Справа № 447/2497/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/811/333/20 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Ванівського О.М., Курій Н.М.,

при секретарі Матяш С.І.,

за участю Донця М.В., представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Миколаївського районного суду Львівської області від 12 грудня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 в порядку ст. 447 ЦПК України про здійснення судового контролю,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою про здійснення судового контролю, щодо виконання рішення суду від 22.01.2018 року, в якій просив визнати бездіяльність ДВС відділу Миколаївського району Львівської області, щодо невиконання рішення суду, винести окрему ухвалу суду та поновити пропущений строк на оскарження.

В обгрунтування поданої скарги зазначає, що ДВС не вчиняє жодних дій щодо виконання рішення суду від 22 січня 2018 року, яке набрало законної сили 21 лютого 2019 року та долучає фотокопію постанови Львівського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року, яким рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 січня 2018 року у справі №447/2497/16-ц залишено без змін, а також фотокопію вимоги від 17 вересня 2019 року адресованої Начальнику Головного територіального управління юстиції у Львівській області Станіщуку М.В. щодо негайного виконання рішення суду по справі №447/2497/16-ц та контролю за його виконання.

Ухвалою судді Миколаївського районного суду Львівської області від 12 грудня 2019 року скаргу ОСОБА_1 в порядку ст. 447 ЦПК України про здійснення судового контролю залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 . Вважає ухвалу суду незаконною. Зазначає, що про дії державного виконавця він дізнався з Автоматизованої системи виконавчого провадження 04.12.2019 року і відразу звернувся із даною скаргою до суду. Звертає увагу, що хоча він і виграв судовий спір, однак таке рішення не виконується державним виконавцем і такий ухиляється від виконання своїх посадових обов`язків.

ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу судді Миколаївського районного суду Львівської області від 12 грудня 2019 року та направити справу в суд першої інстанції для розгляду по суті.

Також просить:

Визнати протиправним та нечинними діяння Начальника Головного територіального управління юстиції у Львівській області Станіщука М.В. та Миколаївського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області, які не реагують на його вимоги щодо виконання судових рішень, не надсилають відповіді, не надають інформації про хід виконавчих дій, не вживають заходів щодо стягнення з боржника боргу в повному обсязі.

Зобов`язати відповідачів виконати судові рішення Миколаївського районного суду у Львівської області від 22.01.2018 року, справа № 447/2497/16-цта постанову Львівського апеляційного суду від 21.02.2019 року і додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 06.05.2019 року шляхом накладання арешту на все майно, нерухомість, банківські рахунки, землі та активи боржника, подати на нього подання в правоохоронні органи, накласти штрафи, заборонити виїзд за кордон, тощо.

Зобов`язати Начальника Головного територіального управління юстиції у Львівській області Станіщука М. В. надати відповіді на мої вимоги від 17.09.2019 року та 16.11.2019 року.

Стягнути з відповідачів солідарно моральну шкоду в суму 20000 (Двадцять тисяч) грн. 00 коп.

Винести окрему ухвалу в прокуратуру Львівської області щодо бездіяльності відповідачів та невиконання ними судових рішень.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення скаржника та його представника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про залишення скарги ОСОБА_1 в порядку ст. 447 ЦПК України про здійснення судового контролю, суд в мотивувальній частині ухвали зазначив, що скаржником не вказано поважності причин пропуску процесуального строку для оскарження бездіяльності ДВС у Миколаївському районі Львівської області, не зазначено в чому саме проявилася така бездіяльність, не надано належних доказів.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних обставин.

Частиною 1 ст.447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно п.«а» ч.1, 2 ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частинами 6, 7 ст.127 ЦПК України передбачено, що про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: про відкриття провадження у справі; щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов?язків; про судові виклик та повідомлення; про судовий розгляд; щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Скарга має відповідати загальним вимогам до форми та змісту позовної заяви, передбаченими положеннями ЦПК України, містити відомості щодо змісту оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, яким заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, згідно зі статтею 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На згадані норми ЦПК України суд першої інстанції не звернув увагу та прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 , не надавши йому можливості для усунення недоліки поданої скарги, які перешкоджають її розгляду.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Щодо питання доступу до суду Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви № 6778/05 «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року зазначив, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа «Ґолдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 року).

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

В решті вимог апеляційної скарги слід відмовити, оскільки поставлені скаржником питання повинні вирішуватися судом першої інстанції за результатами розгляду поданої скарги в її межах.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст.376, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу судді Миколаївського районного суду Львівської області від 12 грудня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В решті вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 13 березня 2020 року.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.М. Курій