Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/668/20

Провадження № 2/338/311/20

25 вересня 2020 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Рибки Л.Я.,

з участю секретаря Полек Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання останніх такими, що втратили право на користування належним їй (позивачці) жилим приміщенням - житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , в якому відповідачі зареєстровані.

Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 06 березня 2020 року. Цього ж числа її право власності на вказане домоволодіння зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На момент набуття у власність вищезгаданого житлового будинку в ньому були зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є членами сім`ї попереднього власника житла - ОСОБА_4 . Її (позивачки) членами сім`ї відповідачі не є.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в житловому будинку по АДРЕСА_1 , в якому вони зареєстровані, тривалий час не проживають. Договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні між нею та відповідачами не укладались, таким чином ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які для неї є сторонніми особами, залишаючись зареєстрованими в належному їй житлі, перешкоджають їй належним чином користуватись, володіти та розпоряджатись нерухомістю на власний розсуд, за своєю волею, що порушує її права як власника.

З огляду на викладене, просить суд ухвалити рішення про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування належним їй (позивачці) житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце його проведення повідомлялась у встановленому законом порядку. 13 липня 2020 року ОСОБА_1 подала до канцелярії суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, позов задоволити.

Крім того, 25 вересня 2020 року заяву про розгляд справи за його відсутності подав представник позивачки адвокат Мізунський М.М. Просить позовні вимоги задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. 07 липня 2020 року до суду надійшла заява, в якій він зазначає, що позов визнає та не заперечує щодо його задоволення, просить справу розглянути без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку - шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи здійснено також шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України. Крім того, інформація щодо розгляду даної справи наявна на офіційній сторінці Богородчанського районного суду Івано-Франківської області в мережі Інтеренет на веб-сайті судової влади. Про причини неявки відповідач суд не поінформував, своїм правом на подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від нього не надходило.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, це право закріплено в Конституції України та в ч.1 ст.321 ЦК України.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до положень статей 64, 156 Житлового кодексу УРСР, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час (Правова позиція ВСУ у справі №6-709цс1616 від листопада 2016 року).

Згідно з копією договору дарування житлового будинку від 06 березня 2020 року ОСОБА_4 (дарувальник) безоплатно та без жодних умов передала у власність обдаровуваної ( ОСОБА_1 ), а обдаровувана прийняла в дарунок житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Богородчанського районного нотаріального округу Максьом Г.І. та зареєстровано в реєстрі за № 584 (а.с. 5 - 6)

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №203313547 від 06 березня 2020 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (літня кухня, чотири сараї, колодязь та огорожа), що розташовані по АДРЕСА_1 , належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , розмір частки - 1. (а.с. 7).

Згідно з довідкою №241 від 10 червня 2020 року, виданою Хмелівською сільською радою Богородчанського району Івано-Франківської області, у вищевказаному домогосподарстві зареєстровані, в тому числі, ОСОБА_2 , 1978 року народження, та ОСОБА_3 , 1993 року народження (а.с. 12).

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не належить до членів сім`ї власника будинку.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Факт відсутності відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 тривалий час в житловому будинку, в якому вони зареєстровані, підтверджений актами, складеними комісією Хмелівської сільської ради від 10 червня 2020 року №183 та №184, відповідно до яких ОСОБА_3 відсутній і тривалий час не проживає за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ), фактичне місце його проживання не відоме; ОСОБА_2 відсутній і не проживає за місцем реєстрації за вищевказаною адресою протягом 10 років, фактичне місце проживання останнього не відоме (а.с.10, 11).

Той факт, що він тривалий час не користується спірним житлом, не оспорюється й відповідачем ОСОБА_3 , який подав суду заяву про визнання позову.

Оскільки власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 є позивачка ОСОБА_1 , яка набула право власності на вказане домоволодіння на підставі договору дарування, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - члени сім`ї колишнього власника житла, які не належать до членів сім`ї позивачки, не є наймачами будинку та за адресою місця своєї реєстрації тривалий час не проживають, втратили право користування даним будинком. З огляду на те, що в добровільному порядку відповідачі знятись з реєстрації місця проживання наміру не виявляють, в той же час перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на реєстраційному обліку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 порушує та обмежує права і охоронювані законом інтереси його власника, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивачки про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом за вказаною адресою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263 - 265, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право на користування жилим приміщенням - житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.Я. Рибка