КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №381/3850/19 головуючий у суді І інстанції: Осаулова Н.А.
провадження №22-ц/824/4371/2020 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Іванової І.В., Матвієнко Ю.О.,

секретар судового засідання: Спеней О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Твердохліб Марини Василівни на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Виконавчий комітет Фастівської міської ради Київської області про скасування рішення державного реєстратора та відновлення речового права,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Виконавчий комітет Фастівської міської ради Київської області про скасування рішення державного реєстратора та відновлення речового права, в якому просила скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства Київської обласної ради «Фастівське МБТІ» Зоренко О.А. від 16.07.2010 року та запис про державну реєстрацію скасування права власності ОСОБА_2 на 6/39 частин житлового будинку та 4 АДРЕСА_1 та відновити у Державному реєстрі речових прав право власності ОСОБА_2 на 6/39 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 , яке виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24 грудня 1994 року, що видане та зареєстроване у реєстрі за № 2-2665 державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Куцевол Н.М. та на 4/13 частини житлового будинку, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 09 грудня 1999 року 4/13 частин будинку АДРЕСА_3 , посвідченого державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Савчук Т.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 2226, а також стягнути з відповідача КП Фастівської МР «Фастівське БТІ» сплачені нею судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням державного реєстратора КП КОР «Фастівське МБТІ» Зоренко О.А. від 16.07.2010 року було скасовано право власності ОСОБА_2 на 6/39 частин житлового будинку та 4/13 житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_2 чим порушено її права як іншого співвласника 7/13 частин даного житлового будинку. Вважає дане рішення державного реєстратора протиправним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки державний реєстратор не дотримався вимог чинного законодавства та вчинив неправомірну реєстраційну дію, яка не передбачена ЗУ «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та не відповідає вимогам Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5. Зазначає, що ОСОБА_2 не зверталася ні до неї, ні до її батька із проханням поділити спільний будинок в натурі, як це передбачено ст.367 ЦК України, оскільки тільки після поділу будинку в натурі право спільної часткової власності можна припинити. Вважає, що вона, та ОСОБА_2 як співвласники повинні спочатку були домовитись про порядок користування і володіння спільної будівлі на добросусідських відносинах. Окрім того, зазначила, що частина будинку, яка була у власності ОСОБА_2 (6/39 частин) залишилась і по сьогодні не знищена, незважаючи на те, що рішенням державного реєстратора від 16.07.2010 було скасовано право власності ОСОБА_2 на дані 6/39 частин вищевказаного будинку. Тому, з метою захисту свого порушеного права, змушена звернутися до суду з даним позовом.

12 березня 2020 року через канцелярію суду представником позивача - адвокатом Твердохліб М.В. подано клопотання про зупинення провадження у справі. Клопотання мотивовано тим, що позивачем ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2020 року, яка призначена Київським апеляційним судом до розгляду на 24 березня 2020 року о 09 год. 15 хв.. Вважає, що зібрані по справі докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду та існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .. Позивачка оскаржує ухвалу, якою суд відмовив в забезпеченні доказу - висновку експерта та вважає, що без цього доказу неможливо встановити обставини справи, які є предметом судового розгляду. Також, представник позивача зазначає, що у разі скасування Київським апеляційним судом ухвали Фастівського міськрайонного суду від 16.01.2020 року суд першої інстанції має призначити експертизу та відповідно зупинити провадження у справі на час проведення експертизи. Тому, з метою сприяння позивачу в реалізації ним права подавати докази та за об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства та в порядку ст. 251 ЦПК України, просить суд зупинити провадження у даній цивільній справи до розгляду Київським апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2020 року та до набрання законної сили цим судовим рішенням Київського апеляційного суду.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2020 року визнано подане представником позивача - адвокатом Твердохліб М.В. клопотання від 12 березня 2020 року про зупинення провадження у цивільній справі №381/3850/19 - зловживанням процесуальними правами. Клопотання представника позивача Твердохліб М.В. про зупинення провадження у цивільній справі №381/3850/19 - залишено без розгляду. Застосовано до представника позивача - адвоката Твердохліб М.В. заходи процесуального примусу у вигляді - штрафу. Стягнуто з представника позивача - адвоката Твердохліб Марини Василівни на користь держави в рахунок державного бюджету грошові кошти (штрафу) в розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме в сумі - 630 гривень 60 копійок. Виконання ухвали суду покладено на Фастівський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ).

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, адвокат Твердохліб Марина Василівна подала апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скасувати ухвалу. Вказує, що звертаючись до суду із клопотанням, вона намагалась сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановлення всіх обставин справи. Зазначає, що суд першої інстанції у разі скасування ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2020 року, повинен був би вчинити певні дії, проте суд першої інстанції продовжив розгляд справи та 12.03.2020 року ухвалив рішення, не дочекавшись рішення апеляційного суду щодо клопотання про забезпечення доказів.

Відзиви від учасників справи, у встановлений апеляційним судом строк, не надійшли.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Залишаючи без розглядуклопотання про зупинення провадження від 12.03.2020 року, та застосовуючи заходи процесуального примусу у вигляді штрафу до представника позивача, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що представником позивача - адвокатом Твердохліб М.В. вже вдруге заявляється клопотання про зупинення провадження у справі з аналогічних підстав при наявності вже вирішеного, та безпосередньо під час розгляду справи по суті, без дотримання вимог ЦПК України, тому суд розцінив вказані дії зловживанням своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи, тобто вчинення дій по унеможливленню здійснення своєчасного судочинства. Також вказав, що зазначені обставини є достатньою підставою для застосування до адвоката заходу процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме в сумі - 630 гривень 60 копійок, тому у зв`язку зі викладеним, суд залишив без розгляду клопотання представника позивача - адвоката Твердохліб М.В. про зупинення провадження у справі №381/3850/19.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЦПК України випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 44 ЦПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до ст.144 ЦПК Українисуд може застосувати заходи процесуального примусу, в тому числі у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Відповідно до ч. 3 ст. 148 ЦПК України у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зловживання процесуальними правами представником учасника справи суд з урахуванням конкретних обставин справи може стягнути штраф як з учасника справи, так і з його представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 ЦПК України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд: вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Відповідно до п. 35 рішення у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» від 07 липня 1989 року Європейський суд з прав людини наголошував, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Встановлено, що адвокатом Твердохліб М.В. в судовому засіданні 05 лютого 2020 року заявленоклопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Київським апеляційним судом справи за апеляційної скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2020 року та до набрання законної сили судовим рішенням Київського апеляційного суду. Клопотання мотивувала тим, що існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення апеляційної скарги ОСОБА_1 .. Позивачка оскаржує ухвалу, якою суд відмовив в забезпеченні доказу, а саме в призначенні експертизи, та вважає, що без цього доказу неможливо встановити обставини справи, які є предметом судового розгляду. Також зазначила, що у разі скасування Київським апеляційним судом ухвали Фастівського міськрайонного суду від 16.01.2020 року, суд першої інстанції має призначити експертизу та відповідно зупинити провадження у справі на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 05 лютого 2020 року заявлене представником позивача Твердохліб М.В. клопотання було залишено без задоволення.

12 березня 2019 року представником позивача - адвокатом Твердохліб М.В. повторно заявлено в судовому засіданні клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Київським апеляційним судом справи за апеляційної скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2020 року та до набрання законної сили судовим рішенням Київського апеляційного суду.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2020 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів шляхом призначення судової будівельно-технічної експертизи у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Виконавчий комітет Фастівської міської ради Київської області про скасування рішення державного реєстратора та відновлення речового права - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2020 року залишено без задоволення, а ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2020 року залишено без змін.

Крім того, в провадженні судді Сушко Л.П. перебуває цивільна справа №381/3850/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Виконавчий комітет Фастівської міської ради Київської області про скасування рішення державного реєстратора та відновлення речового права.

Також, судом апеляційної інстанції досліджено матеріали вищезазначеної справи, а саме: клопотання про зупинення провадження, яке було заявлено 05 лютого 2020 року.

З урахуванням вищезазначеного, суд апеляційної інстанції, погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що клопотання про зупинення провадження від 05.02.2020 року та клопотання про зупинення провадження від 12.03.2020 року - аналогічні.

Доводи апеляційної скарги про те, що звертаючись до суду із клопотанням, вона намагалась сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановлення всіх обставин справи, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки клопотання подане адвокатом Твердохліб М.В. від 12.03.2020 року є аналогічним за змістом до клопотання від 05.02.2020 року, яке вже розглянуто судом, а тому, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що така поведінка адвоката (повторно заявлене клопотання) зумовлює затягування судового процесу та свідчить про зловживання адвокатом своїми процесуальними правами.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції у разі скасування ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2020 року, повинен був би вчинити певні дії, проте суд першої інстанції продовжив розгляд справи та 12.03.2020 року ухвалив рішення, не дочекавшись рішення апеляційного суду щодо клопотання про забезпечення доказів, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки дані доводи є предметом розгляду при апеляційному оскарженні судового рішення по суті, та не впливають на законність ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.03.2020 року.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку залишаючи без задоволення клопотання та застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу та вірно застосував до правовідносин, що виникли між сторонами положення ст.ст. 43, 44, 144, 148 ЦПК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Твердохліб Марини Василівнизалишити без задоволення.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено «22» вересня 2020 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіІ.В. Іванова Ю.О. Матвієнко