Дата документу 18.09.2020
Справа № 334/5212/20
Провадження № 2-о/334/252/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Фетісова М.В., за участі секретаря судового засідання: Косаренко А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі у порядку окремого провадження цивільну справу №334/5212/20 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

за участі: заявниці ОСОБА_1 , представника заявниці - адвоката Астіона О.І., заінтересованої особи ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи - адвоката Надолинського Р.Ф.,-

встановив:

Представник заявниці - адвокат Астіон О.І. звернулася до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 : обмежити його спілкування з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; заборонити йому перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою; заборонити йому особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити йому вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видати строком на 6 (шість) місяців.

В обґрунтування заяви зазначив, що з 27.06.2015 року ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2020 було розірвано. У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 постійно вчиняє по відношенню до заявниці та їх спільної малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 фізичне та психологічне насилля, ОСОБА_1 була змушена звернутись до Заводського районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу відносно ОСОБА_2 обмежувального припису. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2020, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 24.06.2020, у відношенні ОСОБА_2 було видано обмежувальних припис, згідно якого останнього було обмежено у спілкуванні з постраждалою дитиною, заборонено перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою ОСОБА_1 ; заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонено вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видано строком на 6 (шість) місяців. У зв`язку із тим, що заявниця боялась за своє життя і здоров`я, а також за здоров`я своєї малолітньої дитини, навіть після встановлення судом щодо ОСОБА_2 ряду обмежень, вона змушена була залишити постійне місце проживання та тимчасово переїхати жити до іншого житла. Однак незважаючи на це, а також незважаючи на наявність обмежувального припису та обізнаність ОСОБА_2 про нього, протиправна поведінка останнього продовжилася: він продовжує телефонувати заявниці, висловлюючи при цьому погрози фізичної розправи над нею та її батьками, яким постійно дзвонить та погрожує; надсилає на мобільний телефон заявниці листи образливого характеру з погрозами; вистежує останню по дорозі на роботу та додому, а також в порушення рішення суду від 11.02.2020, регулярно з`являється за адресою її теперішнього місця проживання. Крім того, ОСОБА_2 неодноразово телефонував на місце роботи заявниці, в тому числі і до її керівника, та погрожував йому і колегам ОСОБА_1 , супроводжуючи свої погрози нецензурною лайкою. У зв`язку з вказаними діями ОСОБА_2 , заявниця змушена була звернутись до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України. За фактами, викладеними у заяві було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №0000188 від 06.08.2020. Внаслідок таких дій ОСОБА_2 , заявниця не може вести нормальне життя, оскільки відчуває постійну загрозу застосування останнім насильства по відношенню до неї та близьких їй осіб. Поведінка ОСОБА_2 свідчить про те, що застосування ним насильства відносно заявниці мало непоодинокий характер та може в будь-який момент повторитись знову, - що може призвести до непередбачуваних наслідків.

Представник заявника надав заперечення проти заяви, в яких просив відмовити у задоволенні заяви з наступних підстав. У заяві заявниця зазначає, що під час спільного з ОСОБА_2 проживання, останній по відношенню до заявниці застосував фізичне насильство, що виразилось у нанесенні їй побоїв та викручуванні їй рук. Відповідно Заводським ВП було розпочато досудове розслідування (провадження №0000197) за ч.1 ст.125 КК України. З огляду на зазначене, заявниця звернулась до Заводського районного суду м. Запоріжжя з заявою про видачу обмежувального припису. В основу задоволення такої заяви було покладено саме матеріали провадження. Однак, заявниця приховала від Ленінського районного суду інформацію про те, що 25.03.2020 провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу злочину. До заяви не додано жодних доказів, що у період дії обмежувального припису, ОСОБА_2 вистежував заявницю, регулярно з`являвся за адресою її проживання, вистежував її по дорозі на роботу, висловлював погрози її керівнику, її колегам. Щодо порушеного 05.08.2020 кримінального провадження відносно ОСОБА_2 за ст. 390-1 КК України, необхідно зазначити, що відомості про внесення до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення ще не доводить вину ОСОБА_2 у скоєнні зазначеного правопорушення, досудове розслідування триває. Вважає, що будь-яких підстав для задоволення заяви про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 відсутні, а викладені у заяві обставини, не підкріплені доказами та є необґрунтованими та надуманими заявницею.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 підтримала вимоги, викладені в заяві. Пояснила, що під час дії попереднього обмежувального припису ОСОБА_2 телефонував їй на роботу, спілкувався з її колегами з приводу неї, приходив до неї додому, при цьому погрожував їй. 17.09.2020 зустрічав її біля роботи. Погрози відбувались в присутності дитини.

