ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Херсон

справа № 648/4164/19

провадження № 22-ц/819/565/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарПавловська Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Херсонобленерго» на рішення Білозерського районного суду Херсонської області у складі судді Бугрименка В.В. від 20 січня 2020 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Херсонобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості електричної енергії,

встановив:

У грудні 2019 року Акціонерне товариство «Херсонобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості електричної енергії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11 листопада 2017 року під час проведення перевірки домоволодіння АДРЕСА_1 , право власності на яке в порядку спадкування набула ОСОБА_1 , було виявлено порушення вимог «Правил користування електричною енергією для населення», яке полягало у самовільному підключенні до мереж енергопостачальника з порушенням схеми обліку, внаслідок чого, електроенергія споживалася, але приладом обліку не обліковувалась.

Про зазначене порушення 11 листопада 2017 року було складено акт, на підставі якого та відповідно до Методики обчислення розміру відшкодування вартості недооблікованої внаслідок порушення Правил користування електричною енергією нараховані збитки у розмірі 12 856,32 грн.

Посилаючись на те, що добровільно збитки, завдані енергопостачальнику не відшкодовано, позивач просив суд стягнути з відповідача 12 856,32 грн. та судові витрати.

Рішенням суду від 20 січня 2020 року в позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Херсонобленерго» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що висновки суду щодо відсутності підстав для покладення на ОСОБА_1 обв`язку по відшкодуванню завданої позивачу матеріальної шкоди за відсутності укладеного із нею договору про користування електричною енергією та доказів користування електроенергією на момент виявлення правопорушення, не відповідають обставинам справи та суперечать положенням Закону України «Про електроенергетику», статей 614, 1166 ЦК України, відповідно до яких саме власник або наймач об`єкта споживача зобов`язаний укласти договір постачання електричної енергії з енергопостачальником та несе відповідальність за порушення Правил користування електричною енергією і є відповідальною особою за збитки, завдані енергопостачальнику в результаті безоблікового використання електроенергії, що подається у належні йому на праві власності чи користування об`єкти споживача, а обов`язок з відшкодування шкоди та доведення відсутності вини у її завданні покладається на особу, яка порушила зобов`язання.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 викладені в ній доводи не визнала, рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що дослідженими в судовому засіданні доказами не підтверджено, що на момент виявлення порушення ОСОБА_1 була споживачем електроенергії, що подається у належний їй на праві власності будинок АДРЕСА_1 , а наявність у неї права власності на зазначене майно не є підставою для покладення обов`язку з відшкодування позивачу завданої шкоди.

В процесі розгляду справи суд встановив, що 11 листопада 2017 року в будинку АДРЕСА_1 працівники енергопостачальника виявили самовільне підключення до мереж енергопостачальника після відключення від такої мережі, в результаті чого електроенергія споживалася, але приладом обліку не обліковувалась, про що складено відповідний акт за № 232108 (а.с.9).

Зі змісту акта №232108, розрахунку за цим актом та виписок з особового рахунку вбачається, що договір на постачання електричної енергії в житловий будинок, який знаходиться за наведеною вище адресою, укладений енергопостачальником із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і якому, як стверджують сторони, цей будинок належав на праві власності (а.с.5, 6-7, 9, 10, 12-13, 40).

27 грудня 2017 року відбулося засідання комісії ХМВЕ по розгляду актів про порушення ПКЕЕ (ПКЕЕн), на якому був розглянутий акт №232108 від 11 листопада 2017 року.

Згідно із витягом із протоколу засідання комісії №150 комісія дійшла висновку, що акт №232108 складено у відповідності до пункту 53 ПКЕЕн та провела розрахунок визначення обсягу і вартості електричної енергії, недооблікованої внаслідок порушення, зазначеного в акті про порушення, відповідно до пункту 3.1 (5) Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії необлікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕн, затвердженої постановою НКРЕ України від 04.05.2006 року за №782/12656 (з послідуючими змінами та доповненнями). Сума нарахування по акту №232108 склала 12 856,32 грн (а.с.8).

ОСОБА_1 не визнала позов, стверджуючи, що не є відповідальною особою за порушення Правил користування електричною енергією для населення, допущене в житловому будинку, належному на праві власності її померлому батькові, та в якому, за її згодою, проживав колишній чоловік - ОСОБА_3 , який і допустив викладені в акті порушення.

Відповідно до пункту 62 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», який набрав чинності 11 червня 2017 року, побутовий споживач - це фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність, на підставі відповідного договору з учасником ринку, у тому числі за договором постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 56 зазначеного Закону постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

Згідно із положеннями статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний, серед іншого, дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів.

Відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999року №1357 з послідуючими змінами, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин та втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №502 від 20.06.2018 року, об`єктом побутового споживача є житловий будинок (частина будинку), квартира або будівля, які розміщені за однією адресою та належать одній фізичній особі або декільком фізичним особам на правах власності або користування.

Споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається та три роки з послідуючим продовженням за певних умов.

У разі прийняття рішення про припинення користування електричною енергією побутовий споживач не пізніше ніж за сім робочих днів подає електропостачальнику письмову заяву про розірвання договору, в якій зазначає день припинення електропостачання на об`єкт побутового споживача. У зазначений в заяві день представник електропостачальника разом із побутовим споживачем проводить контрольний огляд вузла обліку та здійснює відключення електроустановок об`єкта побутового споживача від електричних мереж та вживає заходів для запобігання самовільному підключенню.

У разі звернення до електропостачальника особи, яка є спадкоємцем та/або яка на час відкриття спадщини проживала разом із побутовим споживачем, з яким було укладено договір, протягом строку оформлення відповідних прав на об`єкт відключення електроустановок об`єкта електропостачальником не здійснюється за умови своєчасної оплати спожитої електричної енергії. На цей строк електропостачальник укладає із зазначеними особами договір на строк, необхідний для оформлення відповідних прав на об`єкт.

Для споживання електричної енергії новий наймач (власник) квартири або іншого об`єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. Після чого енергопостачальник протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості підключає квартиру або об`єкт побутового споживача до електропостачання (пункти 6-7 Правил).

Аналіз наведених актів цивільного законодавства дає підстави зробити висновок про те, що споживання електричної енергії може відбуватися на підставі договору, укладеного з енергопостачальником лише власником або наймачем об`єкта побутового споживача.

Саме на власника або наймача об`єкта побутового споживача покладено обов`язок звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією, в тому числі і у випадку набуття ним права власності чи права користування об`єктом побутового споживача уже підключеним до електропостачання попереднім власником чи наймачем.

Саме власник або наймач, що перебуває у договірних відносинах із енергопостачальником, несе відповідальність за порушення правил користування електроенергією і саме власник або наймач є відповідальною особою за збитки, завдані енергопостачальнику внаслідок безоблікового використання електроенергії, що подається у належні йому на праві власності чи користування об`єкти побутового споживача.

У спірних правовідносинах об`єктом побутового споживача є житловий будинок, розташований на АДРЕСА_1 , який, як стверджують сторони (правовстановлюючий документ на будинок в матеріалах справи відсутній), належить на праві власності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 , що сторонами визнається, однак відповідними документами не підтверджено.

З акту № 232108 вбачається, що його складено в присутності ОСОБА_5 , який відповідно до довідки старости Надеждівського старостинського округу за №79 від 23 вересня 2019 року, з червня місяця 2017 року у спірному будинку проживав без реєстрації, а особистий рахунок відкрито на ім`я ОСОБА_2 - батька відповідача, яка зареєстрована та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою Білозерської селищної ради за №02-23/3263 від 24 грудня 2019 року.

Відповідно до положень статей 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має в строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмові від неї (частина 3 статті 1268 ЦК України).

Вважаючи ОСОБА_1 такою, що прийняла спадщину після батька, суд не з`ясував коло осіб, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , в той час як в матеріалах справи наявна копія поданої до Білозерської державної нотаріальної контори 29 червня 2016 року заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті її батька за згодою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Згідно із частинами 2 та 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи, що суд першої інстанції в порушення положень статті 12 ЦПК України не роз`яснив учасникам судового процесу необхідність надання доказів у підтвердження факту прийняття (чи неприйняття) спадщини після власника будинку, в якому виявлено порушення правил користування електричною енергією та в результаті ухвалив рішення, неповно з`ясувавши обставини, що мають значення для справи, суд апеляційної інстанції дослідив витребувану ним за клопотанням учасників справи інформацію, надану Білозерською державною нотаріальною конторою та встановив, що спадщину після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняли ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після якої прийняли ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 в рівних частках кожний після кожного спадкодавця.

Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦПК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Суд на наведені положення норм матеріального права і встановлені обставини щодо прийняття відповідачем спадщини уваги не звернув та дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для покладення на останню відповідальності за збитки, завдані енергопостачальнику внаслідок безоблікового використання електричної енергії, що подається у належний їй на праві власності об`єкт побутового споживача.

Суд не зважив, що, прийнявши спадщину, за наведеними вище приписами закону ОСОБА_1 зобов`язана була звернутися до енергопостачальника для укладення договору на постачання електричної енергії, однак цього не зробила, як і не вчинила необхідних дій для припинення постачання електроенергії у житловий будинок, якщо необхідність у такому постачанні відпала.

Не посилалася ОСОБА_1 і на ту обставину, що ОСОБА_5 , якому вона дозволила проживати в будинку, є новим наймачем, який зобов`язаний був за укладеним з нею договором звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією у належному їй будинку, та не доводила, що вона, прийнявши спадщину, повідомила енергопостачальника про особу нового побутового споживача.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене судом рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення позову із наведених вище підстав.

Покладаючи на ОСОБА_1 обов`язок відшкодувати позивачеві вартість недооблікованої електричної енергії, колегія суддів керується положенням статті 360 ЦК України, яка регулює питання щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, та передбачає обов`язок кожного із співвласників нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Таким чином, враховуючи, що у спадкоємців власників житлового будинку , розташованого по АДРЕСА_1 , які, прийнявши спадщину, не оформили своїх спадкових прав, виник солідарний обов`язок з утримання спільного нерухомого майна, позивач відповідно до приписів статті 543 ЦК України має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх співвласників разом, так і від будь-якого з них окремо.

Крім того, судами встановлено, що саме ОСОБА_1 звернулася до позивача із заявою про укладення тимчасового договору про користування електричною енергією, яка має постачатися у спірний будинок, до оформлення спадкових прав і такий договір на час перегляду справи в апеляційному порядку, як підтвердили сторони, з нею укладений.

Виконавши солідарний обов`язок, ОСОБА_1 має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників, як це передбачено статтею 544 ЦК України.

У зв`язку із ухваленням нового судового рішення про задоволення позову, відповідно до вимог частин першої та 13 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на сплату судового збору при поданні позовної заяви - 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 921 грн, та апеляційної скарги - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, що складає 2 881,50 гривень (1 921 грн х 150 %), а всього: 4 802,50 грн (1 921+2 881,50), (а.с.2,62, 74).

Решта сплаченого АТ «Херсонобленерго» при поданні апеляційної скарги судового збору в сумі 271,50 грн (3 153-2 881,50) є лишньо сплаченими грошовими коштами, тому не може покладатися на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 376 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Херсонобленерго» задовольнити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 20 січня 2020 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Стягнути із ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Херсонобленерго», яке знаходиться в м.Херсоні, вул.Пестеля,5, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 05396638, 12 856 гривень 32 коп. (дванадцять тисяч вісімсот п`ятдесят шість гривень 32 коп.) в рахунок відшкодування вартості недооблікованої електричної енергії та понесені на сплату судового збору витрати у розмірі 4 802,50 грн (чотири тисячі вісімсот дві гривні 50коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: І.В. Склярська

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складено 25 вересня 2020 року

Суддя Л.В. Пузанова