Справа № 567/550/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Самолюк А.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за несплату аліментів звернулась ОСОБА_1 .

В обгрунтування позову зазначає, що з 2002 вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 і від спільного подружнього життя у них народились діти: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до рішення Острозького районного суду Рівненської області від 14.11.2019 шлюб між сторонами було розірвано.

Вказує, що рішенням Острозького районного суду від 14.11.2019 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання їх спільних дітей, в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2019 року до досягнення дітьми повноліття.

Зазначає, що після набрання рішенням суду законної сили, подала виконавчий лист в Острозький районний відділ ДВС, де було відкрито виконавче провадження, однак відповідач не сплачував аліменти, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 18805,61 грн. станом на 01.05.2020 року.

Посилаючись на ст.196 СК України, просить стягнути з відповідача на її користь пеню в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення за період з 02.10.2019 по 30.04.2020 у розмірі 24161,40 грн.

Ухвалою суду від 04.06.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження відповідно до ст.274-279 ЦПК України без повідомлення (виклику) сторін, та роз"яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 10.08.2020 перейдено від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін.

Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався.

В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав та доводів зазначених в позовній заяві. Пояснила, що перебувала з відповідачем в шлюбі з 15.02.2002, який було розірвано 14.11.2019. Від спільного подружнього життя у них народилися діти: дочка ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_5 , син ОСОБА_6 і рішенням Острозького районного суду від 14.11.2019 стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх спільних дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2019 до досягнення дітьми повноліття.

Зазначає, що після набрання рішенням суду законної сили, подала виконавчий лист в Острозький районний відділ ДВС, де було відкрито виконавче провадження з його примусового виконання.

Посилається на те, що відповідач не сплачував аліменти на утримання дітей в зв"язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів за період з 02.10.2019 по 30.04.2020 в сумі 18805,61 грн.

Вважає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що прострочення сплати аліментів сталося з причин, незалежних від відповідача та заборгованість сталась з вини останнього.

Пояснила, що позов подала з тим, щоб стимулювати відповідача до сплати аліментів, оскільки він, будучи працевлаштованим в Республіці Польща, в зазначений період аліментів на утримання дітей не надавав. Зазначила, що самостійно не мала змоги утримувати дітей, оскільки у зв`язку з перебуванням на карантині не мала заробітку.

Посилається на те, що відповідач свідомо ухилявся та ухиляється від сплати аліментів, та з 02.10.2019 матеріально не допомагає в утриманні дітей, не цікавиться їх життям, не вживає ніяких заходів для погашення заборгованості, тривалий час не виплачує аліменти. За вказаних обставин, просить стягнути з відповідача на її користь пеню в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення за період з 02.10.2019 по 30.04.2020 у розмірі 24161,40 грн.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Вважає, що відсутня його вина у простроченні сплати аліментів, оскільки він тривалий час не працює та сплачував аліменти по мірі можливостей. Не заперечив факт перебування на роботі в Республіці Польща з кінця лютого 2020 року по початок вересня 2020 року, однак зазначив, що у зв`язку з каратнинними обмеженнями достатнього заробітку не отримав, оскільки заробітну плату в розмірі 1500 доларів США роботодавець йому не видав.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 та рішення Острозького районного суду Рівненської області від 14.11.2019 року встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , неповнолітня ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , неповнолітня ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 , неповнолітній ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 і їх батьками є позивач та відповідач по справі, які на час народження дітей перебували в шлюбі.

З рішення Острозького районного суду від 14.11.2019 вбачається, що за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів судом вирішено стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2019 до досягнення дітьми повноліття.

04.05.2020 державним виконавцем Острозького районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) було проведено розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання дітей і відповідно до довідки зазначеного відділу №7609 заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання дітей за період з 02.10.2019 по 30.04.2020 становила 18805,61 грн.

З вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що аліменти відповідачем не сплачувались в повному обсязі, що відповідно до ст.196 СК України дає підстави для нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Суд приймає вищезазначену довідку заборгованості по аліментах, як належний доказ по справі, оскільки вона не викликає сумніву у суду та не спростована відповідачем по справі.

Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Повідомлені відповідачем обставини суд не вважає такими, які б виключали його вину у несплаті аліментів.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Тобто відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає у всіх випадках, крім тих, коли існують об`єктивні причини.

Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.

Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дітей, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.

Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, що суд об`єктивно на підставі належної оцінки доказів і доводів сторін врахував при встановленні доведеності вини відповідача.

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 допустив значну заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей, то у ОСОБА_1 , як одержувача аліментів, виникло право на стягнення з нього пені, як відповідальності за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 2087353/16-ц.

При цьому суд враховує презумпцію вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на неї покладається тягар доведення протилежного, однак відповідач не спростував належним чином обставин позову, передбачених статтею 196 СК України, які є підставою для покладення відповідальності зі сплати відповідної неустойки.

Водночас, щодо визначення розміру пені за несвоєчасне виконання зобов`язань боржником, суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу, що Верховний Суд у своїй постанові від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц вказав, що пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов"язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів потрібно з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить:

за жовтень 2019 року 2096,61 грн. х 1% х 230 = 4822,20 грн.

листопад 2019 2226,50 грн. х 1% х 201 днів = 4475,27 грн.

грудень 2019 4216,50 грн. х 1% х 171 днів = 7210,22 грн.

січень 2020 616,50 грн. х 1% х 140 днів = 864,10 грн.

лютий 2020 1216,50 х 1% х 111 днів = 1350,32 грн.

березень 2020 4216,50 х 1% х 80 днів = 3373,20 грн.

квітень 2020 4216,50 х 1% х 49 днів = 2066,09 грн.

Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком пені відповідно до якого розмір неустойки (пені) за період з 02.10.2019 по 30.04.2020 року становить 24161,40 грн.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Факт невиконання платником аліментів ОСОБА_2 рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підтверджується письмовими розрахунками заборгованості, складеними державним виконавцем.

Одночасно, з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що аліменти відповідачем на утримання дітей не сплачувались в повному обсязі, що не заперечив відповідач в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов"язків щодо утримання неповнолітніх дітей, покладених на нього судовим рішенням.

Поважних причин несплати ним аліментів відповідач не навів та будь-яких доказів належної їх сплати не надав. Як наслідок, в такому випадку настає відповідальність відповідача, передбачена ст.196 СК України.

Одночасно суд враховує, що згідно ч.1 ст.196 СК України, сума пені не може бути більшою ніж 100% заборгованості по аліментам на дитину.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачкою доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню, з врахуванням вимог ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України в частині обмеження розміру неустойки 100 відсотками заборгованості, що становить 18805,61 грн..

Водночас, за правилами ч.6 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути 840,80 грн. судового збору.

На підставі ст.180-183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.5, 12, 13, 141, 274, 279, 258, 263-265, 273 ЦПК України

вирішив :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) пеню за прострочення сплати аліментів за період з 02 жовтня 2019 року по 30 квітня 2020 року у розмірі 18805 грн. 61 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.09.2020.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.