Постанова

Іменем України

21 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 370/1668/15-ц

провадження № 61-453св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Макарівська районна державна адміністрація Київської області,

треті особи: Управління Держгеокадастру у Макарівському районі Київської області, Реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції Київської області, Садівниче товариство «Дубки» науково-виробничого об`єднання «Сатурн»,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Клапчука Федора Петровича на постанову Київського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року у складі колегії суддів: Слюсар Т. А., Волошиної В. М., Панченка М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, заперечень на позов і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Макарівської районної державної адміністрації Київської області (далі - Макарівська РДА), треті особи: Управління Держгеокадастру у Макарівському районі Київської області, Реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції Київської області, Садівниче товариство «Дубки» (далі - СТ «Дубки») науково-виробничого об`єднання «Сатурн»(далі - НВО «Сатурн»), про визнання недійсними розпорядження Макарівської РДА, державного акта на право власності на земельну ділянку та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що у 1992 році на території Наливайківської сільської ради Макарівського району Київської області(далі - Наливайківська сільська рада) було створено СТ «Дубки»НВО «Сатурн». Рішенням Наливайківської сільської ради від 25 лютого 1992 року № 15 СТ «Дубки» НВО «Сатурн» було надано земельну ділянку в полі № НОМЕР_1 для ведення садівництва. В цьому ж році СТ «Дубки» НВО «Сатурн» отримало державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 14,6 га. Відповідно до генерального плану надана садівничому товариству земельна ділянка поділена на 104 ділянки по 0,12 га кожна. У квітні 1993 року вона була прийнята в члени цього товариства та їй надано у користування земельну ділянку № НОМЕР_2 . Вона як член СТ «Дубки» НВО «Сатурн» вчасно сплачувала всі необхідні платежі (внески), постійно користувалася земельною ділянкою № 5. Рішенням правління СТ «Дубки» НВО «Сатурн» від 02 липня 2006 року, яке затверджене загальними зборами членів СТ «Дубки» від 05 серпня 2006 року, її виключено з членів садівничого товариства, а земельну ділянку № НОМЕР_2 , яка знаходилася в її користуванні, вилучено та передано ОСОБА_2 , яка не була членом СТ «Дубки», однак особисто брала участь в загальних зборах та голосувала за прийняття цього рішення. Зазначене рішення СТ «Дубки» НВО «Сатурн» від 02 липня 2006 року було визнано неправомірним та скасовано рішення Макарівського районного суду Київської області від 19 червня 2009 року у справі № 2-114/2009 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 до СТ «Дубки» НВО «Сатурн», треті особи: Макарівська РДА, Наливайківська сільська рада, Управління земельних ресурсів в Макарівському районі, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_2 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , про визнання рішень та дій садівницького товариства незаконними. В подальшому розпорядженням Макарівської РДА від 01 квітня 2010 року № 458 їй як члену СТ «Дубки» було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою для складання державного акта на право власності на земельну ділянку для ведення індивідуального садівництва в межах Наливайківської сільської ради. При цьому у травні 2010 року ОСОБА_2 без дозвільних документів почала будувати паркан навколо зазначеної земельної ділянки та вести інші будівельні роботи. З метою зупинення таких дій відповідача 14 травня 2010 року вона звернулася із заявою до Макарівського районного відділу поліції Київської області та дізналася, що на підставі розпорядження Макарівської РДА від 21 листопада 2007 року № 4755 ОСОБА_2 отримала дозвіл на приватизацію спірної земельної ділянки, та 15 січня 2008 року отримала державний акт серії ЯЕ № 954737 на право власності на земельну ділянку. Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05 липня 2012 року у справі № 2-890/2011 частково задоволено її позов до ОСОБА_2 , Макарівської РДА, Управління Держкомзему у Макарівському районі Київської області, третя особа - СТ «Дубки» НВО «Сатурн», про визнання недійсними та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, розпорядження Макарівської РДА, визнано недійсним розпорядження Макарівської РДА від 21 листопада 2007 року № 4755 в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,12 га для ведення садівництва за рахунок земель СТ «Дубки» в межах Наливайківської сільської ради, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га, розташовану в межах Наливайківської сільської ради, виданий 15 січня 2008 року на ім`я ОСОБА_2 . Рішенням Апеляційного суду Київської області від 06 лютого 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено, рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 липня 2012 року у справі № 2-890/2011 скасовано та ухвалено нове рішенням, яким в задоволенні позову відмовлено. Підставою для відмови в задоволенні позову було те, що рішенням суду не визнавалося незаконним рішення загальних зборів СТ «Дубки» від 02 липня 2006 року в частині прийняття в члени товариства ОСОБА_2 , а також те, що рішенням загальних зборів СТ «Дубки» НВО «Сатурн» від 06 грудня 2009 року вона була виключена з членів товариства повторно, тому вона не має права на захист своїх прав як член товариства. В подальшому рішенням Макарівського районного суду Київської області від 19 січня 2015 року у справі № 370/2093/13-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09 квітня 2015 року, було задоволено позов її, ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_25 до СТ «Дубки» НВО «Сатурн», ОСОБА_2 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 про визнання рішень незаконними та їх скасування, визнано незаконним та скасовано рішення розширеного правління СТ «Дубки» від 02 липня 2006 року, затверджене рішенням загальних збрів СТ «Дубки» від 05 серпня 2006 року, в частині вступу в члени товариства групи осіб та закріплення, зокрема за ОСОБА_2 земельної ділянки № НОМЕР_2 , визнано незаконним та скасовано рішення загальних зборів СТ «Дубки» від 06 грудня 2009 року в частині виключення з членів та припинення членства в СТ «Дубки» зазначених позивачів, в тому числі її. Тобто рішенням суду встановлено, що ОСОБА_2 ніколи не була членом СТ «Дубки» НВО «Сатурн», самовільно зайняла земельну ділянку № НОМЕР_2 та незаконно набула право власності на неї. Крім того, у 2006 році відповідач знищила частину дерев, спорудила будівлю та спотворила земельну ділянку, чим завдала їй душевних страждань. Вона більше восьми років змушена була захищати свої права в судах, що негативно вплинуло на стан її здоров`я. Тому незаконними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінила у 24 000 грн. 03 січня 2013 року між нею та адвокатським бюро «Приймак та Партнери» було укладено договір про надання правової допомоги, за яким вона сплатила 4 000 грн. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила: визнати недійсним розпорядження Макарівської РДА від 21 листопада 2007 року № 4755 в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,12 га для ведення садівництва за рахунок земель СТ «Дубки» в межах Наливайківської сільської ради та зобов`язати Макарівську РДА скасувати це розпорядження; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га, розташовану в межах Наливайківської сільської ради, виданий на ім`я ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на її користь 24 000 грн на відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати, понесені на сплату судового збору та правову допомогу.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Клапчук Ф. П. заперечив проти позову, посилаючись на те, що в позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що дізналася про оскаржуване розпорядження Макарівської РДА у 2010 році. Оскільки з позовом до суду ОСОБА_1 звернулася лише 25 червня 2015року, то вона пропустила позовну давність, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. (т.1 а.с.155-156)

В письмових поясненнях СТ «Дубки» НВО «Сатурн» позовні вимоги ОСОБА_1 підтримало і просило їх задовольнити в повному обсязі. (т.2 а.с.13-15)

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 29 липня 2016 року у складі судді Мазки Н. Б. в задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №954737 від 15 січня 2008 року, виданому на ім`я ОСОБА_2 , немає чіткої вказівки на те, що земельна ділянка знаходиться на території СТ «Дубки». Крім того, в спірному державному акті, виданому на ім`я ОСОБА_2 , та кадастровому плані земельної ділянки ОСОБА_1 зазначено різних суміжних землекористувачів. Позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що оспорюване розпорядження суперечить Конституції України, законам України чи іншим актам законодавства або є недоцільним, неефективним за очікуваними чи фактичними результатами. Також суд дійшов висновку про те, що позивач звернулася до суду зі спливом позовної давності, однак відмовив в задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю.

Справа розглядалася судом апеляційної інстанції неодноразово.

Останньою постановою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 19 грудня 2018 року про виправлення описки, апеляційну скаргу адвоката Приймак О. Ю. в інтересах ОСОБА_1 задоволено, рішення Макарівського районного суду Київської області від 29 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано недійсним розпорядження Макарівської РДА від 21 листопада 2007 року № 4755 «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам України для ведення садівництва на території СТ «Дубки» в межах Наливайківської сільської ради» в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,12 га для ведення садівництва за рахунок земель СТ «Дубки» в межах Наливайківської сільської ради». Визнано недійсним державний акт серії ЯЕ № 954737 на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га, розташовану в межах Наливайківської сільської ради, цільове призначення - ведення садівництва, кадастровий номер :04:022:0025, виданий 15 січня 2008 року на ім`я ОСОБА_2 , зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 03. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що рішенням Макарівського районного суду Київської області від 19 січня 2015 року у справі № 370/2093/13-ц, яке набрало законної сили, встановлено незаконність виключення ОСОБА_1 з членів СТ «Дубки» НВО «Сатурн» і прийняття в його члени ОСОБА_2 . Оскільки спірна земельна ділянка перебувала в користуванні ОСОБА_1 як дійсного члена СТ «Дубки», однак на підставі оскаржуваного розпорядження Макарівської РДА передана ОСОБА_2 , яка не була членом цього товариства, то остання незаконно набула право власності на неї. ОСОБА_1 протягом тривалого часу намагалася захистити свої права в судовому порядку, тому висновок місцевого суду про те, що в цій справі позов подано зі спливом позовної давності,є безпідставним. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є недоведеними, оскільки надані позивачем документи не містять доказів про причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідача і заподіяною позивачу шкодою. Витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 грн також не підтверджено належними та допустимими доказами.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи.

10 січня 2019 року представник ОСОБА_2 - адвокат Клапчук Ф. П. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Київського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року та залишити без змін рішення Макарівського районного суду Київської області від 29 липня 2016 року.

Касаційна скаргамотивована тим, що апеляційний суд неповно з`ясував обставини справи, не дослідив у повному обсязі доказів, не звернув уваги на те, що рішенням Наливайківської сільської ради від 25 лютого 1992 року № 15 земельну ділянку було надано НВО «Сатурн», а не СТ «Дубки», і позивач не довела, що СТ «Дубки» є правонаступником НВО «Сатурн». На час прийняття Макарівською РДА оспорюваного розпорядження ОСОБА_1 не була членом СТ «Дубки», тому надання земельної ділянки ОСОБА_2 і отримання нею державного акта серії ЯЕ № 954737 на право власності на земельну ділянку відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства. Крім того, позивач не довела факту надання їй в користування земельної ділянки № НОМЕР_2 на території СТ «Дубки».

У лютому 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Приймак О. Ю. подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, зазначивши про її законність і обґрунтованість та безпідставність доводів скарги.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 21 січня 2019 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Макарівського районного суду Київської області.

29 січня 2019 року справа № 370/1668/15-ц надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ». Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За змістом касаційної скарги судове рішення апеляційного суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та стягнення витрат на правову допомогу в касаційному порядку не оскаржується, тому Верховним Судом не переглядається.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційним судом встановлено, що в 1992 році було видано державний акт на право користування землею серії Б № 026673, згідно з яким за НВО «Сатурн» закріплено безстрокове і безоплатне користування земельною ділянкою площею 14,6 га для організації колективного садівництва. Акт зареєстрований у книзі записів державних актів на право користування землею за № 124.

Розпорядженням Макарівської РДА від 21 листопада 2007 року № 4755 «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам України для ведення садівництва на території СТ «Дубки» в межах Наливайківської сільської ради» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки восьми громадянам для ведення садівництва в СТ «Дубки» Наливайківської сільської ради та передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,9600 га для ведення садівництва за рахунок земель СТ «Дубки» в межах Наливайківської сільської ради.

В додатку до вищевказаного розпорядження зазначено список громадян, яким передаються земельні ділянки у власність в межах Наливайківської сільської ради, зокрема ОСОБА_2 передано земельну ділянку № НОМЕР_2 площею 0,12 га для ведення садівництва.

На підставі розпорядження Макарівської РДА від 21 листопада 2007 року № 4755 ОСОБА_2 отримала державний акт серії ЯЕ № 954737 від 15 січня 2008 року на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га на території Наливайківської сільської ради для ведення садівництва, зареєстрований у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 03.

Розпорядженням Макарівської районної державної адміністрації Київської області від 01 квітня 2010 року № 458 надано дозвіл на проведення робіт по розробці технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на землю ОСОБА_1 для ведення садівництва площею 0,12 га за рахунок земель СТ «Дубки» в межах Наливайківської сільської ради.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання недійсним розпорядження Макарівської РДА від 21 листопада 2007 року № 4755 в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,12 га, а також визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі цього розпорядження, ОСОБА_1 посилалася на те, що ОСОБА_2 ніколи не була членом СТ «Дубки» НВО «Сатурн», самовільно зайняла земельну ділянку № НОМЕР_2 та незаконно набула право власності на неї.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з частинами першою, четвертою, п`ятою статті 35 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Землі загального користування садівницького товариства є його власністю. До земель загального користування садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами та іншими об`єктами загального користування. Приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства.

Частиною першою статті 116 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений статтею 118 ЗК України.

Згідно з частинами першою, шостою, сьомою статті 118 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Відповідно до частини третьої статті 122 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, районні державні адміністрації на їх території надають земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті.

Частиною першою статті 125 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право власності на земельн ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України (частина перша статті 126 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з частиною першою статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

При цьому передумовою та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою в судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 05 липня 2012 року у справі № 2-890/2011 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Макарівської РДА, Управління Держкомзему у Макарівському районі Київської області, третя особа - СТ «Дубки» НВО «Сатурн», про визнання недійсними та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку, розпорядження Макарівської РДА задоволено частково, визнано недійсним розпорядження Макарівської РДА від 21 листопада 2007 року № 4755 в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,12 га для ведення садівництва за рахунок земель СТ «Дубки» в межах Наливайківської сільської ради, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га, розташовану в межах Наливайківської сільської ради, виданий 15 січня 2008 року на ім`я ОСОБА_2 .

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 06 лютого 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Макарівського районного суду Київської області від 05 липня 2012 року у справі № 2-890/2011 скасовано та ухвалено нове рішенням, яким в задоволенні позову відмовлено.

Підставою для відмови в задоволенні позову у справі № 2-890/2011 було те, що рішенням суду не визнавалося незаконним рішення загальних зборів СТ «Дубки» від 02 липня 2006 року в частині прийняття в члени товариства ОСОБА_2 , а також те, що рішенням загальних зборів СТ «Дубки» НВО «Сатурн» від 06 грудня 2009 року ОСОБА_1 була виключена з членів товариства повторно, тому вона не має права на захист своїх прав як член товариства.

В подальшому рішенням Макарівського районного суду Київської області від 19 січня 2015 року у справі № 370/2093/13-ц було задоволено позов ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_25 до СТ «Дубки» НВО «Сатурн», ОСОБА_2 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 про визнання рішень незаконними та їх скасування, визнано незаконним та скасовано рішення розширеного правління СТ «Дубки» від 02 липня 2006 року (протокол № 4), затверджене рішенням загальних збрів СТ «Дубки» від 05 серпня 2006 року (протокол № 5), в частині вступу в члени товариства, зокрема ОСОБА_2 та закріплення за нею земельної ділянки № НОМЕР_2 , визнано незаконним та скасовано рішення загальних зборів СТ «Дубки» від 06 грудня 2009 року (протокол № 4) в частині виключення з членів та припинення членства в СТ «Дубки», в тому числі ОСОБА_1 (земельна ділянка № НОМЕР_2 ).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 відхилено, а рішення Макарівського районного суду Київської області від 19 січня 2015 року у справі № 370/2093/13-ц залишено без змін.

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним розпорядження Макарівської РДА від 21 листопада 2007 року № 4755 в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,12 га, а також визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі цього розпорядження, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що незаконність виключення ОСОБА_1 з членів СТ «Дубки» НВО «Сатурн» і прийняття в його члени ОСОБА_2 встановлено рішенням Макарівського районного суду Київської області від 19 січня 2015 року у справі № 370/2093/13-ц, яке набрало законної сили. Встановивши, що спірна земельна ділянка перебувала в користуванні ОСОБА_1 як дійсного члена СТ «Дубки», однак на підставі оскаржуваного розпорядження Макарівської РДА передана ОСОБА_2 , яка не була членом цього товариства, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що відповідач незаконно набула право власності на неї.

Аргументи касаційної скарги про те, що рішенням Наливайківської сільської ради від 25 лютого 1992 року № 15 земельну ділянку було надано НВО «Сатурн», а не СТ «Дубки», і позивач не довела, що СТ «Дубки» є правонаступником НВО «Сатурн», не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують доводів позивача і обставин, встановлених вищевказаним судовим рішенням, про те, що припинення членства в СТ «Дубки» ОСОБА_28 , в користуванні якої перебувала земельна ділянка № НОМЕР_2 , і прийняття замість неї в члени цього товариства ОСОБА_2 та закріплення за нею спірної земельної ділянки, було незаконним.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням в такій справі правовідносини.

Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законої сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що в будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

З огляду на викладене, посилання заявника на те, що на час прийняття Макарівською РДА оспорюваного розпорядження ОСОБА_1 не була членом СТ «Дубки», тому надання земельної ділянки ОСОБА_2 відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства, є неспроможними та спростовуються рішенням Макарівського районного суду Київської області від 19 січня 2015 року у справі № 370/2093/13-ц, яке набрало законної сили та має преюдиційне значення в цій справі.

Обставини справи встановлені судом апеляційної інстанцій на підставі оцінки зібраних доказів, проведеної з дотриманням вимог процесуального закону. Тобто апеляційний суд дотримався принципу оцінки доказів, згідно з яким суди на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи аналізують і оцінюють докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Встановивши, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу намагалася захистити свої права в судовому порядку і після ухвалення Макарівським районним судом Київської області рішення від 19 січня 2015 року у справі № 370/2093/13-ц та залишення його без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09 квітня 2015 року, звернулася до суду з цим позовом у липні 2015 року, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності. Крім того, доводів на спростування зазначених висновків апеляційного суду касаційна скарга не містить.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки цим судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог вищевказаної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України в редакції, чинній на час подання касаційної скарги, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Оскаржувана постанова апеляційного суду відповідає вимогам закону й підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Клапчука Федора Петровича залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 10 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов