печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Шевченко Т.В.,

справа № 757/75099/17-Ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору та стягнення коштів та за зустрічним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання винити дії та прийняти роботи,

представники позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представник відповідача ОСОБА_5 .

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору та стягнення коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.09.2016 року між сторонами укладено договір № 30 від 19.09.2016 р., згідно з п. 1.1 якого відповідач взяла на себе зобов`язання щодо виконання робіт по розробці проекту «Розумного будинку» для квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а позивач зобов`язався прийняти роботи та оплатити їх вартість. На виконання умов договору позивач 20 вересня 2016 року сплатив вартість робіт у розмірі 53 000 грн. Натомість, відповідач порушила строки виконання робіт, які визначено пунктом 3.1 договору та додатком № 1 від 19.09.2016 року до договору, який визначено до 05 листопада 2016 року.

Враховуючи не виконання відповідачем умов договору, не надання проекту позивачу в обумовлений договором та додатком строк, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив визнати договір № 30 від 19.09.2016 року розірваним з 08.12.2017 року; стягнути 53 000 грн. основного боргу, 15 523 грн. 92 коп. пені відповідно до п. 6.1 договору, 1 755 грн. 53 коп. 3% річних, 7 721 грн. 62 коп. інфляційних втрат, 640 770 грн. пені згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та 26 500 грн. моральної шкоди.

Під час розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги (т. 1 а.с. 36-39), відповідно до яких просив стягнути з ФОП ОСОБА_2 основний борг у розмірі 53 000 грн.; неустойку (пеню) у розмірі 20 330 грн. 22 коп.; 3% річних у розмірі 2 217 грн. 29 коп.; втрати від інфляції у розмірі 10 374 грн. 29 коп.; пеню згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 809 310 грн. та моральну шкоду у розмірі 26 500 грн.

Провадження у справі відкрито 14 грудня 2017 р. та справу призначено на 16 лютого 2018 року (т. 1 а.с. 19).

Також ухвалою суду від 14 грудня 2017 р. відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, яка зазначена в позові (т. 1 а.с. 21).

29 березня 2018 року від відповідача ФОП ОСОБА_2 надійшов зустрічний позов (т. 1 а.с. 43-47), відповідно до якого просив зобов`язати ОСОБА_1 прийняти роботи з розробки проекту «Розумного будинку» для квартири за адресою: АДРЕСА_2 , які виконані Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 за договором № 30 від 19 вересня 2016 року, укладеного сторонами, шляхом підписання ОСОБА_1 акту прийому-передачі виконаних робіт від 06.11.2016 року за договором № 30 від 19 вересня 2016 року. Позовні вимоги за зустрічним позовом мотивовані тим, що згідно з п. 1.1 договору відповідач (підрядник) прийняв на себе зобов`язання виконати роботи на користь позивача (замовника) по розробці проекту «Розумний будинок» для квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач відповідно до п. 4.1 та 5.1 договору здійснив оплату в розмірі 53 000 грн. Відповідно до додатку № 1 Технічне завдання до договору проект «Розумний будинок» квартири позивача повинен містити наступне: керування освітленням; керування електроприводами; клімат-контроль; безпека; Wi-Fi; ТВ; мультирум; SIP телефонія для дому; «Intercom». Строк виконання робіт - підготовки проекту «Розумний будинок» деталізований у календарному плані і визначений в Додатку № 1. Строк виконання проект «Розумний будинок» сторонами визначено до 05 листопада 2016 року.

Відповідач в зустрічному позові зазначає, що ним у чіткій відповідності виконані роботи в строк та 07 листопада 2016 року передано проект «Розумний будинок» позивачу, на підставі чого позивач 07 листопада 2016 року уклав з іншим підрядником - ФОП ОСОБА_6 договір № 62 на реалізацію проекту «Розумний будинок», а саме: на виконання електро- та слаботочних мереж. Відповідно до п. 1.2 цього договору проект покладено в основу договору № 62 від 07.11.2016 року з ФОП ОСОБА_6 . Крім того, виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № 30 щодо складання проекту стверджується і електронним листуванням між позивачем і відповідачем, відповідно до якого вбачається, що під час виконання робіт за договором № 62 від 07 листопада 2016 року позивач просив внести зміни до проекту «Розумний будинок» на його особисті побажання. Враховуючи, що між позивачем, відповідачем і ФОП ОСОБА_6 склались дружні відносини, то жодних актів прийому-передачі документів сторони не підписували. Всі питання обговорювали при зустрічах на об`єкті - квартирі позивача та по електронній пошті. Враховуючи, що відповідачем в грудні 2017 року отримано претензію позивача від 01.12.2017 року, відповідач підготувала акт прийому-передачі робіт за договором та ще раз 22 грудня 2017 року надіслала проект «Розумний будинок» на адресу позивача, разом із супровідним листом.

22 травня 2018 року відповідачем ФОП ОСОБА_2 подано відзив на первісний позов, який за своїм змістом є аналогічний зустрічному позову (т. 1 а.с. 94-99).

23 травня 2018 року від представника позивача ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 131-134) надійшла відповідь на відзив, відповідно до яких наполягає на задоволенні первісного позову, заперечує щодо задоволення зустрічного позову з обставин, викладених у позові ОСОБА_1 . Крім того, зазначив, що відповідач в повному обсязі не виконала свої зобов`язання за договором № 30 від 19.09.2016 року. Вона розпочала роботи за договором лише 17.10.2016 року, про що свідчить підпис позивача на зображеннях кнопок управління системою «Розумний будинок», хоча станом на 01.10.2016 року відповідач повинна була виконати 8 з 11 етапів виконання робіт за договором № 30. Станом на 24.01.2017 року позивач погодив 9 з 86 аркушів проекту «Розумний будинок», що не підтверджує готовність проекту саме 24.01.2017 року. Крім того, згідно з інформацією, що міститься на аркушах проекту «Розумний будинок», вони перевірені відповідачем «23.01», а отже напередодні надання позивачу для погодження - 24.01.2017 року.

Крім того, у відповіді на відзив позивач зазначив, що він підписав договір від 07.11.2016 року № 62 без окремих додатків, так як ФОП ОСОБА_6 запевнив, що додатки будуть підписуватися окремо після їх створення і, що позивач може не хвилюватися за фактичне виконання робіт зі створення проекту «Розумний будинок», оскільки відповідач є дружиною ОСОБА_6 . Враховуючи, що станом на 07.11.2016 року відповідач не передав готовий проект «Розумний будинок» позивачу, останній вимушений був давати постійні коригування робіт, які проводив ФОП ОСОБА_6 за договором від 07.11.2016 року № 62, так як роботи проводилися ним на власний розсуд. Посилання відповідача на електронне листування щодо внесення змін в проект «Розумний будинок», після його надання позивачу, є безпідставним.

Ухвалою суду від 24 травня 2018 року з урахуванням положень п. 15 Перехідних положень до ЦПК України в редакції від 17 грудня 2017 року суд перейшов до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, у зв`язку з чим у справі призначено підготовче судове засідання на 5 липня 2018 року (т. 1 а.с. 229).

23 червня 2018 року від представника позивача ОСОБА_4 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, який за своїм змістом є аналогічним первісному позову та відповіді на відзив (т. 2 а.с. 3-5).

27 листопада 2018 року у справі проведено підготовче судове засідання, за результатами якого справу призначено до розгляду по суті на 19 лютого 2019 року (т. 2 а.с. 70).

Під час проведення підготовчого судового засідання у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_7 про виклик свідка ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 35) відмовлено ухвалою суду від 27 листопада 2019 року, занесеною до протоколу судового засідання (т. 2 а.с. 71-72).

Під час проведення судового розгляду 6 лютого 2020 року заяви сторін про виклик свідків (т. 1 а.с. 35, 90-92) ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, залишені без розгляду через їх не підтримання представниками сторін (т. 2 а.с. 100-101).

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, зустрічні позовні вимоги не визнав.

Відповідач та її представник первісні позовні вимоги не визнали, підтримали зустрічні позовні вимоги.

Судом встановлено, що 19.09.2016 року між сторонами ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір № 30 (т. 1 а.с. 6-7).

Згідно з п. 1.1 договору відповідач взяла на себе зобов`язання щодо виконання робіт по розробці проекту «Розумного будинку» для квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а позивач зобов`язався прийняти роботи та оплатити їх вартість. Об`єм та характер робіт визначаються дизайн-проектом та технічним завданням, що вказане в додатку № 1 до цього договору. Строк виконання робіт також визначається додатком № 1 до цього договору.

Додатком № 1 до договору № 30 від 19.09.2016 р. визначено технічне завдання: керування освітленням; керування електроприводами; клімат-контроль; безпека; Wi-Fi; ТВ; мультирум; SIP телефонія для дому; «Intercom», а також строк виконання вказаних завдань. Зокрема, всі плани повинні бути виконані відповідачем в строк до 1 жовтня 2016 року та заключні креслення в строк до 5 листопада 2016 року (т. 1 а.с. 8).

На виконання умов договору 20 вересня 2016 року позивач сплатив вартість робіт у розмірі 53 000 грн. (т. 1 а.с. 9).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

За своєю правовою природою укладений сторонами договір № 30 від 19.09.2016 р. є договором підряду відповідно до положень ч. 1 ст. 837 ЦК України.

Позивач посилається на те, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим договір підлягає розірванню.

Разом з тим, з такими доводами суд не погоджується, виходячи з такого.

Судом встановлено, що під час виконання договору № 30 від 16.09.2016 року сторонами 07 жовтня 2016 року укладено додаткову угоду № 1 до договору № 30 від 16.09.2016 року, відповідно до якої сторони домовилися викласти зміст пункту 4.3 договору № 30 від 16.09.2016 року у наступній редакції: «При укладенні замовником договору на поставку обладнання для системи «Розумний Будинок» та здійснення робіт з програмування та запуску в експлуатацію системи «Розумний Будинок » в квартирі замовника з ФОП ОСОБА_6 , сума в розмірі 20 000 грн. повертається замовнику» (т. 1 а.с. 51).

Отже, цією додатковою угодою сторони зафіксували момент прийняття і погодження проекту «Розумний Будинок» певною дією, а саме укладенням договору на поставку обладнання для системи «Розумний Будинок» та здійснення робіт з програмування та запуску в експлуатацію системи «Розумний Будинок » в квартирі замовника з ФОП ОСОБА_6 , оскільки позивач міг укласти договір на поставку обладнання для системи «Розумний Будинок» та здійснення робіт з програмування та запуску в експлуатацію системи «Розумний Будинок» лише після погодження проекту.

Крім того, договором № 31 від 7 жовтня 2016 року, укладеного ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_6 визначається порядок поставки товару щодо проекту «Розумний Будинок», технічне завдання якого визначено проектом до договору № 30 від 19.09.2016 року (т. 2 а.с. 135-137).

Тому, суд відхиляє доводи позивача, що договір на поставку обладнання для системи «Розумний будинок» та здійснення робіт з програмування та запуску в експлуатацію системи «Розумний будинок» укладено одночасно з договором № 30, а саме 07.10.2016 року і йому присвоєний номер 31, що не може свідчити про виконання відповідачем 07.11.2016 року свого обов`язку з розроблення проекту «Розумний будинок» як безпідставні з огляду на те, що дата укладення цих договорів різна: договір № 30 укладено 19.09.2016 року, а договір № 31 - 7 жовтня 2016 року.

Судом також встановлено, що 7 листопада 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_6 укладено договір № 62 (т. 1 а.с. 52-52), відповідно до якого ФОП ОСОБА_6 (виконовець) зобов`язався здійснити поставку обладнання для системи «Розумний Будинок» в пункт монтажу та виконати і здати позивачу (замовнику) згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт наступну роботу, а саме: програмування, пусконалагоджувальні роботи; здійснити роботи з програмування та запустити в експлуатацію « Розумний Будинок » в квартирі позивача (замовника).

Відповідно до п. 1.3 договору перелік обладнання для системи «Розумний будинок» зазначено в додатку № 1 до цього договору.

Пунктом 1.5 договору визначено, що технічне завдання системи «Розумний будинок» визначається проектом договору № 30 від 19.09.2016 (додаток № 2).

Пунктом 1.7. договору встановлено, що виконавець зобов`язаний самостійно визначити та погодити з замовником кількість та асортимент товару (обладнання та матеріалів), робіт та послуг, необхідних для нормального функціонування системи «Розумний будинок». Також, відповідно до умов договору (п. 1.8.), виконавець самостійно здійснює закупівлю матеріалів для робіт з монтажу та здійснює їх доставку у пункт монтажу.

Тому, суд погоджується з доводами відповідача, що уклавши 7 листопада 2016 року договір № 62, позивач прийняв роботи за договором № 30 від 16 вересня 2016 року, оскільки здійснювати роботи з програмування, пусконалагоджувальні роботи, запуску в експлуатацію «Розумний Будинок» в квартирі позивача (замовника) неможливо без погодження проектної документації, яку в даному випадку виконувала відповідач ФОП ОСОБА_2 .

Крім того, суд бере до уваги і те, що у виконання договору № 62 від 7 листопада 2016 року позивач оплатив вартість матеріалу та вартість робіт, що стверджується рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 червня 2018 року у справі № 757/75106/17-ц (т. 2 а.с. 78-85).

У підтвердження виконання проектних робіт відповідачем надано робочий проект № 20.09.2016-АК «Комплекс інженерних робіт по оснащенню житла системою керування освітленням та автоматизації» (т. 1 а.с. 139-225), датою виконання в якому вказано 20.09.2016 року. Тобто робочий проект виконаний відповідачем у строк, визначений договором № 30 від 16.09.2016 року

При цьому, суд також враховує, що граничний строк виконання робіт за договором № 30 від 19.09.2016 року є 5.11.2016 року, що припадає на суботу та є не робочим днем. А тому, відповідно до положень ч. 5 ст. 254 ЦК України останнім строком виконання за договором є 7.11.2016 року - перший за ним робочий день. 7.11.2016 року укладено договір № 62 позивачем з іншим підрядником ФОП ОСОБА_6 на виконання робіт щодо реалізації проекту «Розумний Будинок», а тому відповідач ФОП ОСОБА_2 вважається такою, що не порушила строк розробки та передачі проекту «Розумний Будинок» позивачу.

