22-ц/804/599/20
266/2971/19

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року місто Маріуполь

справа № 266/2971/19

провадження № 22-ц/804/599/20

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого Лісового О.О.

суддів Баркова В.М., Мироненко І.П.

секретаря судового засідання Єфремової О.В.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідачі: ПП «Маріупольський консалтінг центр», Фінансова компанія «Алькор Інвест»

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Краснової Інни Олександрівни про зупинення провадження у справі №266/2971/19 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Маріупольський консалтінг центр», Фінансової компанії «Алькор Інвест», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги та договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки,

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного підприємства «Маріупольський консалтінг центр», Фінансової компанії «Алькор Інвест» про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги та договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки.

В обґрунтування позову зазначив, що 21.11.2007 року між ним та ЗАО «Донгорбанк» правонаступником якого став ПАТ «ПУМБ» було укладено Кредитний договір №26 та Іпотечний договір №26/1 від 21.11.2007 року. Предметом договору іпотеки є частка нежилого приміщення загальною площею 244,3 кв. м. розташованого за адресою АДРЕСА_1 . На час укладення Договору іпотеки 5/9 частки вказаного приміщення належало позивачу, 4/9 частки належало ОСОБА_3 . У травні 2019 року йому стало відомо, що власником іншої частини нежилого приміщення по АДРЕСА_1 з 2007 року є ПП «Маріупольський консалтінг центр». Вказані договори порушують його права як боржника за кредитним договором, позбавляє можливості укласти договір про реструктуризацію боргу з банком, погасити борг та залишити предмет іпотеки у власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які на теперішній час є власниками іпотечного майна. Відповідач зацікавлений стати власником предмету іпотеки і тому саме з цією метою уклав ці угоди. Крім того в період часу з червня 2015 по лютий 2018 року він не мав можливості займатися справами щодо домовленості з банком про реструктуризацію боргу оскільки приймав участь в АТО, у зв`язку із чим він довірив ОСОБА_7 , який протягом 10 років був представником його інтересів в тому числі в судах, довірив вирішити це питання. Але в червні 2018 року ПП «Маріупольський консалтінг центр» відключив спірне нежиле приміщення від електропостачання, став чинити перепони в користуванні приміщенням. У зв`язку із чим він був вимушений припинити здійснювати підприємницьку діяльність. Між ними виник конфлікт з приводу користування предметом іпотеки, а ОСОБА_7 заявив про намір його викупити. У зв`язку із чим у вересні та жовтні 2018 року уклав оспорюванні угоди. Вважає, що договори є недійсними оскільки ПП «Маріупольський консалтінг центр» не є учасником ринку фінансових послуг, оскільки не входить у перелік визначених фінансових установ згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та за своїм правовим статусом не відноситься ані до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, ані до фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які відповідно до ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України.

На думку позивача зміст укладеного договору про відступлення права вимоги від 20.09.2018 року має безумовні ознаки договору факторингу і відповідає визначенню, що міститься у статті 1077 ЦК України. Право вимоги за договором та іпотечним договором перейшло до ПП «Маріупольський консалтінг центр», до юридичної особи, яка не має повноважень на здійснення фінансових операцій, як кредитор, в межах правовідносин, що виникають на підставі кредитних договорів та договорів іпотек. Вважає, що ПП «Маріупольський консалтінг центр» має намір звернутись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак ПАТ «ПУМБ» звертався до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, який було задоволено рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 19.04.2017 р. по справі №266/2414/15-ц, використавши наявне у нього право на погашення заборгованості, що виникла у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, та звернув стягнення на іпотечне майно. Повторне звернення стягнення на одне і те саме майно та з одних і тих самих підстав нормами чинного законодавства України не передбачено.

У зв`язку із чим позивач просив суд визнати недійсним договір відступлення прав вимоги від 20.09.2018 року №26/2018/1, та договір про права вимоги за договором іпотеки від 26.10.2018 р. укладеного між ПП Маріупольський Консалтінг Центр» та ФУ «Алькор Інвест» з моменту його укладення.

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 листопада 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення його позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що оспорюваний договір є договором цесії, а не факторингу. Вважає, що суд першої інстанції не надав оцінки тій обставині, що розмір грошової вимоги, яка була відступлена за спірним договором шляхом купівлі-продажу перевищує ціну її відступлення та не перевірив пояснення представника позивача, що за спірним договором ПП «Маріупольський консалтінг центр» як новий кредитор фактично набув право одержати прибуток у формі різниці між реальною вартістю права вимоги, що відступається і ціною такої вимоги, встановленої спірним договором.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 адвокат Краснова І.О. заявила клопотання про зупинення провадження у справі, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно ухвали Великої Палати Верховног Суду від 22 січня 2020 року прийнята до розгляду справа № 638/22396/14ц за позовом акціонерного товариства закритого типу «Гея» до Особи №1, товариства з обмеженою відповідальністю «Арма Факторинг», публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» про визнання договору про відступність недійсним та призначена до розгляду на 21 квітня 2020 року, в якій розглядаються подібні правовідносини.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, апеляційний суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню за таких підстав:

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно з п.14 ч.1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленим пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Краснової І.О. та зупинити провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №638/22396/14ц.

Керуючись п.10 ч. 1 ст. 252, п.14 ч.1 ст.253 ЦПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Краснової Інни Олександрівни про зупинення провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Маріупольський консалтінг центр», Фінансової компанії «Алькор Інвест», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору про відступлення прав вимоги та договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки зупинити до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №638/22396/14ц.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Лісовий

Судді: В.М. Барков

І.П. Мироненко

Повний текст постанови складено 13 березня 2020 року.