Представник заявниці - адвокат Астіон О.І. надав пояснення, аналогічні до викладених у заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти застосування відносно нього обмежувального припису. Суду пояснив, що він намагався зберегти сім`ю, через що телефонував заявниці та намагався зустрітись з нею. Ніколи на очах дитини він не сварився з заявницею і не вчиняв протиправних дій щодо неї. Інколи він брав дитину до себе, дитина завжди була задоволена. 1709.2020 він зустрічався із заявницею, при цьому була присутня дитина. Він спілкувався із заявницею у соціальних мережах. Спілкування велось на різні теми. Погрози під час спілкування він не висловлював, нецензурною лайкою не висловлювався. Абонентський номер НОМЕР_1 належить йому, абонентський номер НОМЕР_2 йому не відомий. Під час дії попереднього обмежувального припису він зустрічався із заявницею та дитиною за згодою першої. У нього був конфлікт з батьком заявниці з приводу розподілу спільного майна подружжя. Батько заявниці пошкодив вхідний замок вхідної двері його квартири, писав нецезурні слова в його адресу на землі перед його вікнами. Він звертався з приводу неправомірних дій батька заявниці до Заводського ВП, але перевірка за його заявою була припинена.

Представник заінтересованої особи - адвокат Надолинський Р.Ф. надав пояснення, аналогічні викладеним у запереченнях. Додав, що у разі задоволення заяви будуть порушені батьківські права ОСОБА_2 та права дитини щодо спілкування з батьком.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що заявниця є її донькою, а заінтересована особа - колишнім зятем. У теперішній час вони розстались. Зі слів доньки їй відомо, що ОСОБА_2 погрожував їй. 17.09.2020 він зустрів її, доньку та онуку на зупинці біля роботи доньки. Після чого вона з онукою пішли додому, а ОСОБА_2 супроводив доньку до прохідної. Наприкінці липня 2020 року вона з онукою спілкувались з ОСОБА_2 . Біля магазину він розмовляв зі своєю дитиною, при цьому висловлювався нецензурною лайкою. Вона зробила йому зауваження, після чого він плюнув у неї. У відповідь вона плюнула у нього, після чого ОСОБА_2 вдарив її правою ногою у лівий бік. Після чого побіг від них. Все це відбувалось у присутності дитини. Заявниця при цьому не була присутньою. З цього приводу до поліції не зверталась. 04.08.2020 уночі у вікна її будинку хтось кидав банки з консервацією. Вона не бачила - хто це робив, але її сусідка казала, що це був ОСОБА_2 . Фактів побиття доньки ОСОБА_2 вона не бачила. Про погрози їй відомо зі слів доньки. Але, SMS-повідомлення від ОСОБА_2 з нецензурною лайкою вона бачила у телефоні доньки особисто. Дитина до ОСОБА_2 ставиться добре, але інколи у дитячому садку розповідає про конфлікти батька та матері. Вважає, що існує небезпека для онуки з боку батька.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що заявниця є його донькою, а заінтересована особа - колишнім зятем. До видачі першого обмежувального припису ОСОБА_2 побив доньку. Вона забрала дитину та переїхала до іншого житла. Влітку 2020 року він особисто чув, як ОСОБА_2 погрожував доньці фізичною розправою. У липні або серпні 2020 року, одного разу, він кидав зеленку у вікна житла доньки, про що розповіла сусідка доньки - ОСОБА_7 . Також ОСОБА_2 телефонував і йому та погрожував. Донька розповідала йому про погрози ОСОБА_2 у SMS-повідомленнях. Вважає, що існує небезпека з боку ОСОБА_2 для доньки. Онука розповідала йому, що батько бив матір. Останній раз бачив ОСОБА_2 в липні або серпні 2020 року у відділенні поліції.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що заявниця та заінтересована особа є його кумами. ОСОБА_2 знає все життя - він є адекватною людиною, дуже любить свою дитину. Агресію щодо ОСОБА_1 у його присутності ОСОБА_2 не проявляв. У теперішній час стосунки ОСОБА_1 зведені до мінімуму. Зі слів ОСОБА_2 йому відомо, що той водив доньку до магазину. ОСОБА_1 у цьому році він не бачив, ОСОБА_2 бачить часто. Конфліктів між ними не бачив.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши пояснення свідків та письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1 Закону України від 07.12.2017 №2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон №2229-VIII) домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Частиною 2 ст.3 Закону №2229-VIII визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону №2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст.26 Закону №2229-VIII передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Суд встановив, що заявниця ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 27.06.2015 до 26.06.2020. Від шлюбу мають малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказані обставини встановлені рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2020 у справі №332/271/20, яке набрало законної сили 24.06.2020 та рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2020 у справі №332/381/20. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України вказані обставини не потребують доказування.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2020 у справі №332/271/20, яке набрало законної сили 24.06.2020, виданий обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , якого було обмежено у спілкуванні з постраждалою дитиною ОСОБА_3 , заборонено перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою ОСОБА_1 ; заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонено вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис було видано строком на 6 (шість) місяців.

Згідно з копіями SMS-повідомлень з абонентського номеру НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 , що він підтвердив у своїх поясненнях, 04 та 15.07.2020 він надсилав повідомлення на абонентський номер ОСОБА_1 під час дії заборони йому вести листування, телефонні переговори з заявницею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, встановлена обмежувальним приписом, виданим на підставі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2020 у справі №332/271/20.

З приводу невиконання ОСОБА_2 обмежувального припису 06.08.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за ст.390-1 КК України на підставі заяви ОСОБА_1 та ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000188.

Крім цього, SMS-повідомлення від 04.07.2020 та 11.09.2020 містять висловлювання нецензурною лайкою та словесні погрози на адресу ОСОБА_1 зі сторони ОСОБА_2 .

Вказані обставини дають суду підстави для висновку про вчинення ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 домашнього насильства (психологічного насильства).

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ч.1 ст.1 Закону №2229-VIII).

Відповідно до ч.3, 4 ст.26 Закону №2229-VIIIрішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків; обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У п.9 ч.1 ст.1 Закону №2229-VIII визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі №756/3859/19 зроблений висновок, що, враховуючи положення Закону №2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Суд дійшов висновку про наявність ризиків того, що ОСОБА_2 у разі відмови у видачі обмежувального припису буде продовжувати переслідування ОСОБА_1 , висловлювати їй словесні погрози (повторно вчинить домашнє насильство). До такого висновку суд дійшов, врахувавши факт порушення ОСОБА_2 попереднього обмежувального припису та повторного застосування ним психологічного насильства щодо ОСОБА_1 .

Суд частково погоджується із доводами заявниці, що наведені нею у заяві види тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист її від кривдника.

Суду не надано доказів вчинення ОСОБА_2 протиправних дій щодо своєї малолітньої доньки - ОСОБА_3 , або вчинення ним таких дій у її присутності, а отже заявницею не доведено вчинення вказаних дій ОСОБА_2 .

Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_5 , у тому числі в частині протиправних дій, вчинених ОСОБА_2 щодо неї та дитини, які мали місце наприкінці липня 2020 року, оскільки свідок є матір`ю заявниці ОСОБА_1 . Таким чином, вказаний свідок має юридичну зацікавленість у вирішенні справи, а її показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами ЦПК України.

Крім цього, відповідно до пояснень заявниці та свідка ОСОБА_8 . ОСОБА_2 добре ставиться до своєї дитини, а дитина є прихильною до нього.

Таким чином, обмеження прав ОСОБА_2 в частині обмеження спілкування з дитиною задоволенню не підлягає.

Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_6 , оскільки він є батьком заявниці ОСОБА_1 , мав конфлікт з ОСОБА_2 , що підтверджується його показаннями та поясненнями ОСОБА_2 , а отже має юридичну зацікавленість у вирішенні справи. Показання вказаного свідка не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами ЦПК України.

Не є належними доказами у справі копії SMS-повідомлень абонента «Саша» та абонентського номера НОМЕР_4 , оскільки суду не надані докази того, що вказаним абонентом є ОСОБА_2 і йому належить вказаний абонентський номер.

Також не є належним доказом у справі постанова про закриття кримінального провадження від 25.03.2020, оскільки зазначені у ній факти були предметом дослідження Заводського районного суду м. Запоріжжя у справі №332/271/20, рішення за наслідками розгляду якої набрало законної сили.

Таким чином, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство щодо заявниці, що свідчить про вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо заявниці, такі ризики є реальними та підтверджуються дослідженими судом доказами, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно видати обмежувальний припис.

Керуючись ст.258, 259, 263-265, 350-6, 350-8 ЦПК України, суд -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 :

- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою ОСОБА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видати строком на 6 (шість) місяців.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Дніпровський ВП ГУНП в Запорізькій області для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на профілактичний облік, а також відповідні органи виконавчої влади за місцем проживання заявника.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення виготовлений 23.09.2020.

Суддя: