РІШЕННЯ

іменем України

05 березня 2020 року м. Сватове

Сватівський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Половинки В.О.

за участю секретаря судового засідання Концур А.І.

представника позивача Шипіка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_2 , Приватне підприємство «Ремістр», Приватний нотаріус Алейніков Микола Володимирович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», про визнання договорів припиненими та зобов`язання вчинити певні дії у цивільній справі № 757/48874/16-ц

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати договір іпотеки від 06 лютого 2008 року, який укладений між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Луганської областної дирекції та ОСОБА_2 , який був зареєстрованим приватним нотаріусом Алейніковим М.В. в реєстрі за номером 422 припиненим. Також просить визнати договір поруки від 04 лютого 2008 року, який укладений між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Луганської областної дирекції та ОСОБА_2 припиненим та зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» надати приватному нотаріусу Алейнікову Миколі Володимировичу письмову заяву про виключення нерухомого майна, яке розташоване за адресою: будівля шиномонтажної майстерні, загальною площею 712,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, та з Державного реєстру іпотек.

Свої вимоги він обґрунтував тим, що 04 лютого 2008 року між ВАТ «Райффайзен банк аваль» в особі Луганської дирекції та приватним підприємством «Ремістр» укладено генеральну угоду про надання кредитних ресурсів № 010/24-00/227г. Загальний розмір позичкової заборгованості в рамках угоди не повинен перевищувати більш ніж 3 000 000,00 (три мільйони) гривень. Термін користування кредитними коштами за угодою встановлюється до «04» лютого 2013 року. 06 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Луганської обласної дирекції та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки, який був зареєстрований приватним нотаріусом Алейніковим М.В. в реєстрі за номером 422. Предметом іпотеки згідно укладеного Договору від 06.02.2008 року є нерухоме майно: будівля шиномонтажної майстерні, загальною площею 712.2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 16.10.2007 року. Предметом договору є забезпечення вимог іпотекодержателя, що витікають з Генеральної угоди про надання кредитного ресурсу № 010/24-00/227/г від 04 лютого 2008 року, укладеної між іпотеко держателем та боржником. До сьогоднішнього дня ПП «Ремістр» не скористався правом отримання грошових коштів за умов Генеральною кредитною угодою №010/24-00/227/г від 04 лютого 2008 року, що підтверджується відсутністю перерахування грошових коштів з рахунку ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» на поточні рахунки ПП «Ремістр». Термін користування кредитними коштами за угодою встановлюється до 04 лютого 2013 року. Цей термі також сплив. Відповідно сплив термін дії договору іпотеки № 322 від 06 лютого 2008 року та договору поруки №010/24-00/г-3 від 04 лютого 2008 року. Крім того ОСОБА_1 , 05.08.1995 уклала шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 05.08.1995 року. 16 жовтня 2007 року між її чоловіком ОСОБА_2 та ПП «ГОРРЕМБУД» було укладено договір купівлі продажу. Предметом цього договору була будівля шиномонтажної майстерні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому будівля шиномонтажної майстерні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власністю подружжя. В матеріалах справи та і в наявних матеріалах відсутня згода подружжя на укладення вищенаведених договорах іпотеки та поруки. Так, за змістом ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст угоди суперечить Цивільному кодексу України (ЦК), іншим актам цивільного законодавства. Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог про відповідність змісту правочину ЦК та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину. За змістом ст. 60 СК, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, якщо не доведено протилежне. За змістом статей 572, 575 ЦК, іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ст. 578 ЦК і ст. 6 Закону «Про іпотеку» майно, що перебуває у спільній власності, може бути передано в заставу (іпотеку) тільки за згодою всіх співвласників. Така згода за своєю правовою природою є одностороннім правочином. Згідно ч. 1 ст. 219 ЦК, в разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Разом з тим відсутність такої згоди саме по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним з подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним. Так, п. 6 ст. 3 ЦК до основ цивільного законодавства віднесена також сумлінність. Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦК і ч. 2 ст. 65 СК при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Вважає, що це є підстава вважати договір іпотеки від «06» лютого 2008 року який укладений між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Луганської обласної дирекції та ОСОБА_2 , договір поруки від «04» лютого 2008 року який укладений між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Луганської обласної дирекції та ОСОБА_2 недійсним.

