Справа № 576/2004/19
Номер провадження 22-ц/816/317/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м.Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Орлова І. В. (суддя-доповідач),

суддів: Собини О.І., Хвостика С.Г.

за участю секретаря

судового засідання: Кияненко Н.М.,

представника позивача: адвоката Хоменка Г.М.

представника відповідачки: адвоката Клюєва А.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2

Березівська сільська рада Глухівського району Сумської області

третя особа : Горобченко Людмила Володимирівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Сумського апеляційного суду цивільну справу № 576/2004/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2019 року (суддя Мазур С.А., дата складення повного тексту рішення - 02 грудня 2019 року), -

в с т а н о в и в :

17 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області та ОСОБА_2 про визнання нікчемним заповіту, складеного від імені ОСОБА_4 та посвідченого 20 листопада 2018 року виконуючою обов`язки старости села Слоут та Долина Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області Горобченко Л.В., реєстраційний № 2-386.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 . При оформленні спадкових прав від нотаріуса заявнику стало відомо, що за життя батько склав заповіт, яким все своє майно на випадок смерті заповів доньці ОСОБА_2 . Позивач вважає, що при складенні заповіту були порушені вимоги чинного законодавства, а саме: заповіт посвідчено неповноважною особою; не встановлено особу, яка склала заповіт; не прокреслені пусті рядки та інші вільні місця; не зроблено запис заповідачем про його прочитання вголос; відсутні свідки посвідчення заповіту, оскільки заповідач через стан свого здоров`я та вік не міг сам прочитати заповіт; не роз`яснені права та обов`язки заповідача. Зазначені порушення, на думку позивача, є підставою для визнання спірного заповіту нікчемним.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення суду, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не надав оцінку викладеним у позовній заяві доводам щодо допущених при посвідченні заповіту порушень вимог чинного законодавства. Зокрема, заявник апеляційної скарги звертає увагу на те, що виконуюча обов`язки старости сіл Слоут і Долина Горобченко Л.В. не мала повноважень посвідчувати заповіт, оскільки вона до утворення об`єднаної територіальної громади обіймала посаду секретаря Слоутської сільської ради і не здійснювала повноважень сільського голови, а відповідно до положень Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» обов`язки старости до його обрання на перших виборах виконує особа, яка здійснювала повноваження сільського (селищного) голови. Таким чином, позивач вважає, що суд мав визнати заповіт нікчемним на підставі ч. 1 ст. 1257 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу Березівська сільська рада Глухівського району Сумської області просить апеляційний суд у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити, а рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2019 року залишити без змін. При цьому зазначає, що доводи апеляційної скарги про відсутність у виконуючої обов`язки старости сіл Слоут і Долина Горобченко Л.В. повноважень посвідчувати спірний заповіт є безпідставними.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 також просить апеляційний суд у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити, а рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2019 року залишити без змін. На думку відповідачки, оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, а заповіт посвідчений у встановленому законом порядку. Зокрема, у заповіті зазначено, що зміст статей Цивільного кодексу України виконуючою обов`язки старости заповідачу було роз`яснено. Крім того, відповідачка вказує, що її батько самостійно прочитав текст заповіту і підписав його, а доводи позивача про зворотне є надуманими та жодними доказами не підтверджені. Інші доводи апеляційної скарги вважає формальними, а обраний позивачем спосіб захисту прав через визнання заповіту нікчемним - помилковим.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення представника відповідачки проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На час смерті батька позивач був зареєстрований з ним за адресою: АДРЕСА_1 , однак не проживав з батьком і спільного господарства з ним не вів, а з 2000 року проживав без реєстрації разом зі своєю дружиною та сином за іншою адресою (а.с. 9, 11, 12, 130).

Відповідачка ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_4 (а.с. 76-77).

За життя ОСОБА_4 склав заповіт на користь своєї доньки ОСОБА_2 , яким заповів їй все своє майно. Заповіт 20 листопада 2018 року був посвідчений виконуючою обов`язки старости сіл Слоут та Долина Березівської сільської ради Глухівського району Горобченко Л.В. за реєстраційним № 2-386 (а.с. 13, 79).

18 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини як спадкоємиця за заповітом (а.с. 72).

ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом 21 серпня 2019 року (зворот а.с. 81), проте приватним нотаріусом Янковою Є.О. у листі від 04 вересня 2019 року № 383/02-14 позивачу було повідомлено про складений та посвідчений на користь відповідачки ОСОБА_2 заповіт, а також роз`яснено право його оскаржити у судовому порядку протягом місяця з моменту отримання листа (а.с. 17).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що оспорюваний заповіт відповідає вимогам законодавства щодо його форми та змісту, містить чітке та конкретне розпорядження відносно спадкового майна та посвідчений уповноваженою на те посадовою особою органу місцевого самоврядування. Також суд вважав, що не прокреслені у бланку заповіту пусті рядки не є підставою для визнання його нікчемним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником тощо).

Загальні вимоги до форми заповіту встановлені статтею 1247 ЦК України.

Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; має бути особисто підписаний заповідачем, а якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу; заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, службовими особами, визначеними в статтях 1251, 1252 цього Кодексу.

Статтею 1251 ЦК України визначено, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на момент посвідчення заповіту) у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють у тому числі таку нотаріальну дію, як посвідчення заповітів (крім секретних).

Пунктом 2 частини другої розділу 1 «Загальні положення» Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5 (у редакції, чинній на момент посвідчення заповіту), нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій.

Рішенням 49 сесії 6 скликання Слоутської сільської ради Глухівського району Сумської області від 23 листопада 2015 року повноваження Слоутського сільського голови тимчасово, до моменту вступу на посаду новообраного сільського голови відповідно до закону, покладено на секретаря сільської ради Горобченко Л.В. з 24 листопада 2015 року.

Рішенням 1 сесії 7 скликання Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області від 16 грудня 2015 року № 8 обов`язки старости сіл Слоут та Долина покладено на Горобченко Л.В. (а.с.44), а рішенням від 22 червня 2018 року № 120 на Горобченко Л.В. покладено обов`язки із вчинення нотаріальних дій, передбачених ч. 1 ст. 37 Закону України «Про нотаріат» (а.с. 45-46).

Зазначені рішення сільських рад у встановленому законом порядку скасовані не були, тобто є чинними, а відтак доводи заявника апеляційної скарги про відсутність у виконуючої обов`язки старости сіл Слоут і Долина Горобченко Л.В. повноважень здійснювати посвідчення заповіту є безпідставними.

При посвідченні оспорюваного заповіту були дотримані вимоги щодо його форми, оскільки заповіт складено у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складення (за адресою проживання заповідача у зв`язку з його станом здоров`я), встановлено особу заповідача, перевірено його дієздатність, роз`яснено заповідачу зміст статей 1236, 1241, 1253, 1254, 1255 ЦК України та посвідчено особистий підпис на заповіті. При складенні та посвідченні заповіту дотримано таємницю заповіту відповідно до статті 1255 ЦК України.

Позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу порушення вимог чинного законодавства при складенні чи посвідченні оспорюваного заповіту. При цьому, у якості підстав визнання заповіту нікчемним позивач посилається виключно на недотримання форми і порядку під час його посвідчення. Дійсність підпису заповідача у заповіті, складення заповіту за відсутності у останнього необхідного обсягу цивільної дієздатності не є предметом даного спору і такими підставами позов не обґрунтовувався.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення заявником норм процесуального закону.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до статті 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В.Орлов

Судді: О.І.Собина

С.Г.Хвостик