Крім того, з електронного листування між сторонами вбачається, що під час виконання робіт за договором № 62 ОСОБА_1 неодноразово просив внести зміни та корективи до проекту «Розумний Будинок», які виникли в нього під час реалізації проекту «Розумний Будинок» (т. 1 а.с. 74-89).

Вказане підтверджує факт виконання відповідачем ФОП ОСОБА_2 своїх обов`язків за договором № 30 від 19.09.2016 року.

Судом встановлено, що дійсно сторонами не підписувався акт прийому-передачі робіт. Підписання такого акту не передбачено ні умовами укладеного договору, ні чинним законодавством. Сторони відповідно до положень ст. 627 ЦК України є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тому, саме по собі не підписання акту прийому-передачі проекту «Розумний Будинок» не є доказом не виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № 30 від 19.09.2016 року, оскільки виконання нею зобов`язань за договором підтверджується іншими доказами (укладенням договору № 62 від 7.11.2016 року з ФОП ОСОБА_6 щодо реалізації проекту «Розумний Будинок», оплата позивачем вартості товарів та робіт на виконання умов цього договору, укладення договору № 31 від 7.10.2016 року з ФОП ОСОБА_6 щодо поставки обладнання для цього проекту, електронне листування).

При цьому, суд відхиляє доводи позивача, що відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 єдиним документом, що може свідчити про господарську операцію з передачі відповідачем Робочого проекту № 20.09.2016-АК «Комплекс інженерних робіт по оснащенню житла системою керування освітленням та автоматизації» є його лист від 21.12.2017 року № 1 з додатками до нього: акт приймання-передачі робіт від 07.11.2016 та проект.

Доводи позивача, що відповідач після отримання претензії позивача від 01.12.2017 року, склав проект «Розумний будинок», який 22 грудня 2017 року був надісланий позивачу та в якому містяться посилання на перевірку 8, 9, 10.11 без вказівки на рік, а також зауваження щодо прив`язок до висот від чистової стяжки 8.11.2017 року, що є підтвердженням порушення строку складання проекту суд відхиляє та погоджується з доводами відповідача, що вказаний проект був надісланий разом з актом прийому-передачі проекту з метою недопущення в подальшому непорозумінь щодо невиконання умов договору № 30 від 19.09.2016 року, а зауваження в самому проекті суд розцінює як врахування відповідачем побажань позивача протягом фактичного виконання проекту «Розумний будинок» іншим підрядником ФОП ОСОБА_6 , що також стверджується і електронної перепискою між сторонами.

Враховуючи наведене, виконання відповідачем умов договору № 30 від 19.09.2016 року, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про розірвання договору підряду на підставі ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 849 ЦК України, оскільки такий договір є припиненим у зв`язку з фактичним виконанням відповідно до положень ст. 599 ЦК України.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог про розірвання договору № 30 від 19.09.2016 року позовні вимоги про відшкодування збитків на підставі ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 849 ЦК України, а саме: стягнення коштів за основним зобов`язанням у розмірі 53 000 грн.; неустойки (пені) відповідно до п. 6.1 договору у розмірі 20 330 грн. 22 коп.; 3% річних у розмірі 2 217 грн. 29 коп.; втрат від інфляції у розмірі 10 374 грн. 29 коп. відповідно до ст. 625 ЦК України; пені згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 809 310 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Положеннями ст. 849 ЦК України передбачено право замовника відмовитись від договору підряду та вимагати відшкодування збитків, до яких відповідно до положень ст. 22 ЦК України не відноситься відшкодування моральної шкоди.

Тому, задоволенню не підлягають позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 26 500 грн., оскільки її стягнення не передбачене ні умовами договору, ні положеннями ст. 849 ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів» та під час розгляду справи не встановлено недоліків виконаного проекту відповідачем.

Також суд дійшов висновку і про відмову у задоволенні зустрічного позову, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи наведене, виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № 30 від 19.09.2016 року підстави для зобов`язання позивача підписати акт виконаних робіт відсутні, оскільки таке не передбачено ні положеннями самого договору, ні положеннями ст. 853 ЦК України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні первісного та зустрічного позовів судовий збір за подання первісного позову, від сплати якого був звільнений позивач на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» компенсується за рахунок держави, судовий збір за подання зустрічного позову позивачем не відшкодовується.

Керуючись ст. 837, 849, 853 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», ст.12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору та стягнення коштів та у задоволенні зустрічного позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання винити дії та прийняти роботи - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1

відповідач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 : АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

Суддя О.В.Батрин