ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4630/19 Номер провадження 22-ц/814/673/20Головуючий у 1-й інстанції Даценко В.М. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Бондаревської С.М., Чумак О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" про визнання незаконною та скасування заборгованості

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2019 року, ухвалене за відсутності учасників справи під головуванням судді Даценка В.М.,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз», у якому ставила вимоги визнати незаконною та скасувати заборгованість у розмірі 12542 гривні 41 копійку, що рахується за особовим рахунком обліку природного газу №1002521 в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , який належить позивачу.

Позовні вимоги вмотивовувала тим, що вона є власником вказаного вище домоволодіння. 13 лютого 2013 року вона уклала з ПАТ по газопостачанню та газифікації договір №2521 про надання населенню послуг з газопостачання.

17 лютого 2019 року за участю сторін договору складений акт на переопломбування газового лічильника стояка будинку та зафіксований показник лічильника 35876.

З інформації у «Особистому кабінеті» на сайті відповідача позивач дізналася про наявність у неї заборгованості станом на 27 липня 2019 року.

На її неодноразові письмові звернення до відповідача щодо роз`яснення нарахування неіснуючої, на її думку, заборгованості та надання відповідних письмових доказів, відповідач кожного разу надсилав листи з різними сумами заборгованості без відповідного роз`яснення.

З цих підстав, вважає, що нарахування відповідачем заборгованості в сумі 12542,41 гривень є незаконним та прохає скасувати її.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лубнигаз» про визнання незаконною та скасування заборгованості задоволено.

Визнано незаконною та скасовано заборгованість станом на 01 листопада 2019 року в сумі 12542 гривні 41 копійка, яка рахується по особовому рахунку споживання природного газу №1002521 у домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

З даним рішенням не погодився відповідач ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз», та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким закрити провадження у справі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

Вказує на те, що на момент звернення позивача з позовом заборгованість по особовому рахунку позивача № НОМЕР_1 в сумі 12542,41 грн. була відсутня, у зв`язку з чим відсутній і предмет спору.

Також вказує на те, що наявний у певному періоді борг позивача виник з підстав, незалежних від відповідача, а тому в діях останнього не було ніякої незаконності.

Вважає, що судом першої інстанції помилково зроблено висновки на підставі норми, яка регулює відносини між постачальником природного газу та не побутовими споживачами (юридичними особами).

Необґрунтованим та хибним вважає і висновок місцевого суду про те, що розрахунки неодноразово безпідставно змінювалися відповідачем як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення, оскільки зміни нарахувань по особовому рахунку позивача в судовому засіданні не досліджувалися, і таке нарахування здійснюється Оператором ГРМ і не входять до компетенції постачальника природного газу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності

13 лютого 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «Лубнигаз» укладено Типовий договір №2521 про надання послуг з газопостачання (а. с. 7-10).

На інтернет сайті відповідача, в розділі «Особистий кабінет», вона дізналась про нарахування їй заборгованості за оплату послуг з газопостачання станом на 27 липня 2019 року.

10 серпня 2019 року позивач письмово звернулась до генерального директора ПАТ «Лубнигаз» щодо надання їй роз`яснення щодо виникнення боргу та копії документів: актів звірки взаєморозрахунків з показниками лічильника; розрахунку суми боргу; копій документів, на підставі яких нараховано заборгованість (а.с.12).

22 серпня 2019 року відповідачем надано відповідь про те, що в зв`язку з неотриманням оператором ГМР до 6 числа місяця , що настає за розрахунковим періодом відомостей щодо показань лічильників газу , об`єм споживання газу за розрахунковий період визначається оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання , та повідомлено , що станом на 22 серпня 2019 року по її особовому рахунку є заборгованість в сумі 7197,67 гривень (а.с.17).

У зв`язку з тим, що до вказаного листа не було додано документ про нарахування заборгованості, на який у відповіді посилався відповідач, ОСОБА_1 вдруге 29 серпня 2019 року, звернутись до відповідача із аналогічною заявою і прохала відповідача надати обґрунтовану відповідь щодо правомірності дії працівників та надати такі документи: копію акту взаємних розрахунків; структуру нарахованої заборгованості з деталізацією підстав її нарахування; копію акту недопуску працівників ТОВ ТД «Лубнигаз» до її квартири (а.с.19).

05 вересня 2019 року вона отримала другий лист відповідь, в якому надано аналогічну відповідь як в першому листі та повідомлялося що станом на 05 вересня 2019 року по її особовому рахунку рахується заборгованість в сумі 6953,79 гривень (а.с.23).

09 вересня 2019 року позивач в черговий раз письмово звернулась до відповідача із письмовою заявою щодо надання їй актів звірки взаємних розрахунків за 2019 рік (а.с.25)

20 вересня 2019 року отримала роздруківку фінансового стану, сформовану станом на 12 вересня 2019 року по особовому рахунку № НОМЕР_2 , згідно якої: за березень 2019 року наявна переплата 153,89 гривень; за квітень 2019 року - переплата 68,40 гривень; за травень 2019 року борг в сумі 15,55 гривень; за червень 2019 року борг 78,58 гривень; за липень 2019 року борг 4977,48 гривень; за серпень 2019 року борг 6953,79 гривень; за вересень 2019 року борг 6925,54 гривні (а.с.26-27).

В листі на ім`я адвоката Бондаренко О.В. за № 1796 від 04 листопада 2019 року зазначено, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.11.2019 року складає 12416,74 гривні.

(а.с.28).

Після проведення відповідачем коригування заборгованості у відповідності до фактичного споживання, згідно з показниками лічильника, станом на 18 грудня 2019 року, заборгованість у позивачки відсутня.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що відповідач неправомірно нарахував заборгованість по оплаті послуг з газопостачання по особовому рахунку позивача та не відновив порушене право ОСОБА_1 за її неодноразовими зверненнями.

Апеляційний суд вважає висновки місцевого суду про задоволення позову такими, що суперечать вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 714 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з пунктом 2 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила) постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Пунктами 13 та 14 правил визначено, що розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди Якщо об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу буде визначатись за плановими величинами середньомісячного споживання, їх значення не можуть використовуватися постачальником при здійсненні балансування газотранспортної системи України. При цьому постачальник зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звіряння фактичного об`єму (обсягу) споживання природного газу з даними Оператора ГРМ та здійснювати відповідний перерахунок споживачу. За відхилення нарахованих сум за плановими величинами та фактичним споживанням за даними Оператора ГРМ пеня не стягується.

Періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць.

При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Положеннями розділу ІІІ пункту 21 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - правила), визначено, що побутовий споживач має право на проведення звіряння розрахунків з підписанням відповідного акта; безоплатне отримання інформації про обсяги та інші показання власного споживання природного газу.

Пунтком 24 абз. 6 Правил постачання природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року №2496, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1382/27827, визначено, що постачальник зобов`язаний розглядати в установленому порядку претензії побутового споживача щодо нарахувань за спожитий природний газ з урахуванням вимог пункту 9 розділу VI цих Правил і за наявності відповідних підстав задовольняти його вимоги.

Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідач ТОВ «Торговий дім «Лубнигаз» має право здійснювати облік споживачів його послуг, відкривати особові рахунки як за зверненням споживача, так і з моменту виявлення факту користування послугами. Документація щодо особового рахунку споживача є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій.

Як встановлено судом, на звернення ОСОБА_1 їй надавалися відповіді щодо здійснених підприємством нарахувань по її особистому рахунку, однак вказані відповіді не містили відповідей щодо обґрунтованості цього розрахунку у внутрішньогосподарському обліку ( особовому рахунку).

У відповідності з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що нарахування відповідачем заборгованості за спожитий природний газ у внутрішньогосподарському обліку господарських операцій призвело до порушення прав позивача у справі.

Позивачем не надано жодних доказів про те, що відповідач вимагав сплати від неї заборгованості в у зазначеному розмірі, надсилав їй попередження про необхідність сплати, про наміри відключити її від газопостачання, або ж доказів того, що наявність вказаної заборгованості позбавила її інших прав.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави визнавати незаконними та скасовувати проведений у внутрішньогосподарському обліку розрахунок заборгованості, якого на час розгляду справи судом вже не існує , та, нарахування якої не призвело до порушення прав споживача.

При вирішенні спору місцевий суд зробив посилання на постанову ОП КЦС ВС від 03.10.2018 року у справі № 529/613/17-ц.

Однак в зазначеній справі наявні інші фактичні обставини справи, в тому числі, щодо наявності реально порушених прав позивача.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині невірного застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції, помилково послався на п. 10 абз. 2 Правил постачання природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року №2496, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1382/27827, оскільки вказана норма права регулює правовідносини постачальника з не побутовими споживачами.

Позивачка у справі є побутовим споживачем, тому вказана норма права на спірні правовідносини не поширюється.

В цій частині доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги про наявність підстав для закриття провадження у справі та інші порушення норм ЦПК.

Апелянт з посиланням на норму п.2.ч.1 ст. 255 ЦПК України зазначає, що відсутній предмет спору.

У відповідності з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивачем у справі заявлено позовні вимоги щодо визнання незаконною нарахування та скасування заборгованості за спожитий природний газ станом на 01 листопада 2019 року.

Відсутність заборгованості на час судового розгляду справи не є підставою для закриття провадження у справі та не свідчить про відсутність предмету спору.

Доводи апелянта про те, що станом на час розгляду справи заборгованість була відсутня не є підставою для закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2019 року та ухвалення нового, про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у справі між сторонами, апеляційний суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що спір виник за позовом споживача комунальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Відповідно до частин першої, другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням викладеного, оскільки ОСОБА_1 , як позивач у справі за позовом, що витікає з захисту прав споживача, звільнена від сплати судового збору, витрати апелянта за розгляд справи судом апеляційної інстанції слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 грудня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз" про визнання незаконною та скасування заборгованості відмовити.

Судові витрати за розгляд справи судом апеляційної інстанції, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз", компенсувати за рахунок держави, шляхом стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Лубнигаз"судового збору у розмірі 1152 грн. 60 коп. шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: С.М. Бондаревська

О.В. Чумак