ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 634/166/20 Головуючий суддя І інстанції Єрьоміна О. В.
Провадження № 22-ц/818/3642/20 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: що виникають з договорів оренди
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевський О.М.,

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сахновщинське імені М.О. Ключки» на ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області від 16 квітня 2020 року, постановлену у складі судді Єрьоміної О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до Приватного акціонерного товариства «Сахновщинське імені М.О. Ключки», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Азадалієвої Яни Миколаївни про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Сахновщинське імені М.О.Ключки» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки б/н від 04.07.2019 року, визнання незаконним та скасування запису щодо державної реєстрації зазначеного договору.

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 14 лютого 2020 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 15 квітня 2020 року об`єднано в одне провадження цивільні справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 до ПрАТ «Сахновщинське імені М.О. Ключки».

07 квітня 2020 року представник ОСОБА_9 - ОСОБА_13 звернулась з заявою про забезпечення позову та просила заборонити ПрАТ «Сахновщинське імені М.О.Ключки» та будь-яким третім особам проводити на земельній ділянці площею 7,3081га, кадастровий номер :06:000:0165 та земельній ділянці площею 7,3078га кадастровий номер :06:000:0168 сільськогосподарські, аграрно-технічні, агрохімічні, з проведення посівної кампанії та будь-які інші роботи, а також заборонити вчиняти будь-які дії щодо вказаних земельних ділянок, у тому числі щодо їх передачі в суборенду.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_9 , як власник земельних ділянок, з відповідачем жодних договорів щодо оренди належних йому земельних ділянок не укладав та не підписував, тому у відповідача немає правових підстав для користування земельними ділянками. Зазначає, що ОСОБА_9 мав зареєстровані договори оренди з С(Ф)Г «Белік», отримував від них орендну плату за користування землею, восени 2019 року ОСОБА_14 » було посіяно озиму пшеницю та здійснено ряд заходів для отримання у подальшому врожаю, однак 29.03.2020 року невідомою особою за дорученням керівництва «Сахновщинське імені М.О.Ключки» було передисковано посіви на земельних ділянках, чим завдано ОСОБА_15 » матеріальну шкоду, що підтверджуються актом виявлення правопорушення №7 від 29.03.2020 року.

Вказав, що зазначеними діями відповідач перешкоджає господарській діяльності С(Ф)Г «Белік», що призводить до неможливості сплати орендної плати за договорами оренди землі.

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 16 квітня 2020 року заяву представника ОСОБА_9 - ОСОБА_13 задоволено частково.

Заборонено вчиняти будь-які дії, пов`язані зі зміною права користування в тому числі щодо передачі в суборенду земельної ділянки площею 7,3081га, кадастровий номер :06:000:0165 та земельної ділянки площею 7,3078га кадастровий номер :06:000:0168. В іншій частині заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Сахновщинське імені М.О.Ключки» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування скарги зазначає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки суд не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Вказує, що між ОСОБА_9 та відповідачем були укладені договорі оренди земельної ділянки та протягом 10 років зазначені ділянки оброблялись відповідачем, та сплачувалось ОСОБА_9 орендна плата. При цьому, позивач не мав жодних претензій до відповідача, порушення права власності ОСОБА_9 не відбувається, оскільки без його згоди передача земельної ділянки в суборенду неможлива. Зазначає, що у ОСОБА_9 належних посівів на спірній ділянці. Наголошує, що нормами Закону України «Про оренду землі» жодні зміни права користування з боку відповідача неможливі, тому обраний судом спосіб заходу забезпечення позову не відповідає вимогам ч.2 ст.149 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_9 - ОСОБА_13 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача.

Відзив обґрунтовано тим, що заборона вчиняти певні дії, які пов`язані з необхідністю збереження об`єктів спору в існуючому стані та збереження їх статусу сприяють вирішенню спору та можливості виконання майбутнього судового рішення, тому застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, які пов`язані зі зміною права користування вказаними земельними ділянками, в тому числі щодо передачі їх в суборенду є співмрними та обґрунтованими.

Колегія суддів, вислухала доповідь суддю-доповідача, за відсутності учасників справи, що відповідно до ст.ст. 131, 372 ЦПК України не перешкоджає їх подальшому розгляду, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції свої висновки обґрунтував тим, що заборона вчиняти певні дії, які пов`язані з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, мають сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення, у разі задоволення позову, що в іншому випадку може утруднити чи зробити неможливим реалізацію позивачем поновленого права.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам оскаржена ухвала відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати недійсними договори оренди земельних ділянок б/н від 04.07.2019 року, укладених між ним та відповідачем по земельним ділянкам з кадастровими № :06:000:0165, :06:000:0168 та скасувати записи щодо їх реєстрації.

Судом встановлено, що предметом спору у справі є визнання недійсним договорів оренди земельних ділянок б/н від 04.07.2019 року, укладених між ОСОБА_9 та ПрАТ «Сахновщинське ім. Ключки М.О.» по земельних ділянках кадастрові номери :06:000:0165, :06:000:0168 та скасування записів щодо їх державної реєстрації, що є вимогами немайнового характеру та за своїм змістом є негаторним позовом, спрямованим на відновлення права володіння земельною ділянкою її власником.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених або оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам було роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Застосовані судом заходи забезпечення позову відповідають наведеним нормам цивільного відповідають змісту спірних правовідносин та є співмірним та відповідає легітимній меті, визначеній у нормі ст. 2 ЦПК України, доводи скарги висновки суду не спростовують.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції постановив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367,368, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сахновщинське імені М.О.Ключки» залишити без задоволення.

Ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області від 16 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 21вересня 2020 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В.Бурлака.

О.М.Хорошевський