Справа № 202/7850/19
Провадження № 2/202/687/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 березня 2020 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Мазниці Х.О., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 18 вересня 2010 року між нею і відповідачем ОСОБА_2 в Індустріальному відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 660, посилаючись на те, що від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, виховання дитини та ведення спільного господарства. Через часте вживання відповідачем алкогольних напоїв втратили взаєморозуміння та почуття любові. З липня 2019 року проживають окремо. Вважає, що примирення та подальше сімейне життя з відповідачем є неможливим. Окрім цього, просила стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 768,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 03 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Позивач ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала, просила справу розглядати без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання також не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав та просив розглядати справу без його участі.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Зважаючи на те, що у своїй письмовій заяві відповідач ОСОБА_2 позов визнав та не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає можливим ухвалити рішення по суті справи в підготовчому судовому засіданні.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 18 вересня 2010 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 660, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_1 ».

Сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також судом встановлено, що в липні 2019 році сторони припинили шлюбні відносини, примиритися не бажають.

Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини.

Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення.

Враховуючи взаємовідносини між сторонами, причини позову про розірвання шлюбу, викладені у позовній заяві, всі обставини життя сторін, небажання сторін зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Беручи до уваги, що в своїй заяві позивач просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, прийняте у зв`язку з реєстрацією шлюбу, позивачу після розірвання шлюбу необхідно залишити прізвище « ОСОБА_1 ».

Вирішуючи питання про розподіл судові витрати, суд враховує положення статті 133 ЦПК України, згідно якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, у тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду були понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 1000 грн., які пов`язані зі складанням позовної заяви, що підтверджується копією договору, копією квитанцій про оплату послуг.

З огляду на те, що вказані витрати пов`язані з розглядом справи, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 200, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований 18 вересня 2010 року в Індустріальному відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 660.

Прізвище дружині після розірвання шлюбу залишити « ОСОБА_1 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., а також витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дані позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Дані відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Н.Ю. Марченко