Під час розгляду справи представник позивача Шипік А.В. наполягає на задоволенні позову, вважає його обґрунтованим.

Уповноважений представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання повторно не з`явився, будучи своєчасно повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Представник позивача надав згоду на заочний розгляд справи.

Враховуючи повторну неявку у судове засідання відповідача на момент початку розгляду справи про суті, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив причини неявки; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд 23.01.2020 ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ч. 4ст. 223 ЦПК України.

Треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: уповноважений представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»; Шамровський Ілля Олександрович; Приватне підприємство «Ремістр», приватний нотаріус Алейніков Микола Володимирович, в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Суд вважає, що відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що 04 лютого 2008 року між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» в особі Луганської дирекції та приватним підприємством «Ремістр» укладено генеральну угоду про надання кредитних ресурсів № 010/24-00/227г. Загальний розмір позичкової заборгованості в рамках угоди не повинен перевищувати більш ніж 3 000 000,00 (три мільйони) гривень. Термін користування кредитними коштами за угодою встановлюється до «04» лютого 2013 року (Т.1 а.с. 94-98).

06 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Луганської обласної дирекції та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки, який був зареєстрований приватним нотаріусом Алейніковим М.В. в реєстрі за номером 422. Предметом іпотеки згідно укладеного Договору від 06.02.2008 є нерухоме майно: будівля шиномонтажної майстерні, загальною площею 712.2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 16.10.2007 року. Предметом договору є забезпечення вимог іпотекодержателя, що витікають з Генеральної угоди про надання кредитного ресурсу № 010/24-00/227/г від 04 лютого 2008 року, укладеної між іпотекодержателем та боржником (т.1 а.с. 127-130).

Доводи позивача про те, що до сьогоднішнього дня Приватне підприємство «Ремістр» скористувався правом отримання грошових коштів за умов Генеральної кредитної угоди не відповідає дійсності та спростовується рішенням Господарського суду Луганської області від 21 березня 2012 року по справі №10/5014/396/2012 за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до Приватного підприємства "Ремістр" про стягнення 1 700 800 грн. 09 коп., яким позов задоволено частково та стягнуто з Приватного підприємства "Ремістр", на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (т.1 а.с. 157-160).

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено обставини.

У вказаному вище рішенні суду зазначено, що матеріалами справи підтверджено виконання своїх зобов`язання Позивачем щодо надання кредитних коштів за кредитних коштів за кредитними договорами. Зокрема, 04.02.2008 між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль» в особі Луганської обласної дирекції та Приватним підприємством «Ремістр» - надалі укладено Генеральну угоді і надання кредитних ресурсів № 010/24-00/227/Г (надалі - Генеральна угода). У межах реалізації Генеральної угоди 04.02.2008 укладено два Кредитні договори: Кредитний договір № 010/24-00/227Г-1 (надалі - Кредитний договір 1), відповідно до якого Банк надає ПП «Ремістр» кредитні кошти на загальну суму 500 000 грн. 00 коп., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 14,5% річних, строком до 03.02.2013. Кредитний договір № 010/24-00/227/Рт2 (відновлювальна кредитна лінія під іпотеку комерційної нерухомості, надалі - Кредитний договір 2), відповідно до якого Банк відкриває ПП «Ремістр» відновлювальну (револьверну) кредитну лінію в сумі 2 500 000 грн. 00 коп., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 14,5% річних, строком до 03.02.2013.

Відповідно до Кредитного договору 1, Банк на підставі заяви Відповідача № 6/2/08 від за меморіальним ордером № 846 від 07.02.2008 надав ПП «Ремістр» кредитні кошти в сумі 500 000 грн. 00 коп., тим самим повністю виконав свої зобов`язання за Кредитним договором 1. Відповідно до Кредитного договору та меморіальних перерахував кредитні кошти на поточний рахунок позичальника, відкритий у Луганській обласній дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», у розмірі 3 049 000 грн. 00 коп., тим самим повністю виконав свої зобов`язання за Кредитним договором 2. Таким чином твердження Позивача спростовуються рішенням Господарського суду Луганської області від 21 березня 2012 року по справі №10/5014/396/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ в особі Луганської обласної дирекції до Приватного підприємства "Ремістр" про стягнення заборгованості.

Крім того, суд звертає увагу на те, що Рішенням Ленінського районного суду м. Луганська від 10 серпня 2012 року по справі №2-1529/12 за позовом ПАТ «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_2 , третя особа - ПП «Ремістр» про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким позовні вимоги Банку задоволено частково, а саме: Звернуто стягнення на нерухоме майно - будівлю шиномонтажної майстерні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з: А-3 - будівля шиномонтажної майстерні, шлакоблокова, загальною площею 741,2 кв. м, а - вхідний ґанок металевий, аі - сходи металеві, яке знаходиться в іпотеці Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» згідно договору іпотеки від 06 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Алейніковим М.В., зареєстрованого в реєстрі за № 422 (т.1 а.с. 161-166).

Цим же рішенням визначено спосіб реалізації предмета іпотеки, а саме: застосування процедури продажу предмета іпотеки, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», та надати АТ «Райффайзен банк Аваль» в особі Луганської обласної дирекції право на продаж предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві з публічних торгів з подальшою оцінкою майна в рамках виконавчого провадження.

Вказане рішення суду набрало законної сили згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6-29710 св13 від 27 листопада 2015, згідно якої Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 - відхилено. Рішення апеляційного суду Луганської області від 10 червня 2013 року скасовано, рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 10 серпня 2012 залишено в силі ( т. 1 а.с. 167-170).

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Згідно розділу 7 Договору іпотеки, укладеного 06 лютого 2008 року між «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Алейніковим М.В. та зареєстрованим за №422, право іпотеки, та відповідно цей Договір, припиняє чинність у разі: припинення Боргового зобов`язання (Генеральної Угоди про надання кредитних ресурсів №010/24-00/227Г від 04 лютого 2008 року), забезпеченого цією іпотекою в тому числі.

Згідно п. 9.1. Генеральної угоди Договір набуває чинності з часу підписання цього договору та діє до часу повного погашення Позичальником кредитної заборгованості.

Згідно положень п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_2 , Приватне підприємство «Ремістр», Приватний нотаріус Алейніков Микола Володимирович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», про визнання договорів припиненими та зобов`язання вчинити певні дії.

Щодо заяви третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», про застосування позовної давності необхідно вказати наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Під час розгляду справи було встановлено, що Договір іпотеки від 06.02.2008 між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено 06.02.2008 року, а позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання договору іпотеки припиненим в жовтні 2016 року. Також договір поруки від 04.02.2008 між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_2 , було укладено 04.02.2008, а позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання припиненим договору поруки в жовтні 2016 року.

Таким чином, вже починаючи з лютого 2008 року позивач ОСОБА_1 фактично знала про своє порушене право, проте не заявляла про це, і саме з цього моменту, суд вважає, і починається перебіг позовної давності. Отже строк позовної давності сплив в 2011 році.

Згідно з ч. З, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише до сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Клопотання про поновлення строку позовної давності з обґрунтуванням поважності причини пропуску, позивачем не заявлено, також з матеріалів справи не вбачається, що причини пропуску позивачем встановленого законом строку, є поважними.

Згідно частини 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

У відповідності до роз`яснень, наданих в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_2 , Приватне підприємство «Ремістр», Приватний нотаріус Алейніков Микола Володимирович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», про визнання договорів припиненими та зобов`язання вчинити певні дії необхідно відмовити за недоведеністю позову.

На підставі викладеного, керуючись

ст. ст. 11, 256, 257, 261, 267, 598 ЦК України;

п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України

№14 від 18 грудня 2009 року

«Про судове рішення у цивільній справі»

ст.ст. 2, 5, 12, 13, 81, 82, 89, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити в задоволенні позовних ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_2 , Приватне підприємство «Ремістр», Приватний нотаріус Алейніков Микола Володимирович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», про визнання договорів припиненими та зобов`язання вчинити певні дії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду або через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 11 березня 2020 року.

Суддя Сватівського

районного суду В.О. Половинка