Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2020 Справа №607/8984/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Гнатишин І.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відповідно до якого просить визнати відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в нанесені позивачу травми грудної клітки, легень та правої нирки; зобов`язати відповідачів компенсувати позивачу витрати на операцію в інституті раку в розмірі 120 000 грн. та лікування посттравматичної пневмонії, що виникли внаслідок нанесення ОСОБА_1 травми ОСОБА_2 ; зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відшкодувати ОСОБА_1 моральну шкоду за незаконне переслідування зі їх зверненням, захворюванням та операцію.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебуваючи на посаді державного службовця начальника управління з питань захисту прав споживачів, ОСОБА_3 , використавши своє службове становище змусила інспектора ОСОБА_2 підробити акт перевірки за його заявою про порушення законодавства ВАТ «Тернопільобленерго», яке незаконно позбавило його дочку ОСОБА_4 та внучку ОСОБА_5 на три місяці користування електричною енергією. Крім цього, ОСОБА_2 22 лютого 2016 року в приміщенні інспекції з питань захисту прав споживачів Тернопільської області наніс позивачу два удари в праву половину грудної клітки та у верхню частину живота, внаслідок чого йому були завдані тілесні ушкодження важкого ступеня, а саме синяк верхньої частини живота, посттравматична пневмонія. В подальшому, у позивача внаслідок тупої травми правої нирки та печінки, яку заподіяв кулаком відповідач ОСОБА_2 , виник рак правої нирки, через що він змушений був лікуватись в Національному інституті раку, затративши кошти на своє лікування, а тому просить стягнути із відповідачів у свою користь заподіяну шкоду у розмірі 120 000 гривень, а також моральну шкоду.

22 жовтня 2019 року у даній справі проведено підготовче судове засідання за наслідками якого закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву відповідно до якого зазначив, що 22 лютого 2016 року приблизно о 17 год. 15 хв. в м.Тернополі в приміщенні інспекції з питань захисту прав споживачів у Тернопільській області у робочому кабінеті ОСОБА_1 умисно кулаком лівої руки наніс йому удар в обличчя, після чого викрав з приміщення інспекції акт перевірки дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів. За вказаним фактом було внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст.125 КК України. На підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вказаною статтею у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Крім цього, зазначив, що дружина позивача та дочка не були очевидцями зазначеного конфлікту, а його бачили працівники вказаної інспекції.

Відповідач ОСОБА_3 відзиву на позов не подавала.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Зазначив, що внаслідок заподіяння відповідачем ОСОБА_2 травми правої нирки у нього виникло онкологічне захворювання, лікування якого він проводив в інституті раку, затративши значні кошти. Крім цього, зазначив, що просить не брати до уваги висновок експерта №13 проведеного за матеріалами кримінального провадження від 25 червня 2018 року, оскільки останні складено через значний час після події.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на мотиви викладені у відзиві на позовну заяву. Вказав, що вимоги ОСОБА_1 вважає безпідставними, оскільки він не наносив йому зазначені позивачем травми.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подавши заяву, відповідно до якої просить справу слухати у її відсутності. Позовні вимоги не визнає.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини.

22 лютого 2016 року близько 17 год. 15 хв. в приміщенні Інспекції з питань захисту прав споживачів у Тернопільській області м. Тернополі по бульварі Шевченка, 11 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник конфлікт з приводу результатів перевірки за його зверненням.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 30 липня 2018 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України на підставі ст..49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрито провадження стосовно нього.

Як вбачається із зазначеної ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області «…згідно з обвинувальним актом ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що він 22 лютого 2016 року близько 17 год. 15 хв. у місті Тернополі по вул..Т.Г. Шевченка, 11 в приміщенні Інспекції з питань захисту прав споживачів Тернопільської області від час суперечки з головним спеціалістом відділу Інспекції з питань захисту прав споживачів Тернопільської області ОСОБА_2 умисно кулаком лівої руки наніс йому удар в обличчя, спричинивши садно слизової оболонки правої половини нижньої губи, яке є легким тілесним ушкодженням…».

