Дата документу 04.03.2020
Справа № 334/5264/19
Провадження № 2/334/947/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні, в залі суду, цивільну справу № 334/5264/19 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Укрсиббанк" про визнання договору іпотеки припиненим,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила: Визнати договір іпотеки № 0/0/3, укладений між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» 03.06.2008 року, припиненим. Стягнути з ПАТ "Укрсиббанк" витрати по оплаті судового збору в розмірі 1152,60 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.06.2008 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Кредитні договори № 0 та № 0 про надання споживчого кредиту.

У якості майнового поручителя виступила ОСОБА_1 , уклавши 03.06.2008 року з АКІБ «УкрСиббанк» Договір іпотеки № 0/0/3, і в якості предмету застави банку, передавши нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

20.11.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвінчук А.І. було вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за № 11322), на підставі якого було відкрито виконавче провадження.

Зі змісту виконавчого напису вбачається, що строк, за який проводиться стягнення становить з 25.11.2010 року по 13.06.2013 року.

Заборгованість за Кредитним договором №0 від 03.06.2008 року становить 55613,63 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.06.2013 року еквівалентно 444519,75 грн., з яких: 37200 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.06.2013 року еквівалентно 297339,60 грн. заборгованість за кредитом; 18413,63 долари США, що за курсом НБУ станом на 13.06.2013 року еквівалентно 147180,14 грн. заборгованість за процентами.

Заборгованість за Кредитним договором №0 від 03.06.2008 року становить 68794,64 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.06.2013 року еквівалентно 549875,55 грн., з яких: 46500 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.06.2013 року еквівалентно 371674,45 грн. заборгованість за кредитом; 22294,64 долари США, що за курсом НБУ станом на 13.06.2013 року еквівалентно 178201,05 грн. заборгованість за процентами.

Загалом заборгованість становить 124721,05 долари США, що за курсом НБУ станом на 13.06.2013 року еквівалентно 996895,30 грн.

19.02.2016 року рішенням Запорізької міської ради «Про перейменування вулиці Медвєдєва в місті Запоріжжі на вулицю Сержанта ОСОБА_3 » АДРЕСА_2 було АДРЕСА_3 на вулицю ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 позичальник за кредитними договорами № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 про надання споживчого кредиту від 03.06.2008 року, за яку ОСОБА_1 поручилась 03.06.2008 року перед АКІБ «УкрСиббанк» належним ОСОБА_1 на праві власності нерухомим майномквартирою АДРЕСА_1 , уклавши Договір іпотеки № 0/0/3.

До цього часу предмет іпотеки реалізовано не було.

Оскільки у договорі іпотеки відсутні положення про згоду іпотекодавця забезпечувати виконання зобов`язання іншими новими боржниками, а ОСОБА_1 не погодилась забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником, іпотека є припиненою.

Відповідач за життя позичальника (з дня вчинення виконавчого напису 20.11.2013 року до дня смерті позичальника 19.01.2017 року, тобто понад три роки) не реалізував своє право на погашення заборгованості за рахунок предмета іпотеки, тому іпотека припинилась смертю боржника.

Відповідач ПАТ "Укрсиббанк" надав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову.

Свої заперечення відповідач обґрунтовує наступним.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною першою статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

У разі смерті боржника за кредитним договором обов`язки боржника переходять до його спадкоємців, відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, зобов`язання за кредитними договорами № 0 та № 0, укладеними 03.06.2008 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк», не припинились зі смертю боржника, а перейшли до його спадкоємців. Відповідно і зобов`язання ОСОБА_1 за договором іпотеки № 0/0/3, укладеним між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» 03.06.2008 року, не припинились, оскільки є похідними від основних зобов`язань, передбачених кредитними договорами № 0 та № 0 від 03.06.2008 року.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши надані сторонами письмові докази по справі та усі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, врахувавши предмет та підставу позову, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав:

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, відповідно до ст. ст. 81, 13, ч.5 ст.263 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положення ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог.

Згідно зі ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст.ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Судом встановлено наступні обставини справи.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила: Визнати договір іпотеки № 0/0/3, укладений між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» 03.06.2008 року, припиненим. Стягнути з ПАТ "Укрсиббанк" витрати по оплаті судового збору в розмірі 1152,60 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.06.2008 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Кредитні договори № 0 та № 0 про надання споживчого кредиту.

У якості майнового поручителя виступила ОСОБА_1 , уклавши 03.06.2008 року з АКІБ «УкрСиббанк» Договір іпотеки № 0/0/3, і в якості предмету застави банку, передавши нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

20.11.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвінчук А.І. було вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за № 11322), на підставі якого було відкрито виконавче провадження.

Зі змісту виконавчого напису вбачається, що строк, за який проводиться стягнення становить з 25.11.2010 року по 13.06.2013 року.

Заборгованість за Кредитним договором №0 від 03.06.2008 року становить 55613,63 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.06.2013 року еквівалентно 444519,75 грн., з яких: 37200 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.06.2013 року еквівалентно 297339,60 грн. заборгованість за кредитом; 18413,63 долари США, що за курсом НБУ станом на 13.06.2013 року еквівалентно 147180,14 грн. заборгованість за процентами.

Заборгованість за Кредитним договором №0 від 03.06.2008 року становить 68794,64 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.06.2013 року еквівалентно 549875,55 грн., з яких: 46500 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.06.2013 року еквівалентно 371674,45 грн. заборгованість за кредитом; 22294,64 долари США, що за курсом НБУ станом на 13.06.2013 року еквівалентно 178201,05 грн. заборгованість за процентами.

Загалом заборгованість становить 124721,05 долари США, що за курсом НБУ станом на 13.06.2013 року еквівалентно 996895,30 грн.

19.02.2016 року рішенням Запорізької міської ради «Про перейменування вулиці Медвєдєва в місті Запоріжжі на вулицю Сержанта ОСОБА_3 » АДРЕСА_2 було АДРЕСА_3 на вулицю ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 позичальник за кредитними договорами № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 про надання споживчого кредиту від 03.06.2008 року, за яку ОСОБА_1 поручилась 03.06.2008 року перед АКІБ «УкрСиббанк» належним ОСОБА_1 на праві власності нерухомим майномквартирою АДРЕСА_1 , уклавши Договір іпотеки № 0/0/3.

Відповідач за життя позичальника (з дня вчинення виконавчого напису 20.11.2013 року до дня смерті позичальника 19.01.2017 року, тобто понад три роки) не реалізував своє право на погашення заборгованості за рахунок предмета іпотеки.

У договорі іпотеки відсутні положення про згоду іпотекодавця забезпечувати виконання зобов`язання іншими новими боржниками.

ОСОБА_1 не погодилась забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

При винесенні судового рішення суд керується наступними нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та, враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин наступні висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», застава це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Виходячи з статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Виходячи з ст. 28 Закону України «Про заставу», застава припиняється, зокрема, у випадках припинення зобов`язань, установлених законом.

Частиною 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

В силу ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

На підставі ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (пункт 5 статті 1219, стаття 1282 ЦК України).

У відповідності з ст. 523 ЦК України, застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (ч. 1). Застава, встановлена первісним боржником, зберігається після заміни боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 2).

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

В постанові від 11 липня 2018 року у справі № 2-2519/11 Верховний Суд зазначив, що: «у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Установивши, що іпотекодавець ОСОБА_3 відмовилася відповідати за кредитними зобов`язаннями у зв`язку зі зміною боржника у цьому зобов`язанні, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для визнання іпотечного договору припиненим».

Такий же правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13.

В постанові від 20 червня 2018 року у справі № 607/4436/16-ц Верховний Суд вказав, що: «Встановивши, що ОСОБА_4 не погоджується забезпечувати виконання кредитних зобов`язань нових боржників ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, а в іпотечному договорі відсутнє застереження про те, що вона зобов`язується забезпечувати виконання кредитних зобов`язань інших осіб у разі смерті ОСОБА_6, суди дійшли обґрунтованого висновку про припинення зобов`язань, які випливають з іпотечного договору».

Виходячи з ч.ч. 1, 2 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється припиненням зобов`язання, забезпеченого заставою. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

В силу ст. 317 ЦК України, права володіння, користування та розпоряджання майном належать власникові майна.

На підставі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, у Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велей Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Статтею 41 ч. 1 Конституції України передбачено: «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю».

Оскільки в ході судового розгляду достеменно встановлено, що відповідач за життя позичальника (з дня вчинення виконавчого напису 20.11.2013 року до дня смерті позичальника 19.01.2017 року, тобто понад три роки) не реалізував своє право на погашення заборгованості за рахунок предмета іпотеки, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, відповідно, спадкоємців ОСОБА_2 немає.

У договорі іпотеки відсутні положення про згоду іпотекодавця забезпечувати виконання зобов`язання іншими новими боржниками, а ОСОБА_1 заявила про свою незгоду забезпечувати виконання зобов`язання новими боржниками.

Тому іпотека припинилась смертю боржника.

Виходячи з вищевикладеного позов підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 1152,60 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 229, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ "Укрсиббанк" про визнання договору іпотеки припиненим, - задовольнити.

Визнати договір іпотеки № 0/0/3, укладений між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» 03.06.2008 року, припиненим.

Стягнути з ПАТ "Укрсиббанк" витрати по оплаті судового збору в розмірі 1152,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

У виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Н.Ю.Козлова