Провадження №2/155/1/20
Справа №155/1826/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 вересня 2020 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Адамчук Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Ревуцької М.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до відповідачів в якому просить визнати в порядку спадкування за законом першої черги за нею право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , як на спадкове майно, що залишилося по смерті її чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також в заяві про уточнення позовних вимог просить визнати в порядку спадкування за законом за нею право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,20 га для ведення особистого селянського підсобного господарства та земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, які були передані у приватну власність для ОСОБА_5 на підставі рішення Терешківцівської сільської ради Горохівського району Волинської області №6/3 від 26 січня 1994 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам», який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Мотивує свій позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 . Позивачка є його спадкоємицею за законом першої черги, прийняла спадщину, однак в нотаріальному порядку її оформити не може. Враховуючи вищенаведене, просить поданий позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явився, однак подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, а також у відсутності позивача, позовні вимоги підтримують повністю, щодо ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідачі, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені, про причин неявки не суд не повідомили.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За погодженням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.527 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з свідоцтвом про смерть, ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Документами про родинні відносини стверджується, що позивачка є дружиною померлогоОСОБА_5 .

Довідкою Терешківцівською сільською ради Горохівського району Волинської області від 21 листопада 2017 року №697 стверджується, що згідно запису в по господарській книзі №1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 значиться будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 , до дня смерті проживав у вищенаведеному житловому будинку разом з дружиною ОСОБА_1 , сином ОСОБА_3 , невісткою ОСОБА_8 , та внуками ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , заповіт від імені ОСОБА_5 , в сільській раді не посвідчувався. Спадкоємцем за законом після його смерті є його дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , внучка ОСОБА_4 , внучка ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , та внук ОСОБА_11 .

Відповідно до Витягу з по господарської книги №2 за 2016-2023 року, по особовому рахунку № НОМЕР_2 будинок з надвірними будівлями і спорудами належить ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічної документації на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , даний будинок було побудовано з дотриманням встановлених будівельних та технічних норм.

З спадкової справи після померлого ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що від імені ОСОБА_4. , до нотаріальної контори надходила заява видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а також зазначаючи що крім неї інших спадкоємців немає. 30 травня 2000 року на її ім`я було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі статті 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) без вказівки на ступінь родинних відносин на спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Райдуга» села Терешківці Горохівського району Волинської області розміром 2,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належного померлому ОСОБА_5 , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0215240 від 11 квітня 2000 року. Дане свідоцтво зареєстроване в реєстрі за №1-859.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 04 вересня 2019 року постановлено визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане 30 травня 2000 року Горохівською державною нотаріальною конторою на ОСОБА_4. , яке зареєстроване в реєстрі за № 1-859. Визнано недійсним та скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД №338615, який виданий 20 лютого 2009 року Горохівською районною державною адміністрацією на ім`я ОСОБА_4. , на земельну ділянку площею 2,8955 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Терешківцівської сільської ради Горохівського району Волинської області на підставі розпорядження Горохівської районної державної адміністрації № 366 від 03 жовтня 2008 року. Рішення набрало законної сили.

З спадкової справи після померлого ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що від імені ОСОБА_1 , до нотаріальної контори надходила заява видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а також зазначаючи що крім неї інших спадкоємців немає. 19 лютого 2013 року на її ім`я було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на підставі статті 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) на спадкове майно, яке складається з права на пайовий фонд майна колективного приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Райдуга», як правонаступника селянської спілки «Райдуга», частка якого становить 0,18 відсотків на суму 5747 гривень від загальної вартості майна пайового фонду підприємства, належного спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства /майновий сертифікат/ серія ВЛ №0216778, виданого Терешківцівською сільською радою 04 лютого 2013 року за реєстром №635.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Постановою державного нотаріуса Горохівської державної нотаріальної контори Волинської області Островської Т.В. від 0807 лютого 2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 , після смерті ОСОБА_5 , було відмовлено.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є спадкоємицею за законом першої черги після померлого ОСОБА_5 , прийняла спадщину. Відповідач ОСОБА_3 , відмовився від прийняття спадщини. Відповідачі ОСОБА_2 , і ОСОБА_4 , не входять до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_5 .

А тому, суд вважає, що слід визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом першої черги, право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , як на спадкове майно, що залишилося по смерті ОСОБА_5 , який помер14 квітня 1996 року.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з архівного витягу з рішення шостої сесії Терешківцівської сільської ради народних депутатів Горохівського району від 26 січня 1994 року №6/3, ОСОБА_5 , було безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,20 га та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га.

Перехідними положеннями Земельного кодексу України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , прийняла спадщину за законом першої черги. Успадкувавши спадкове майно, вона успадкувала право на завершення приватизації, яке мав за життя спадкодавець, але в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації та зареєструвати своє право на спадкове майно.

Згідно з роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у п.3.5 визначено, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку розпочав за життя спадкодавець та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право.

За таких обставин, суд вважає, що позивачка, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, у зв`язку з чим, суд вважає, позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.392, 1225 ЦК України, ст.ст.527, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.125 Земельного кодексу України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом першої черги, право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 , як на спадкове майно, що залишилося по смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом першої черги, право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,20 га для ведення особистого селянського підсобного господарства та земельної ділянки, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, які були передані у приватну власність ОСОБА_5 на підставі рішення Терешківцівської сільської ради Горохівського району Волинської області від 26 січня 1994 року №6/3, в порядку спадкування за законом першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повний текст судового рішення

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п.1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення у повному обсязі складене 14 вересня 2020 року.

Головуючий