Як вбачається із витягу з кримінального провадження, 29.03.2016 року за заявою ОСОБА_1 внесено відомості до ЄРДР за правовою кваліфікацією ч.1 ст.125 КК України, у фабулі якої зазначено, що 22 лютого 2016 року близько 17.00 год. ОСОБА_2 перебуваючи в приміщенні інспекції з питань захисту прав споживачів Тернопільської області, що за адресою м.Тернопіль, бульвар Т.Г АДРЕСА_1 Шевченка,11 в ході словесного конфлікту спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_1 .

Вирок, який би набрав законної сили у вказаному кримінальному провадженні та який би підтверджував вину ОСОБА_2 у вчиненні даного злочину за зазначених обставин, на даний час, відсутній.

Згідно виписного епікризу з медичної картки хворого №439/19, яку надав позивач, вбачається, що ОСОБА_1 проходив курс лікування у відділенні пластичної та реконструктивної онкоурології Національного Інституту Раку з 08.01.2019 року по 21.01.2019 року з приводу онкологічного захворювання правої нирки, під час якого останньому проведено резекцію правої нирки.

Як вбачається із довідки Тернопільської університетської лікарні №106 від 09.04.2019 року, позивач був непрацездатний з 30.08.2018 року по 02.01.2019 року та 08.01.2019 року по 06.03.2019 року.

Як вбачається висновку експерта №306 від 31.03.2016 року, наданого позивачем у якості письмового доказу, проведеного у рамках досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000685 від 22.02.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, при судово-медичній експертизі у ОСОБА_1 виявлений синець в ділянці правої половини грудної клітки і садна правої гомілки. Зазначені вище ушкодження виникли від дії тупих предметів приблизно за три доби до проведення експертизи, що підтверджується їх характером і властивостями. Утворення вказаних вище ушкоджень в термін - 22.02.2016 року, що наведений у постанові, не виключається. Виникнення зазначених вище ушкоджень за обставин, на які посилався ОСОБА_1 при експертизі, не виключається. Виявлені у ОСОБА_1 тілесні ушкодження належать до легких.

Як вбачається із висновку експерта №13 від 25.06.2018 року, наданого позивачем у якості письмового доказу, проведеного у рамках досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0001146 від 27.03.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у наданих для експертизи медичних документах ОСОБА_1 будь-які тілесні ушкодження у нього, як зовнішні, так і внутрішні, стосовно часу події, зазначеному у постанові (22 лютого 2016 року), лікарями не описані. Як вбачається з висновку експерта № 306 від 31.03.2016, під час судово-медичної експертизи ОСОБА_1 , проведеної 25.02.2016 року в Тернопільському обласному бюро судово-медичної експертизи, у нього було виявлено «синець в ділянці правої половини грудної клітки і садна правої гомілки». Як засвідчують записи вивчених медичних документах, зокрема - дані з медичної карти (без номера) амбулаторного хворого та дані з довідки Тернопільського обласного протитуберкульозного диспансеру від 26.09.2017, ОСОБА_1 26.02.2016 об 14.30 год. звернувся за медичною допомогою в Тернопільський обласний протитуберкульозний диспансер з скаргами на «незначний кашель і помірний біль справа в нижньому відділі рудної клітки.» При його обстеженні лікарем зроблено наступний запис: «вважає себе хворим протягом доби, коли отримав травму (самостійно впав на слизькій дорозі.). Діагноз «посттравматична плевропневмонія, ускладнена ексудативним плевритом?» був виставлений ОСОБА_1 лікарями на підставі лише скарг пацієнта і його анамнезу (падіння на дорозі), і не був підтверджений об`єктивними відомостями. За даними літературних джерел, розвиток пневмонії як ускладнення травми грудної клітки (тобто посттравматичної пневмонії), малоймовірний від одного удару кулака. Постравматична пневмонія виникає зазвичай у випадках впливу значної за величиною травмуючої сили. Наприклад, під час дорожньо-транспортної пригода, для якої характерні явища, відомі у патоморфології як явища загального струсу тіла, або коли виникають численні переломи ребер, які вторинно ушкоджують легеневу тканину. Синець грудей і садна правої гомілки у ОСОБА_1 виникли від дії тупих предметів, на що вказує їх видова приналежність, за кілька діб до проведення експертизи, що свідчить певний колір синій грудей та морфологічні прояви загоєння саден гомілки. Таким чином ці тілесні ушкодження могли виникнути в термін часу (22 лютого 2016 року), повідомлений у постанові. Наявні у ОСОБА_1 тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких. Вказаний у медичній карті діагноз «посттравматична плевропневмонія, ускладнена посудативним плевритом?» при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_1 не враховувався, як такий, що встановлений на основі суб`єктивних факторів та не підтверджений об`єктивними відомостями. Наявні у ОСОБА_1 тілесні ушкодження не характерні для падіння з висоти власного зросту. Виникнення зазначених у п. 1 цих висновків тілесних ушкоджень у ОСОБА_1 за обставин, повідомлених у постанові та у протоколі його допиту, не виключено.

