справа № 208/3502/19
№ провадження 2/208/518/20
УХВАЛА

Іменем України

13 лютого 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

Головуючого, судді: Івченко Т.П.,

за участю: секретаря Корнієнко К.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області клопотання відповідача ОСОБА_1 «про закриття провадження у справі» суд, -

встановив:

В травні 2019 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про розірвання шлюбу».

Ухвалою від 11 липня 2019 року було відкрито провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про розірвання шлюбу» в загальному порядку та призначено підготовче судове засідання.

До судового засідання на 13.02.2020 року через канцелярію Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшло клопотання від відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі, відповідно до п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з набранням законної сили рішення суду у справі № 208/1753/19-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про розірвання шлюбу», ухваленому з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 , не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачу на відому суду адресу і в силу ст.131 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає причини неявки неповажними.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилась, надала заяву, в якій прохала розглянути клопотання без її участі.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України.

Вивчивши матеріали стави, суд приходить до висновку про задоволення клопотання з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 22.05.2019 р. у справ.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України. від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-1133цс15; у постановах Верховного Суду 10 січня 2020 року у справі № 757/31606/15-ц, провадження № 61-18068св19; від 11 січня 2020 року у справі № 203/718/18, провадження № 61-6595св19.

Діяльність суду при здійсненні судочинства в цивільних справах відбувається у чіткій послідовності, визначеній нормами ЦПК України.

Разом з тим завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

За змістом статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Суду як джерело права.

Суд враховує, що у справі № 208/1753/19 № провадження 2/208/2201/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про розірвання шлюбу», ухвалене судове рішення від 18.09.2019 року, яке набрало законної сили 22.10.2019 року, згідно до якого розірвано шлюб, зареєстрований 23.01.2010р. Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 23, тобто , ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що згідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, є обов`язком суду закрити провадження по справі.

На підставі викладеного та керуючись п. 3 ч. 1 ст.255, 258-261 ЦПК України, суд,-

постановив:

Клопотання відповідача ОСОБА_1 «про закриття провадження у справі», відповідно до п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України задовольнити повністю.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про розірвання шлюбу» - закрити.

Копію ухвали вручити учасникам цивільного провадження в залі судового засідання під розписку, позивачу надіслати невідкладно рекомендованою поштою для відому.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно до 15.5) Перехідних положень ЦПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

15.8) оприлюднення інформації щодо справи, визначеної цією редакцією Кодексу, на офіційному веб-порталі судової влади України здійснюється в порядку, визначеному Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

Суддя Івченко Т.П.