КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/6917/2020 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Матвієнко Ю.О., Іванової І.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2019 року про повернення позовної заяви позивачу у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватна експертна служба" про визнання дій протиправними, скасування звіту про оцінку майна та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду міста Києва із позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватна експертна служба" про визнання дій протиправними, скасування звіту про оцінку майна та зобов`язання вчинити певні дії.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що в провадженні Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва Олександра В`ячеславовича перебуває на виконанні зведене виконавче провадження ВП №49176475 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу № 6723 від 20.09.2013 року (виконавче провадження ВП №40015767), та з виконання виконавчого листа №2-2767/09 від 08.10.2010 року виданого Броварським міськрайонним судом Київської області (виконавче провадження ВП №25886852) на підставі та рішення Броварського міськрайонного суду Київської області під головуванням судді Сердинського В.С. від 07.12.2009 року по справі №2-2767/09 про:

стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ВАТ «Універсал Банк» в солідарному порядку заборгованості в розмірі 19 936 142грн. 68коп. за кредитними договорами №06/2359Г-01-к-07 від 15.06.2007р., №06/2359Г-02к-07 від 15.06.2007р., №06.-2359Г-03к-07 від 15.06.2007р., №06. 2359Г-04к-07 від 30. 11.2007р;

звернення стягнення на предмет іпотеки: майновий комплекс, що складається з будівель: прохідна, площею 33.1кв.м., виробниче приміщення по виробництву взуття, площею - 1116,2 кв.м., котельня, площею - 104,4кв.м., водонапірна башта, площею - 25.2 кв.м., погреб - 609,8 кв.м., склад - 530,9кв.м., склад металевий - 757,7кв.м., виробничий корпус - 1050,7кв.м., виробничий корпус - 1626,8кв.м., приміщення виробничого цеху - 713.8кв.м., склад - 74,7кв.м. та на земельну ділянку, на якій знаходиться майновий комплекс, площею 4,9602га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності.

В ході проведення виконавчих дій державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєв О.В. в рахунок погашення вищезазначеного боргу перед ВАТ «Універсал Банк», вчинив виконавчі дії. спрямовані на звернення стягнення на майно боржника: майновий комплекс (без земельної ділянки), що складається з будівель: прохідна, площею - 33,1кв.м., виробниче приміщення по виробництву взуття, площею - 1116.2 кв.м., котельня, площею - 104,4кв.м., водонапірна башта, площею - 25,2кв.м., погреб - 609,8кв.м., склад - 530,9кв.м., склад металевий - 757,7кв.м., виробничий корпус - 1050.7кв.м.. виробничий корпус - 1626.8кв.м.. приміщення виробничого цеху - 713,8кв.м., склад - 74,7кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки за Договором іпотеки, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ «Універсал Банк».

З метою проведення оцінки зазначеного вище майна та подальшої реалізації цього майна через ДП «Сетам», державний виконавець Медведєв О.В. 02.08.2018 року виніс постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №25886852, згідно з якою суб`єктом оціночної діяльності призначено ТОВ «Приватна експертна служба» (02094 м. Київ. вул. Миколи Лебедєва. буд.6 оф.20), та саме на яке покладено обов`язок щодо надання письмового висновку (звіту) про оцінку зазначеного вище майнового комплексу.

Виконавчі дії щодо оцінки вказаного майна у цьому ж виконавчому провадженні державний виконавець вчиняв неодноразово. Незважаючи на це, вказані виконавчі дії вчинялися ним з порушенням вимог закону щодо порядку здійснення оцінки майна боржника, що стало підставою для звернення боржника до суду з цим позовом.

З урахуванням викладеного, позивач просить визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі головного державного виконавця Медведєва Олександра В`ячеславовича по проведенню оцінки нерухомого майна та зобов`язання його вчинити відповідно до закону виконавчі дії щодо оцінки нерухомого майна у виконавчому провадженні №25886852 та визнати протиправним звіт від 03 вересня 2018 року про оцінку нерухомого майна, виготовленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватна експертна служба".

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва 24 квітня 2019 року вказана позовна заява передана за підсудністю на розгляд до Броварського міськрайонного суду Київської області.

05 липня 2019 року Броварським міськрайонним судом Київської області зазначена позовна заява із доданими до неї матеріалами отримана поштою.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватна експертна служба" про визнання дій протиправними, скасування звіту про оцінку майна та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказала, що обидві заявлені вимоги тісно пов`язані між собою, як підставою виникнення, так і поданими нею доказами в обґрунтування вимог позову, тому вважає, що об`єднання позовних вимог повністю відповідає ч. 1 ст. 188 ЦПК України.

Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

ТОВ"Приватна експертна служба" подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив із положень п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, і вказав, що ОСОБА_1 об`єднала у позовній заяві вимоги: оскарження дій головного державного виконавця Медведєва О.В. щодо порядку призначення оцінки майна боржника у виконавчому провадженні, що фактично є скаргою на дії державного виконавця, та вимоги заявлені нею до третьої особи про оспорювання звіту від 03 вересня 2018 року про оцінку нерухомого майна, виготовленого ТОВ "Приватна експертна служба", щодо складання цього звіту, незгодою з вартістю оціненого нерухомого майна, завдання позивачу збитків заниженою, на її думку, вартістю, визначеною у звіті нерухомого майна. Сумісний розгляд об`єднаних позивачем вимог є неможливим, а тому позовну заяву ОСОБА_1 необхідно повернути позивачу.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Позовне провадження - це вид провадження у цивільному процесі, у якому розглядається спір про право цивільне, тобто спір, який виникає з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, наявність якого визначає участь у ньому двох сторін позивача та відповідача, а також третіх осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи, зокрема, є позовна заява.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Порядок оскарження дій державного виконавця визначено у розділі VІІ ЦПК України.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що у разі наявності спору між сторонами особа має право звернутися до суду із позовною заявою, а у разі оскарження рішення, дій чи бездіяльністю державного виконавця особа має право звернутися до суду зі скаргою.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження"оцінка нерухомого майна боржника може бути оскаржена сторонами, іншими учасниками та особами відповідно до місцевого суду в порядку, передбаченому ЗУ "Про виконавче провадження".

Аналогічні висновки викладені у постанові ВП ВС від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17.

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

При цьому суди мають враховувати, що суб`єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

Встановлено, що у листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду міста Києва із позовом до до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватна експертна служба" про визнання дій протиправними, скасування звіту про оцінку майна та зобов`язання вчинити певні дії. Просила визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі головного державного виконавця Медведєва Олександра В`ячеславовича по проведенню оцінки нерухомого майна та зобов`язання його вчинити відповідно до закону виконавчі дії щодо оцінки нерухомого майна у виконавчому провадженні №25886852 та визнати протиправним звіт від 03 вересня 2018 року про оцінку нерухомого майна, виготовленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватна експертна служба".

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Приватна експертна служба" про визнання дій протиправними, скасування звіту про оцінку майна та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.

Суд апеляційної інстанції, погоджується з висновками суду першої інстанції про повернення позовної заяви, оскільки позивачем заявлено вимоги, які підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами розділу VІІ ЦПК України, а не в порядку позовного провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що обидві заявлені вимоги тісно пов`язані між собою, як підставою виникнення, так і поданими нею доказами в обґрунтування вимог позову, тому вважає, що об`єднання позовних вимог повністю відповідає ч. 1 ст. 188 ЦПК України, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки з позовної заяви вбачається, що позивач просила визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС та визнати протиправним звіт про оцінку майна, що свідчить про наявність підстав для розгляду вказаних об`єднаних вимог в порядку подання статті 477 ЦПК України, а не в порядку розгляду позовного провадження.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про повернення позовної заяви та вірно застосував положення п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення .

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «22» вересня 2020 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіЮ.О. Матвієнко І.В. Іванова