Будучи допитаними в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які були на той час працівниками Інспекції з питань захисту прав споживачів у Тернопільській області підтвердили суду, що 22 лютого 2016 року ОСОБА_1 в приміщенні зазначеної інспекції під час конфлікту з ОСОБА_2 наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_2 . Щодо нанесення під час даного конфлікту ударів ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 заперечили.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що не була очевидцем безпосереднього конфлікту між її батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який відбувався у приміщенні кабінету зазначеної інспекції.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_9 суду пояснила, що під час конфлікту який відбувся 22 лютого 2016 року між ОСОБА_1 , який є її чоловіком та ОСОБА_2 бачила, як останній наніс удар ОСОБА_1 в ділянку живота та грудної клітки.

В силу вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров`я фізичній особі, на підставі ч.1 ст. 1195 ЦК України, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті

порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які

особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні

збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р.,№ 6 роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 cт. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 cт. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних страждань, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням, під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 9 цієї ж Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутацїї, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд дослідивши та оцінивши докази надані сторонами, а також у їх сукупності, вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не підлягає до задоволення. При цьому, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували факт заподіяння останньому тілесних ушкоджень відповідачем ОСОБА_2 під час конфлікту, який мав місце 22 лютого 2016 року у приміщенні Інспекції з питань захисту прав споживачів у Тернопільській області. Не надано позивачем доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_2 за наслідками проведеного досудового розслідування у кримінальному провадженні за заявою ОСОБА_1 з цього приводу. Крім цього, як слідує із висновку експерта №13 від 25.06.2018 року у якості письмового доказу, у наданих для експертизи медичних документах ОСОБА_1 будь-які тілесні ушкодження у нього, як зовнішні, так і внутрішні, стосовно часу події, зазначеному у постанові (22 лютого 2016 року), лікарями не описані. Як засвідчують записи вивчених медичних документах, зокрема - дані з медичної карти (без номера) амбулаторного хворого та дані з довідки Тернопільського обласного протитуберкульозного диспансеру від 26.09.2017, ОСОБА_1 26.02.2016 об 14.30 год. звернувся за медичною допомогою в Тернопільський обласний протитуберкульозний диспансер з скаргами на «незначний кашель і помірний біль справа в нижньому відділі рудної клітки.» При його обстеженні лікарем зроблено наступний запис: «вважає себе хворим протягом доби, коли отримав травму (самостійно впав на слизькій дорозі.). Діагноз «посттравматична плевропневмонія, ускладнена ексудативним плевритом?» був виставлений ОСОБА_1 лікарями на підставі лише скарг пацієнта і його анамнезу (падіння на дорозі), і не був підтверджений об`єктивними відомостями. Крім цього, позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували причино-наслідковий зв`язок між заподіянням ОСОБА_1 тілесними ушкодженнями ОСОБА_2 під час зазначеного конфлікту та виникненням у позивача як наслідок, онкологічного захворювання, а також понесення останнім витрат на своє лікування, які він просить стягнути із відповідачів. Також, позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували понесені позивачем у зв`язку із цим його моральні страждання. Крім цього, ОСОБА_1 не надано доказів, які б підтверджували неправомірність дій відповідача ОСОБА_3 стосовно позивача, яка перебувала на посаді начальника управління зазначеної інспекції внаслідок яких було заподіяно позивачу матеріальну, а також моральну шкоду, що зумовило його лікування, понесення витрат у зв`язку із оперативним втручанням.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1195 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відмовити у повному обсязі.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду у повному обсязі складено 13 березня 2020 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан