Справа № 342/1463/19
Провадження № 2/342/182/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Лукасевич М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивовані тим, що будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 належить на праві власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6 , бабка позивачки по маминій лінії, згідно свідоцтва на право власності на жилий будинок від 20.04.1988 року. Для будівництва та обслуговування вказаної господарки виділено земельну ділянку площею 0,21 га. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті спадкодавця разом проживали та були зареєстрованими: зять ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 , внучка ОСОБА_1 , правнучка ОСОБА_7 . При житті, 16.03.2000 ОСОБА_6 зробила письмове розпорядження на випадок своєї смерті, яким все своє майно заповіла позивачці, своїй онуці. Даний заповіт посвідчений секретарем Чернятинської сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 44, ніким не скасований і не відмінений. На час смерті ОСОБА_6 діяв ЦК України 1963р. Реалізовуючи своє право на спадщину за заповітом, позивачка фактично вступила в управління спадковим майном після смерті бабки, вчасно звернулася в нотаріальну контору із відповідною заявою та отримала відповідний правовстановлюючий документ на частину спадкового майна (земельний пай). У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, до якої входить будинковолодіння АДРЕСА_2 позивачці відмовлено. Причиною такої відмови стало реєстрація спадкового господарства, як колгоспного двору, що позбавляє можливості нотаріуса визначити частку спадкодавця в житловому будинку. На час припинення колгоспного двору в спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими: голова господарства ОСОБА_6 , зять ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 , внучка ОСОБА_1 , правнук ОСОБА_4 , правнучка ОСОБА_7 . Із заявою про виділення частки члена колгоспного двору не звертався ніхто. Спору щодо спадкового майна нема. На даний час позивачка виготовила технічну документацію на будинковолодіння за власні кошти, продовжує утримувати будинок та прибудинкову територію в належному стані, обробляє землю, сплачує комунальні послуги. Однак не може належним чином реалізувати своє право на спадщину. Згідно Звіту про оцінку житлового будинку складеного ФОП ОСОБА_8 ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 становить 133 220 грн.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про проведення підготовчого і судового засідання в справі без неї, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Передбачених ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Копією довідки про об`єкт нерухомого майна № 57 виданою 22.11.2019 ФОП ОСОБА_9 стверджується, що згідно архівних даних Коломийського ОКП "МБТІ" станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок в АДРЕСА_3 зареєстроване за головою колгоспного двору ОСОБА_6 згідно свідоцтва про право власності виданого Городенківським РВК 20.04.88 на підставі рішення цього ж виконкому № 11 від 13.01.88р. Згідно рішення виконкому Чернятинської сільської ради в 1992 році вулицю Ковпака перейменовано на вулицю Чорнобривого, номери будинку залишились незмінними.

З довідки № 1076, виданої 11.11.2019 Чернятинською сільською радою вбачається, що згідно витягу з по господарської книги № 9 (ос.рах.808) Чернятинської сільської ради за період 1991 по 1995 рік по господарству в АДРЕСА_2 ) , суспільна група господарства - колгоспника, станом на 15.04.1991 року в господарстві були зареєстровані та проживали: голова господарства ОСОБА_6 , 1913 р.н., зять ОСОБА_2 , 1941 р.н., дочка ОСОБА_3 , 1933 р.н., внучка ОСОБА_1 , 1962 р.н., правнук ОСОБА_4 , 1985 р.н., правнучка ОСОБА_10 , 1987 р.н.

За заповітом, посвідченим 16 березня 2000 секретарем виконкому Чернятинської сільської ради, ОСОБА_6 , 1913 р.н., жителька с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області /паспорт НОМЕР_1 , виданий Городенківським РВ УМВС 10.12.1997/ на випадок своєї смерті усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за Законом матиме право, в тому числі і належну йому земельну ділянку згідно сертифікату №0066409, виданого 20.09.99р. заповіла внучці ОСОБА_1 . Заповіт зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під № 44.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 86 років в с. Чернятин, актовий запис № 19 від 24.04.2000, що стверджено копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 24.04.2000 Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

На час смерті ОСОБА_6 був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З довідки № 1121, виданої 18.11.2019 виконкомом Чернятинської сільської ради вбачається, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 і на момент її смерті в господарстві проживали та були зареєстровані: зять ОСОБА_2 , 1941 р.н.. дочка ОСОБА_3 , 1933 р.н., внучка ОСОБА_1 , 1962 р.н., правнук ОСОБА_4 , 1985 р.н., правнучка ОСОБА_7 , 1987 р.н.

З копії свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_3 , виданого 01.04.1962 Чернятинським сільським бюро ЗАГС Городенківського району встановлено, що ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Після реєстрації шлюбу 15.05.1983 з ОСОБА_12 , прізвище дружини було змінено з ОСОБА_13 на ОСОБА_14 , що доводиться копією Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 9 виданого 29.11.2019 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області.

Мати позивачки, ОСОБА_15 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_16 та ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 26.09.1961. Після реєстрації шлюбу 10 жовтня 1961 року з ОСОБА_2 , прізвище дружини ОСОБА_15 було змінено з ОСОБА_17 на ОСОБА_13 , що доводиться копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 виданого 11.10.1961 Чернятинським сільським бюро ЗАГС Городенківського району.

З наведеного слідує, що позивачка ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_6 по маминій лінії.

Дід позивачки, ОСОБА_16 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 64 років в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 39 від 24.11.1971, що доводиться копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 11.02.2020 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Копією спадкової справи № 127/2005, наданою суду завідувачем Городенківської районної державної нотаріальної контори стверджено, що ОСОБА_1 02.03.2005 подала до Городенківської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 . Копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 500 , виданого 02.03.2005 державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М., стверджується, що позивачка ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті баби ОСОБА_6 - право на земельну частку /пай/ розміром 57,19 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлій на підставі Сертифікату про земельну частку (пай) серії НОМЕР_7 .

Отже, ОСОБА_1 , онука спадкодавця, прийняла спадщину за заповітом після смерті своєї бабки ОСОБА_6 .

До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 . З технічного паспорта на згаданий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами встановлено, що житловий будинок збудований в 1961/1991 р., інші господарські будівлі збудовані в 1970, 1975, 1991 роках. Згідно Звіту про оцінку житлового будинку (загальною площею 78,9 кв.м) складеного ФОП ОСОБА_8 на підставі договору № 00630/С від 22.11.2019 ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_3 становить 133 220 грн. За даним господарством рахується земельна ділянка розміром 0,21 га, яка виділена для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що підтверджується довідкою № 1123 виданою 18.11.2019 виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка, як спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, як передбачено ч. 1 ст.1296 ЦК України. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори від 29.11.2019 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті баби ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю оригіналу документа, який посвідчує право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця ОСОБА_6 , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться АДРЕСА_3 , судом не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, даних про те, що відповідачі зверталися за виділом часток в колишньому колгоспному дворі не встановлено, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позову ОСОБА_1 .

На підставі ст.ст. 120, 123, 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 1216, 1222,1233, 1268, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.), керуючись ст. ст. 211, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Місце проживання позивачки ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Місце проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 .

Місце проживання відповідача ОСОБА_3 - АДРЕСА_1 .

Місце проживання відповідача ОСОБА_4 - АДРЕСА_4 .

Місце проживання відповідачки ОСОБА_5 - АДРЕСА_1 .

Суддя: Гайдич Р. М.