьому Арбітражним судом не указано: кому конкретно із відповідачів та у яких розмірах щодо кожного з відповідачів зобов`язано позивача сплатити кошти. Не указано також, що арбітражні витрати підлягають сплаті позивачем на користь відповідачів порівну.

Ураховуючи наведене суд вважає переконливими доводи заявника, які були визнані ТОВ "Карпатигаз" про те, що Друге часткове остаточне рішення в частині стягнення з позивача понесених відповідачами арбітражних витрат підлягає примусовому виконанню, а саме шляхом видання виконавчого листа на примусове виконання тому із відповідачів, який ці витрати поніс.

ТОВ "Карпатигаз" стверджує, що ними не були понесені жодні арбітражні витрати та визнано у письмових поясненнях і підтверджено у судовому засіданні, що усі арбітражні витрати були понесені лише заявником.

Судом було роз`яснено представнику ТОВ "Карпатигаз", що у разі визнання ним указаних обставин, відповідні обставини не підлягають доказуванню в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

У суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи наведене визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу в частині, що підлягає примусовому виконанні, а саме щодо стягнення з АТ "Укргазвидобування" як позивача у арбітражній справі на користь Компанії Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB), як відповідача у цій справі, арбітражних витрат, які ним були понесені самостійно, не є зміною чи переглядом змісту рішення арбітражу.

Що стосується обґрунтувань заяви про необхідність видання виконавчого листа про стягнення на користь заявника з АТ "Украгазвидобування" грошових коштів із зазначенням способу виконання рішення шляхом стягнення коштів з будь-якого поточного рахунку, то суд вважає заяву в цій частині безпідставною, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 479 ЦПК України в ухвалі суду мають бути зазначені: 1) найменування і склад міжнародного комерційного арбітражу, який прийняв рішення; 2) імена (найменування) сторін арбітражного спору; 3) дані про рішення міжнародного комерційного арбітражу, за яким заявник просить видати виконавчий лист; 4) вказівка про видачу виконавчого листа або про відмову у його видачі.

Крім того, оскільки рішення на підставі виконавчих документів, а саме: виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі рішень міжнародного комерційного арбітражу відповідно до п. 1 ч.1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню, тому обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень згідно із ст. 18 указаного закону покладено на виконавця.

Відповідно до ст.141 ЦПК Українисуд покладає на боржника витрати заявника по сплаті судового збору, оскільки судом заяву про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу було задоволено.

Керуючись ст. 35 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", ст. 141, 268, 462-467, 468, 471-473, 477, 479, 481 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Компанії Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) про визнання і надання дозволу на виконання Другого часткового остаточного рішення Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольма від 12 червня 2020 року задовольнити.

Визнати в Україні Друге часткове остаточне рішення Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольма від 12 червня 2020 року у справі V2016/114 з урахуванням Виправлення до Другого часткового остаточного рішення від 18 серпня 2020 року.

Надати дозвіл на примусове виконання Другого часткового остаточного рішення Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольма від 12 червня 2020 року у справі V2016/114 в частині стягнення з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" на користь Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) арбітражних витрат в сумах 2739784,53 євро, 344415,38 шведських крон, 7971,59 доларів США, 10940, 05 фунтів стерлінгів.

Видати виконавчий лист на примусове виконання Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольма від 12 червня 2020 року у справі V2016/114.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (код ЄДРЮОФПГФОУ 30019775; адреса: 04053, м.Київ, вул. Кудрявська, 26/28) на користь Компанії Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) (Королівство Швеція, 41136, Гетеборг, Кунгспортсавенюен, 32 (Kungsportsavenyen 32, SE-411 36, Goteborg, Sweden); реєстраційний номер ) 2 739 784,53 євро (два мільйони сімсот тридцять дев`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири євро п`ятдесят три євроценти), 344 415,38 шведських крон (триста сорок чотири тисячі чотириста п`ятнадцять шведських крон тридцять вісім ере), 7 971,59 доларів США (сім тисяч дев`ятсот сімдесят один долар США п`ятдесят дев`ять центів), 10 940,05фунтів стерлінгів (десять тисяч дев`ятсот сорок фунтів стерлінгів п`ять пенсів) на покриття арбітражних витрат відповідачів у цьому арбітражному провадженні.

Стягнути Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (код ЄДРЮОФПГФОУ 30019775; адреса: 04053, м.Київ, вул. Кудрявська, 26/28) на користь Компанії Місен Ентерпрайзіс АБ (Misen Enterprises AB) (Королівство Швеція, 41136, Гетеборг, Кунгспортсавенюен, 32 (Kungsportsavenyen 32, SE-411 36, Goteborg, Sweden); реєстраційний номер ) 1 051 (одну тисячу п`ятдесят одну) гривню судового збору, сплаченого за подання заяви про визнання та надання дозволу на примусове виконання Другого часткового остаточного рішення Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольма від 12 червня 2020 року у справі V2016/114.

Ухвала суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 16 вересня 2020 року.

Головуючий суддя Т.О. Писана