Провадження № 22ц-824/9467/20 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Сушко Л.П.,

за участі секретаря Примушко О.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року про заміну стягувача у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліон» про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року представник АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що 24 грудня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва було видано два виконавчих листа у справі № 755/30231/2014 на виконання рішення третейського суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» суми заборгованості.

Зазначає, що 10 вересня 2019 року рішенням загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» реорганізовано АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк», внаслідок чого АТ «Альфа-Банк» є правонаступником усього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», тому просить суд замінити стягувача у виконавчому провадженні, з АТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк».

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року заяву задоволено, замінено стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк» у виконавчих листах № 755/30231/14-ц, виданих 24 грудня 2014 року Дніпровським районним судом міста Києва.

Не погодившись із цією ухвалою, ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається зокрема на те, що 24 грудня 2015 року сплив строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання, а 28 вересня 2018 року постановами Білозерського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області ці виконавчі листи були повернуті, при цьому заміна стягувача у виконавчому провадженні після спливу строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, на її думку, є незаконною, через що вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки АТ «Альфа-Банк» є новим кредитором у зобов`язанні, що має право вимоги та отримання заборгованості за кредитним договором № Ф080896П від 04 липня 2008 року і договором поруки № 02-23-Ф080896П-1264 від 04 липня 2008, укладених між ПАТ «Украсоцбанк» та ОСОБА_1 , Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліон», то місцевий суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 жовтня 2014 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків ухвалено рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліон» на користь Приватного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 936 327 грн. 64 коп. (а.с.3-5)

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 листопада 2014 року видано виконавчі листи на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків в особі третейського судді Ярошовець В.М. від 07 жовтня 2014 року в справі № 1630/14 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліон» заборгованості в розмірі 936 327, 64 грн. і третейського збору в сумі 9763,28 грн. (а.с.33)

24 грудня 2014 року Дніпровським районним судом м. Києва видано два виконавчих листа по цивільній справі за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ТОВ «Ліон» про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду (а.с.44-45).

Згідно з рішенням спільних загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк»» та АТ «Укрсоцбанк» № 1/2019 від 22 листопада 2019 року, АТ «Альфа-Банк»» є правонаступником всього майна, прав і зобов`язань ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі передавального акту (затвердженого рішенням єдиного акціонера Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (рішення № 5/2019 від 15 жовтня 2018 року) та рішенням Загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» (протокол № 4/2019 від 15 жовтня 2019 року) (а.с.40-42).

Відповідно ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою в тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги, правонаступництва.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст.442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі №6-122цс13.

Таким чином, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

З огляду на викладене, встановивши, що у зв`язку з реорганізацією ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк» на підставі рішення загальних зборів товариства, відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, суд дійшов обґрунтованого висновку про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Доводи апелянта про те, що виконавчий документ був повернутий і строк для його пред`явлення сплив, через що відсутні підстави для заміни стягувача у виконавчому провадженні, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу, і саме з моменту заміни стягувача судом новий стягувач вправі безпосередньо реалізувати свої права у виконавчому провадженні згідно із Законом України «Про виконавче провадження», тому такі доводи не спростовують обґрунтованих висновків суду у цій частині.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які, відповідно до ст. 376 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 11 лютого 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: