Справа № 341/1224/19
Провадження № 22-ц/4808/994/20
Головуючий у 1 інстанції Юсип І. М.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П., Томин О.О.

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 нарішення Галицького районного суду від 10 червня 2020 року, вскладі судді Юсип І.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Галицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення неправильності запису та зобов`язання внести зміни в актовий запис цивільного стану,

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року представник ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Галицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у якому просив встановити факт неправильності запису про національність матері в актовому записі про його народження, складеному виконавчим комітетом Більшівцівської селищної ради Галицького району та просив зобов`язати Галицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_1 №214 від 17.08.1962 року , в графі про національність матері з «українка» на «полька».

Позовні вимоги обґрунтувано тим, що позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживає в с. Делієве Галицького району. Його батьками були ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження за №214 від 17.08.1962 року. Однак в свідоцтві про його народження виявлені неправильності актового запису, де в графі національність його матері записано українка, замість правильного полька.

Зазначав, що встановлення факту належності його матері до польської національності має для нього та його родини юридичне значення, так як необхідно для правильного визначення його національності за принципом кровних зв`язків.

Рішенням Галицького районного суду від 10 червня 2020 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Галицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення неправильності запису та зобов`язання внести зміни в актовий запис цивільного стану.

В апеляційній скарзі на дане рішення представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 посилається на неповне з`ясування судом обставин справи. Вважає, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні позовних вимог, оскільки не надано належної оцінки доказам долученим до матеріалів справи.

Суд, на думку представника апелянта, дійшов помилкового висновку про те, що для встановлення неправильності в актовому записі потрібно рішення суду про встановлення національності. Оскільки відповідно до п.2.13 чинних правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Мінюсту України 12.01.2011 року №96/5, зареєстрованого 14.01.2011 року за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану.

Представник апелянта вважає, що суд не дав належної оцінки наведеним обставинам та необгрунтовано відмовив у задоволенні позову, тому просив рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення його вимог.

Правом на подачу відзиву сторони не скористались.

У судовому засіданні апеляційного суду представники апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Представник Галицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.ч.1, 2 та 5 ст.263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення неправильності запису та зобов`язання внести зміни в актовий запис цивільного стану суд першої інстанції виходив з того, що пред`явлений позивачем позов є передчасним, оскільки не встановлено факту що має юридичне значення, а саме належності матері позивача до польської національності.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Вирішуючи питання про юрисдикцію спору, необхідно з`ясувати, зокрема, характер спірних правовідносин, а також суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа.

Встановлено, що згідно висновку начальника Галицького районного відділу ДРАЦС від 29.01.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у виправленні національності матері з українка на полька, оскільки інститут національності в Україні відсутній (а.с.13).

Як убачається з матеріалів справи позивач звернувся в суд з позовом до Галицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у якому просив встановити факт неправильності запису про національність матері в актовому записі про його народження, складеному виконавчим комітетом Більшівцівської селищної ради Галицького району та просив зобов`язати Галицький районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_1 №214 від 17.08.1962 року, в графі про національність матері з «українка» на «полька». Позивач посилався на помилковість відомостей, зазначених в актовому записі про його народження, що є підставою для внесення змін до цього актового запису щодо національності матері. При цьому рішення, дії чи бездіяльність органу ДРАЦС щодо внесення змін до актових записів цивільного стану позивач не оскаржує.

Відповідно до положень ч.ч.1.2 ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо.

Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України від 1 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом ДРАЦС за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган ДРАЦС складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила), за змістом пунктів 1.1, 1.5 яких внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами ДРАЦС України, проводиться за заявами громадян відділами ДРАЦС у випадках, передбачених чинним законодавством.

Таким чином, органи ДРАЦС за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України 31 грудня 1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності» від, відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99.

Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі статтею 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону «Про національні меншини в Україні». Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

За таких обставин справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності.

Позивач вправі оскаржити дії органу ДРАЦС щодо відмови внести зміни до актового запису про народження в суді в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Оскільки справа за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту неправильності запису про національність матері в актовому записі про його народження та зобов`язання відділу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни в актовий запис про народження ОСОБА_1 в графі про національність матері з «українка» на «полька» не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому постановлене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню з закриттям провадження в справі.

Керуючись ст. ст. 374, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду від 10 червня 2020 року скасувати, провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Галицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Підвенно-Західного міжрегіонального управління Міністерсва юстиції (м. Івано-Франківськ) про встановлення неправильності запису та зобов`язання внести зміни в актовий запис цивільного стану - закрити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2020 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин

О.О. Томин