Справа № 161/1665/20
Провадження № 2-п/161/93/20
У Х В А Л А

23 вересня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі судових засідань Флішаровському Д.М.

за участі:

представника відповідача (заявника) Гаврилюка В.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.07.2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку у нерухомому майні,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.07.2020 року, ухваленому в цивільній справі №161/1665/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку у нерухомому майні, позовні вимоги було задоволено в повному обсязі: за позивачем визнано право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , а також вирішено питання розподілу судових витрат за наслідками розгляду справи (а.с. 62-63).

20.08.2020 року відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення, посилаючись на те, що попри її обізнаність про дату та місце розгляду справи, в судове засідання вона прибути не мала змоги. Не можливість прибути в судове засідання спричинена її проживанням у м. Києві, де вона наразі проходить стажування з випробувальним терміном з метою подальшого працевлаштування. При цьому, на день розгляду справи вона перебувала на карантині, про що подала до суду відповідне клопотання про відкладення судового розгляду. Разом з тим, із оскаржуваним рішенням вона не погоджується, оскільки квартира АДРЕСА_1 була придбаною за її особисті кошти, подаровані їй дідом та бабою саме на придбання вказаного нерухомого майна. Зважаючи на викладене, а також на ту обставину, що на момент придбання спірної квартири ані у неї, ані у відповідача відповідних коштів не було, тому предмет спору не являється спільною сумісною власністю подружжя. На підставі викладеного просить суд скасувати заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.07.2020 року, ухвалене в цивільній справі №161/1665/20, та призначити її розгляд в загальному порядку (а.с. 88-89).

21.09.2020 року відповідачкою ОСОБА_3 було подано до суду доповнення до заяви про перегляд заочного рішення суду в які остання зазначила, що кошти, за які було придбано квартиру АДРЕСА_1 , в сумі 400000 грн., еквівалентом в 50000 дол. США, були подаровані їй особисто дідом ОСОБА_4 . Попри ту обставину, що спірне нерухоме майно було придбано в період шлюбу з ОСОБА_1 , таке являється її особистою приватною власність, а тому на квартиру не поширюється режим спільної сумісної власності подружжя (а.с. 96-97).

В судовому засіданні представник відповідача (заявника) заявлені вимоги підтримав з підстав, які викладені у заяві про перегляд заочного рішення та доповненнях до неї, просив заяву задовольнити. Крім того, представник відповідача зазначив, що у нього відсутні будь-які докази поважності неявки відповідачки ОСОБА_3 , в судові засідання.

Представник позивача заперечував щодо задоволення заяви про перегляд заочного рішення, суду пояснив, що вважає, що причини неявки ОСОБА_3 в судові засідання не були поважними, відповідач зловживала своїми процесуальними правами. Крім того, на його думку, доводи сторони відповідача щодо походження коштів, які нібито були отриманими ОСОБА_3 від її діда на придбання житла, є нічим необґрунтованими та фактично є припущеннями. В задоволенні заяви про перегляд заочного рішення просив відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення заперечував, підтримав доводи свого представника.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про перегляд заочного рішення, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом було встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Аналіз глави 11 ЦПК України «Заочний розгляд справи» дає підстави зазначити, що заочне рішення може бути скасоване судом, що його ухвалив, лише при сукупності двох умов:

1)поважність причини неявки в судове засідання, про які відповідач не мав можливості повідомити суду,

2)встановлення судом, що докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для вирішення справи.

Відсутність однієї з умов виключає можливість скасування заочного рішення.

Як вбачається з матеріалів справи №161/1665/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку у нерухомому майні, судові засідання з розгляду даного спору були призначені 16.07.2020 року о 14:15 год. та 28.07.2020 року о 09:00 год.

Так, в судове засідання, яке було призначено судом на 16.07.2020 року о 14:15 год., відповідач не з`явилася та причин своєї неявки суду не повідомила. Адресована їй судова повістка на зазначену вище дату повернулася на адресу суду без вручення адресату.

Однак, вищевказана обставина не заслуговує на увагу з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що заявниця (відповідач) ОСОБА_3 в ході підготовчого провадження у справі зверталася до суду із заявою про відкладення розгляду справи, а також скористалася правом на своє представництво шляхом залучення до участі у справі адвоката.

Вищевказане свідчить про обізнаність ОСОБА_3 про наявність судового провадження, в якому вона є стороною.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, виходячи з вищевказаної практики Європейського Суду, ОСОБА_3 знаючи про наявність судового провадження, в якому вона є стороною, була зобов`язаний вжити заходів з метою з`ясування дати та часу розгляду справи.

Крім того, про судове засідання, призначене на 28.07.2020 року о 09.00 відповдіач ОСОБА_3 була повідомлена належним чином шляхом отримання телефонограми (а.с. 58).

До початку судового засідання, призначеного на 28.07.2020 року о 09:00 год., в ході проведення якого було винесено оскаржуване рішення, відповідач ОСОБА_3 27.07.2020 року подала до суду заяву ро відкладення розгляду справи (а.с. 59).

Вищевказана заява відповідачки була залишена судом без задоволення, оскільки докази неможливості прибути в судове засідання відповідачкою до заяви про відкладення розгляду справи долучені не були.

За наведених обставин, неявка ОСОБА_3 , була визнана судом не поважною та з урахуванням того, що така неявка була повторною, судом було ухвалено розгляд справи проводити за відсутності сторони відповідача.

Разом з тим, заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.07.2020 року, не містить посилання на будь-який доказ, що має істотне значення для вирішення справи.

Вищевказане в повній мірі виключає сукупності двох умов, наявність яких імперативно визначена главою 11 ЦПК України «Заочний розгляд справи» та, в свою чергу, дає підстави для скасування заочного рішення суду.

Згідно з ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалю: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.07.2020 року залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 287-288 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.07.2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку у нерухомому майні відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала у повному обсязі складена 28 вересня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська