Справа № 357/7597/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(в порядку загального позовного провадження)

20 лютого 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дубановська І. Д. ,

за участю секретаря судового засідання - Огер О. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_3 ,

третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області,

представник третьої особи - Дишлюк Володимир Олександрович,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини.

Стислий виклад позиції позивача.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначав, що у нього з ОСОБА_2 є спільний син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 проживає разом із ОСОБА_2

З 2016 році ОСОБА_2 почала чинити йому перешкоди у вільному спілкуванні з сином.

В зв`язку із цим, він звернуся до Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області із заявою про визначення порядку його участі у вихованні та особистому спілкуванні з сином.

Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області «Про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_4 » від 09 серпня 2016 року № 347, встановлено такий порядок його участі у вихованні та особистому спілкуванні з сином: щосереди з 17:00 год. до 20:00 год., щонеділі з 10:00 год. до 20:00 год. та два тижні в рік під час канікул для оздоровлення дитини за попередньою домовленістю та узгодженням з ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 з 2018 року перестала виконувати рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області «Про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_4 » від 09 серпня 2016 року № 347 просив:

усунути перешкоди ОСОБА_1 у вихованні сина - ОСОБА_4 і спілкуванні з ним шляхом зобов`язання ОСОБА_2 : не чинити перешкоди у вихованні та особистому спілкуванні з сином; у разі зміни місця проживання сина, погіршення стану здоров`я повідомляти його; у разі неможливості, з поважних причин, чергового його спілкування з дитиною, негайно повідомити про виникнення таких обставин ОСОБА_1 та надати побачення черговий раз в інший день;

вирішувати з ним питання стосовно виховання, догляду та здоров`я сина, та визначити наступні способи його участі у вихованні сина та особистому спілкуванні з ним: встановити побачення з сином один раз на тиждень за місцем проживання батька кожної суботи з 10:00 год. до 18:00 год. та протягом чотирьох годин кожного року в день народження сина, на Новий рік, Різдво, Великдень за місцем проживання батька; надати за попередньою домовленістю з ОСОБА_2 , тридцять календарних днів цілодобово кожного року для спільного відпочинку та оздоровлення сина з відвідуванням сина місця проживання батька; визначити побачення з сином у випадку хвороби за місцем проживання, знаходження, перебування сина, дозволити йому відвідування шкільних заходів, гуртків, дитячих ігрових майданчиків в яких виховується, навчається, бере участь чи перебуває син.

Стислий виклад позиції відповідача.

У відзиві ОСОБА_2 зазначала, що підстав для задоволення позову ОСОБА_1 немає.

Обґрунтовувала це тим, що ОСОБА_1 періодично не сплачує аліменти, не надає матеріальної допомоги на лікування та оздоровлення сина, який спілкуватися із ОСОБА_1 бажання не має.

Стислий виклад пояснень третьої особи.

Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області просила при вирішенні спору між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 керуватися в першу чергу інтересами дитини.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії.

Згідно ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 серпня 2018 року відкрите провадження, призначене підготовче засідання на 25 жовтня 2018 року.

25 жовтня 2018 року підготовче засідання відкладене на 12 грудня 2018 року, через неявку відповідача.

12 грудня 2018 року в підготовчому засіданні оголошено перерву до 22 лютого 2019 року, для надання можливості позивачу надати відповідь на відзив.

22 лютого 2019 року підготовче засідання відкладене на 22 квітня 2019 року, за клопотанням представника відповідача.

22 квітня 2019 року підготовче засідання відкладене на 01 лютого 2019 року, за клопотанням відповідача, та зобов`язано Службу у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області надати письмовий висновок щодо участі ОСОБА_1 у вихованні сина.

Згідно ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2019 року закрите підготовче провадження, призначений розгляд позову ОСОБА_1 по суті на 06 серпня 2019 року.

06 серпня 2019 року заслухані позивач, відповідач, представник відповідача, представник третьої особи Махаринський Г.В., допитані свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Судове засідання від 16 вересня 2019 року зняте з розгляду на 20 листопада 2019 року, через відпустку головуючого.

20 листопада 2019 року допитані свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та у зв`язку із неявкою свідка ОСОБА_9 у судовому засіданні оголошено перерву до 18 грудня 2019 року.

Судове засідання від 18 грудня 2019 року зняте з розгляду на 20 лютого 2020 року, через зайнятість головуючого у іншому провадженні.

20 лютого 2020 року досліджені матеріали справи, заслухані учасники справи у судових дебатах, після чого суд видалився до нарадчої кімнати.

Фактичні обставини встановлені судом.

Сторони з 03 серпня 2007 року перебували у шлюбі, який відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2016 року розірваний (а.с. 9).

У них є спільний син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Сторони визнали, що ОСОБА_4 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 звернулась до начальника Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 (а.с. 60).

Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області «Про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_4 » від 09 серпня 2016 року № 347 встановлено такий порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_4 щосереди з 17:00 год. до 20:00 год., щонеділі з 10:00 год. до 20:00 год. та два тижні в рік під час канікул для оздоровлення дитини за попередньою домовленістю та узгодженням з матір`ю (а.с. 10).

Відповідно до витягу із протоколу № 7 засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради від 25 квітня 2018 року, комісією встановлено, що підстав для скасування рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області «Про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_4 » від 09 серпня 2016 року № 34 немає.

Згідно рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області «Про надання до суду висновку про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином» від 25 червня 2019 року № 473 рекомендовано керуватись рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 09 серпня 2016 року № 397, яким встановлений такий порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : щосереди з 17:00 год. до 20:00 год., щонеділі з 10:00 год. до 20:00 год. та два тижні в рік під час канікул для оздоровлення дитини за попередньою домовленістю та узгодженням з матір`ю дитини (а.с. 132).

Разом з тим, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с. 16), згідно довідки ТОВ «Житлокомунгосп» скарг від мешканців будинку на нього не було, характеризується як культурна та вічлива людина (а.с. 17).

Згідно Акта обстеження умов проживання від 23 червня 2018 року затвердженого начальником Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради ОСОБА_10 . за місцем проживання ОСОБА_1 створені умови для виховання та розвитку дитини та є можливість облаштувати окреме спальне місце для дитини та місце для ігор та занять (а.с. 19).

Відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 червня 2016 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання їхнього спільного сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 06 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 53-54).

Згідно Висновків психолога щодо перебування в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» Шевчука М.С. від 18 квітня 2018 року, зроблений діагностичний висновок, що ОСОБА_11 є активний, ініціативний, емоційно-виснажений, має високий рівень тривоги, має невротичну звичку (гризе нігті), причини - розлучення батьків, конфлікти між ними (а.с. 61).

Відповідно до Виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 він має діагноз плоскостопість та порушення нічного сну (а.с. 62).

З показів свідка ОСОБА_5 вбачається, що він минулого квітня разом з ОСОБА_1 ходив за місцем проживання ОСОБА_2 , щоб бути свідком того, що вона не надає ОСОБА_1 дитину для побачень, коли вони прийшли, двері ніхто не відчинив, чи був хтось вдома він не знає, ОСОБА_1 телефонував ОСОБА_2 , але та не брала слухавку, поліцію не викликали.

З показів свідка ОСОБА_6 вбачається, що він є чоловіком ОСОБА_2 , товаришує з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 вигнав ОСОБА_2 з сином з дому, розлучення було тяжким, вони з ОСОБА_2 водили ОСОБА_11 до психолога, після розставання у ОСОБА_1 інтересу до дитини не було, з 2016 року ОСОБА_1 почав звертатись до них, щоб бачитись з ОСОБА_11 , спочатку все було нормально, а потім у ОСОБА_11 почало погіршуватись відношення до батька, а згодом взагалі пропало бажання з ним бачитись, образ з боку ОСОБА_1 в сторону ОСОБА_11 він не чув, від розмов про побачення з батьком ОСОБА_11 ухиляється, у конфліктах ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , ОСОБА_11 на стороні матері.

З показів свідка ОСОБА_12 вбачається, що вона є психологом центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода», працювала із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і їхнім сином ОСОБА_4 , між сином ОСОБА_11 і його батьком ОСОБА_1 склались складні відносини, ОСОБА_11 дещо відсторонений від батька, не бажає з ним бачитись, причиною цьому є конфлікти та тяжке розлучення ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

З показів свідка ОСОБА_7 , вбачається, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , зазначала, що ОСОБА_11 не має бажання спілкуватись з батьком, коли вони йдуть по вулиці навпроти будинку ОСОБА_1 , то ОСОБА_11 просить перейти на іншу сторону дороги, щоб не зустрітись із батьком.

З показів свідка ОСОБА_13 , вбачається, що працює в школі у якій навчається ОСОБА_4 , ОСОБА_1 батьківські збори не відвідував, навчанням сина не цікавився.

Норми права, оцінка фактичних обставин справи і позиціям сторін.

Згідно ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Таким чином, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини на засадах рівності, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частинами першою-третьою статті 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Згідно ч. 2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові ВС № 752/22214/16 від 08 квітня 2019 року, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини з урахування конкретних обставин справи.

Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини.

Водночас, суд зазначає, що згідно ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області «Про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_4 » від 09 серпня 2016 року № 347 встановлено такий порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_4 щосереди з 17:00 год. до 20:00 год., щонеділі з 10:00 год. до 20:00 год. та два тижні в рік під час канікул для оздоровлення дитини за попередньою домовленістю та узгодженням з матір`ю .

Згідно Висновків психолога щодо перебування в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» Шевчука М.С. від 18 квітня 2018 року, зроблений діагностичний висновок, що ОСОБА_11 є активний, ініціативний, емоційно-виснажений, має високий рівень тривоги, має невротичну звичку (гризе нігті), причини - розлучення батьків, конфлікти між ними (а.с. 61).

Суд зазначає, що за місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно, має житло в якому є належні умови для розвитку дитини, алкогольними напоями не зловживає, наркотичні засоби не вживає та психічними розладами не страждає.

Обставин, що свідчать про те, що хвороби діагностовані спільному сину сторін, пов`язані з діями чи вчинками саме ОСОБА_1 , у судовому засіданні не встановлено.

Суд зазначає, що спільний син сторін проживає тривалий час з матір`ю, із-за розлучення батьків і конфліктів між ними має високий рівень тривоги.

Будь-яких доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_1 неспроможний спілкуватися з сином, доглядати за ним, що може перешкоджати нормальному його розвитку, не надано.

Суд зазначає, що у судових засіданнях ОСОБА_2 інших днів побачень, аніж зазначені у позові ОСОБА_1 не запропоновано, будь-яких доказів, що їхній із ОСОБА_1 спільний син не може брати участь у побаченнях з батьком не надано.

Разом з тим, зважаючи на вік ОСОБА_4 , те що він тривалий час проживає з матір`ю, а між нею і позивачем є неприязні відносини та виникають конфлікти, суд вважає, що це може впливати на негативне сприйняття ОСОБА_4 свого батька.

За таких обставин, суд не бере до уваги, доводи щодо того, що ОСОБА_4 не бажає бачити батька.

Суд зазначає, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 раніше відбувались конфлікти, суперечки, в зв`язку із чим встановлення побачень ОСОБА_1 із сином, протягом чотирьох годин, на день народження сина, Новий Рік, Різдво, Великдень може спровокувати нові, які можуть негативно вплинути на останнього, що суперечить його інтересам.

Суд вважає, що заявлені способи захисту, а саме: встановлення можливості перебування сина з ОСОБА_1 за попередньою домовленістю з ОСОБА_2 , протягом тридцяти календарних днів, цілодобово, кожного року для спільного відпочинку та оздоровлення, з відвідуванням місця проживання батька, зобов`язання надання у разі неможливості, з поважних причин, чергового спілкування ОСОБА_1 з дитиною, побачення черговий раз в інший день, є неналежними, адже залежатимуть від згоди ОСОБА_2 та провокуватимуть нові спори між сторонами.

Судом не встановлено, що у ОСОБА_1 є перешкоди у відвідуванні шкільних заходів, гуртків, дитячих ігрових майданчиків в яких виховується, навчається, бере участь чи перебуває його син.

Суд зазначає, що вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_2 повідомляти про погіршення стану здоров`я сина, зміни місця його проживання є безпідставними, адже ОСОБА_1 не позбавлений права з`ясовувати ці питання самостійно.

В свою чергу, щодо забезпечення можливості побачення ОСОБА_1 з сином у випадку хвороби за місцем його проживання, знаходження, перебування, суд вважає, що задоволення позову в цій частині може порушувати права інших осіб, у власності яких перебуває житло, у якому проживає ОСОБА_2 та спільний син сторін.

Висновки суду.

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_1 характеризується позитивно, має житло в якому є належні умови для розвитку дитини, алкогольними напоями не зловживає, наркотичні засоби не вживає та психічними розладами не страждає, обставин, що свідчать про те, що хвороби діагностовані спільному сину сторін, пов`язані з діями чи вчинками саме ОСОБА_1 , не встановлено, будь-яких доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_1 неспроможний спілкуватися з сином, доглядати за ним, що може перешкоджати його нормальному розвитку, не надано та інших днів ОСОБА_2 для побачень ОСОБА_1 із їхнім спільним сином не запропоновано, а негативне сприйняття останнім свого батька спричинене конфліктами між батьками, суд вважає за можливе позов в частині встановлення побачень ОСОБА_1 з ОСОБА_4 один раз на тиждень кожної суботи з 10:00 год. до 18:00 год., задовольнити.

Разом тим, в іншій частині позов не підлягає до задоволення, адже суперечитиме інтересам дитини, містить неналежні способи захисту,є безпідставним, необґрунтованим та недоведеним.

Керуючись ст.ст. 10, 258-259, 263-265, 268, 275, 352, 354 ЦПК України,

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини - задовольнити частково.

Встановити такий порядок участі ОСОБА_1 у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- побачення з дитиною один раз на тиждень кожної суботи з 10:00 год. до 18:00 год.

В іншій частині позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження рішення суду поновлюється на підставах визначених ч. ч. 2, 3 ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили у порядку визначеному ст. 273 ЦПК України.

Вступна та резолютивна частини рішення складена та проголошена 20 лютого 2020 року.

Повний текст рішення суду складений 02 березня 2020 року.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіІ. Д. Дубановська