КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Таболіна Олексія Сергійовича на рішення Печерського районного суду м. Києва, постановленого суддею Бусик О.Л. 12 травня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача АТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова В.В. про зобов`язання вчинити дії, обґрунтовуючи тим, що нею було пропущено передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тридцятиденний строк на подання кредиторських вимог з поважних причин, оскільки з 15 жовтня 2014 року по 02 грудня 2015 року вимушено перебувала за межами України, де відсутнє українське телебачення та друковані засоби масової інформації, тому не могла вчасно звернутися з кредиторськими вимогами за укладеними з банком договорами, тому позивач вважала, що причина пропуску тридцятиденного терміну для подання кредиторських вимог є поважною, а відмова Фонду у включенні її до реєстру кредиторів такою, що була прийнята без урахування об`єктивних обставин справи та з порушенням принципу верховенства права, тому просила суд:

- визнати право ОСОБА_1 на включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк» її вимог на суму невиплачених коштів за договором банківського вкладу (депозиту) від 01 жовтня 2014 року № 003-04504-011014, договором банківського вкладу (депозиту) від 01 жовтня 2014 року № 006-04504-011014, договором на відкриття та обслуговування поточного рахунку від 23 червня 2014 року № 006-04537-230614;

- визнати незаконною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. у включенні її до реєстру акцептованих вимог кредиторів за вказаними договорами;

- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Дельта Банк», включивши до нього вимоги позивача на суму невиплачених коштів за договором банківського вкладу (депозиту) від 01 жовтня 2014 року № 003-04504-011014, договором банківського вкладу (депозиту) від 01 жовтня 2014 року № 006-04504-011014, договором на відкриття та обслуговування поточного рахунку від 23 червня 2014 року № 006-04537-230614.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 12 травня 2020 року позов задоволено.

Визнано право ОСОБА_1 на включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» її вимог на суму невиплачених коштів за договором банківського вкладу (депозиту) від 01 жовтня 2014 року № 003-04504-011014, договором банківського вкладу (депозиту) від 01 жовтня 2014 року № 006-04504-011014, договором на відкриття та обслуговування поточного рахунку від 23 червня 2014 року № 006-04537-230614.

Визнано незаконною відмову Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича у включенні ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів за вказаними договорами.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», включивши до нього вимоги ОСОБА_1 на суму невиплачених коштів за договором банківського вкладу (депозиту) від 01 жовтня 2014 року № 003-04504-011014, договором банківського вкладу (депозиту) від 01 жовтня 2014 року № 006-04504-011014, договором на відкриття та обслуговування поточного рахунку від 23 червня 2014 року № 006-04537-230614.

Стягнуто з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на корить держави судовий збір в розмірі 1653, 60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю, мотивуючи тим, що судом порушено норми матеріального права, судом не взято до уваги, що для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми закону про систему гарантування, відповідно до ст. 49 якого будь-які вимоги, що надійшли після спливу 30-денного строку вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої фондом суми гарантування за вкладами, даний строк поновленню чи продовженню не підлягає.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) від 01 жовтня 2014 року № 003-04504-011014 на суму 18 800 доларів США, строком до 06 жовтня 2015 року, а також договір банківського вкладу (депозиту) від 01 жовтня 2014 року № 006-04504-011014 на суму 8 000 доларів США, строком до 06 жовтня 2015 року та договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку від 23 червня 2014 року № 006-04537-230614.

02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України за №150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року за №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», відповідно до якого з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк».

Уповноваженою собою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» призначено Кадирова В.В.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08 квітня 2015 року №71 тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено на шість місяців з 03 березня 2015 року до 02 вересня 2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03 серпня 2015 року строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» продовжено до 02 жовтня 2015 року включно.

Постановою Національного банку України № 664 від 02 жовтня 2015 року було відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ «Дельта Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 жовтня 2015 року №181 розпочата процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року до 04 жовтня 2017 року включно.

Інформація про ліквідацію AT «Дельта Банк» розміщена на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за адресою: www.fg.gov.ua 05 жовтня 2015, відомості про ліквідацію AT «Дельта Банк опубліковано у газеті «Голос України» № 187 (6191) від 08 жовтня 2015 року.

15 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з кредиторською вимогою за укладеними договорами та заявою про включення її до реєстру кредиторів банку, на яку, 31 березня 2016 року, отримала письмову відмову, яка вмотивована тим, що її вимога вважається погашеною з 08 жовтня 2015 року.

Як зазначала позивачка в позовній заяві, вона 15 січня 2016 року отримала гарантовану суму відшкодування у розмірі 200 000 грн.

Згідно із Згідно із статтею 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, а також здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Частиною першою статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Останнім строком звернення кредиторів до ПАТ «Дельта Банк» із вимогами було визначено 09 листопада 2015 року.

Як вбачається з позиції Верховного Суду 30-денне обмеження строку звернення направлене не на позбавлення права кредиторів банку, якими є у значній кількості фізичні особи, а на дисциплінування кредиторів у виконанні своїх обов`язків щодо прояву волевиявлення на отримання від банку, що ліквідується, виконання грошового зобов`язання.

У статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року (далі - Конвенція) зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Неможливість вкладників забрати заощадження (депозит) з рахунків у банках через відсутність коштів, через передбачене законом замороження рахунків, або через нездатність національних органів вжити заходів з метою надання таким вкладникам можливості розпоряджатися їхніми заощадженнями Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розглядає як втручання в ефективне користування правом мирно володіти майном, що захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) або як незабезпечення користуванням цим правом (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Alisic and Others v. Bosnia and Herzegovina, Croatia, Serbia, Slovenia and the former Yugoslav Republic of Macedonia» від 16 липня 2014 року, заява № 60642/08, § 102).

У практиці ЄСПЛ напрацьовані три критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно легітимну мету та чи є захід з втручання у вказане право пропорційним такій меті (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України» («Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine») від 26 червня 2014 року, заява № 68385/10 і 71378/10, § 53).

Принцип пропорційності полягає у встановленні судом справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право людини на майно, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від цього втручання. Пошук такого балансу не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості у кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між легітимною метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

Необхідність досягнення такого балансу відображена у структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу покласти індивідуальний і надмірний тягар (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» («East/West Alliance Limited» v. Ukraine») від 23 січня 2014 року, заява № 19336/04, § 168).

Тому, оцінюючи у кожній конкретній справі пропорційність обмежень прав конкретного суб`єкта на підставі тих обставин і фактів, що безпосередньо досліджені судом, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод цього суб`єкта, оскільки обмеження його прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети.

Фонд та його уповноважена особа наділені правом вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів. А суди першої й апеляційної інстанцій не встановили обставин, що могли би свідчити про нехтування позивачем її правом на звернення стосовно включення вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк», тому колегія суддів вважає необґрунтованими висновки судів про правомірність невключення вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк».

Обмеження кредиторів надзвичайно коротким строком на звернення з вимогами про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів без можливості поновлення такого строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними, було би непропорційним, а таке втручання у права кредиторів на мирне володіння їх майном - неправомірним.

Позбавлення кредитора права претендувати на отримання банківського вкладу через пропуск 30-денного строку для звернення до Фонду з вимогами, з поважних причин стане для кредитора надмірним тягарем і у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції не буде пропорційним меті, з якою цей строк у Законі був встановлений.

До аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 553/1642/15-ц та постанові від 29 серпня 2018 року у справі №755/17365/15-ц .

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції не врахував, що 30-денний строк, встановлений ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», поновленню чи продовженню не підлягає не можуть бути прийняті до уваги із вищевикладених підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, зазначених в апеляційній скарзі, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Таболіна Олексія Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2020 року Печерського районного суду м. Києва від 12 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 21 вересня 2020 року.

Суддя - доповідач:

Судді: