Справа № 663/3026/20
Провадження № 2-з/663/27/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року м. Скадовськ Херсонської області

Скадовський районний суд Херсонської області у складі: судді Пухальського С. В., розглянувши заяву адвоката Лічмана О. М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Лічман О. М. звернувся до суду з позовною заявою до АТ «Херсонобленерго» про зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 28.09.2020 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Разом із позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом зобов`язання АТ «Херсонобленерго» відновити електропостачання будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання законної сили судовим рішення по даній справі.

Вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що в позовній заяві заявлені вимоги про визнання дій АТ «Херсонобленерго» щодо відключення від електропостачання будинку незаконними, та зобов`язання відновити електропостачання будинку, тому для поновлення порушених прав позивача наявна необхідність зобов`язати відповідача відновити електропостачання будинку, в якому той проживає на законних правах.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить із наступного.

Так, за змістом статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії. Заборона відповідачеві вчиняти певні дії є видом забезпечення позову, яка спрямована проти активних учинків відповідача, що можуть ускладнити виконання рішення суду.

Згідно роз`яснень, що надані в пункті 4 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, суд враховує обмеження, визначені частиною 10 статті 150 ЦПК України, відповідно до яких не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем було обрано захід забезпечення позову, який за своєю суттю є тотожнім одній із пред`явлених позовних вимог, що є недопустимим. Окрім того, обраний захід забезпечення позову жодним чином не впливає на можливість виконання майбутнього судового рішення у справі.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що обраний позивачем вид забезпечення позову не може бути застосований судом, а тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви адвоката Лічмана О. М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або через Скадовський районний суд Херсонської області протягом п`ятнадцяти днів з моменту її оголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її оголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Скадовського районного суду

Херсонської області Пухальський С. В.