РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/9422/19

Пров. №2/766/311/20

15 вересня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Трепетіна І.В., з участю позивача ОСОБА_1 , представника ГУНП в Херсонській області Луценко Л.А., представника ДКУ Бондаренка Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції у Херсонській області, Державної Казначейської Служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої діями або бездіяльністю органів досудового розслідування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив відшкодувати за рахунок Державного бюджету України на його користь 163768,00 грн. компенсації моральної шкоди шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України; відшкодувати за рахунок Державного бюджету України на його користь 289660,00 грн. компенсації матеріальної шкоди шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України; відшкодувати за рахунок Державного бюджету України на його користь вартість правової допомоги в розмірі 1000,00 грн., шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

В обґрунтування позову вказав, що він є засновником приватного підприємства "Кирпичний двір". У 2011 році ним було внесено до каси підприємства для здійснення комерційної діяльності грошові кошти в сумі 140000 грн. Однак, директор ПП "Кирпичний двір" ОСОБА_2 , керуючи підприємством, ніякої діяльності не вів, а внесені ним кошти привласнив та розтратив. Дізнавшись про злочинні дії директора, 20.12.2011 року він звернувся до МВС із заявою про злочин. Однак, органи МВС України на протязі 2011-2012 років кілька разів відмовляли у порушенні кримінальної справи. Після введення в дію нового КПК України, ним було подано заяву про кримінальне правопорушення та Суворовським РВ Херсонського МУ УМВС в Херсонській області 12.12.2012 р. відомості про злочин було внесено до ЄРДР та було відкрито кримінальне провадження №0000695, з кваліфікацією за ч. 2 ст. 190 КК України. Кримінальне провадження №0000695 було передано до Дніпровського райвідділу Херсонського МУ УМВС та було закрито 20.12.2013 р. за відсутності складу кримінального правопорушення. Тоді ним знову подано заяву про злочин з іншим формулюванням та Суворовським РВ Херсонського МУ УМВС було відкрито кримінальне провадження №0005472 з кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК України. Оскільки злочин вчинено директором підприємства, тобто, службовою особою, до того ж у великих розмірах, то мала б бути кваліфікація за ч. 4 ст. 191 КК України. Вчинений директором ПП "Кирпичний двір" тяжкий злочин підпадав під контроль слідчого управління ГУ УМВС, але слідчим районного відділу міліції для уникнення контролю з боку керівних органів, кожного разу вносилися до ЄРДР відомості з завідомо неправильною кваліфікацією як нетяжкого злочину. Лише після його звернення до прокуратури з заявою про приховування тяжкого злочину, у квітні 2017 року кваліфікацію злочину було змінено на правдиву, за ч. 4 ст. 191 КК України. Однак, за 5,5 років розслідування не завершено, слідчі дії у кримінальному провадженні останні 2 роки взагалі не провадяться. У кримінальному провадженні №0005472 слідство проводилося недбало, з порушенням розумних строків розслідування, слідчим систематично не проводилися необхідні слідчі дії, не виконувалися вказівки процесуальних керівників, слідчих суддів та власного керівництва. Кримінальне провадження кілька разів незаконно закривалося, йому доводилось звертатися до суду для скасування незаконних постанов слідчих та поновлення розслідування. Після його скарг на недбалість слідчих, від проведення слідства у вказаному кримінальному провадженні було відсторонено слідчих Веретельникову А.В., Головченко К.М., Ювченко А.В. Прокуратурою також було усунено процесуального керівника ОСОБА_3 . У кримінальному провадженні він є потерпілим, оскільки йому завдано значної матеріальної шкоди. Оскільки відома особа, яка обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину, відомі обставини злочину, вважає, що розслідування у кримінальному провадженні відповідачем проводилося неефективно, з порушенням розумних строків розслідування, з неодноразовими незаконними закриттями кримінального провадження, та як наслідок з порушенням його прав, як потерпілого, зокрема на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди. Йому також завдано моральну шкоду, яка має бути відшкодована. З огляду на період з часу його звернення до органу МВС про кримінальне правопорушення, та станом на день звернення до суду строк розслідування складає 07 років та 4 місяці. При визначенні наявності заподіяння йому моральної шкоди, виходить з того, що об`єктивно зазнав душевних страждань, у зв`язку з протиправною поведінкою - бездіяльністю органу, що проводить досудове розслідування, щодо його самого. А саме, він страждає через те, що до часу звернення до суду з позовом не відновлене жодне з порушених кримінальним правопорушенням (злочином) його прав, він докладає неабияких зусиль для відновлення таких прав, подаючи компетентним органам скарги на бездіяльність органу досудового розслідування та оскаржуючи їх незаконні рішення. Порушення цих прав призводить до зміни у життєвих та виробничих його стосунках з оточуючими, відволіканнями, втратами часу та життєвих сил тощо. Крім того, оскільки невстановленим злочинцем йому було завдано матеріальну шкоду, то відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України вона повинна бути відшкодована державою.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05 червня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

05 серпня 2019 року представником відповідача Головним управлінням Національної поліції в Херсонській області подано відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову. Вказала, що оскарження бездіяльності службових осіб поліції під час розслідування кримінального провадження відбувається в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України і є однією із форм реалізації своїх прав стороною в кримінальному процесі. Головним управлінням Національної поліції в Херсонській області не приймалися незаконні рішення, не вчинялися незаконні дії чи бездіяльність, якими позивачеві завдана шкода, що унеможливлює застосування до спірних правовідносин ст. 1173 та 1174 ЦК України, що передбачають відшкодування шкоди завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, посадовою або службовою особою органу державної влади незалежно від вини цих органів та цих осіб. ОСОБА_4 на підтвердження факту спричинення йому моральної шкоди та її розміру жодного доказу не надав.

05 серпня 2019 року представником відповідача Державної казначейської служби України подано відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволені позову через безпідставність та необґрунтованість.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20 листопада 2019 року закрито підготовче провадження у справі та витребувано докази.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23 березня 2020 року вирішено повторно направити копію ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 20.11.2020 року для організації та контролю за її виконанням Головному Управлінню Національної поліції у Херсонській області та безпосередньо Херсонському відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Херсонській області для виконання.

06.04.2020 р. надійшли матеріали кримінального провадження.

28.08.2020 р. за запитом ГУНП в Херсонській області матеріали кримінального провадження повернуті через оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

В підготовчій частині судового засідання до матеріалів справи долучена копія ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 31.08.2020 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представники відповідачів проти задоволення позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні.

Суд, заслухавши вступні слова сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Згідно витягу з кримінального провадження №0000695 12 грудня 2012 року внесено відомості до ЄРДР за ч.2 ст.190 КК України, за фактом того, що 20.05.2011 року директор ПП "Кирпичний двір" ОСОБА_2 , шляхом обману уклавши договір позики від 20.05.2011 року від ім. ПП "Кирпичний двір" заволодів грошовими коштами. Крім того, впродовж червня місяця 2011 року заявником ОСОБА_5 були передані кошти в сумі 40000 грн. для закупівлі будівельних матеріалів та подальшої їх реалізації (арк. справи 18). Заявник ОСОБА_1 .

Постановою слідчого СВ Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області від 16.08.2013 року закрито кримінального провадження №0000695 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (арк. справи 19).

Згідно листа Прокуратури Дніпровського району м. Херсона №103/298-13 від 23.12.2013 р. на клопотання ОСОБА_1 про відвід слідчого СВ Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області розглянуто та повідомлено, що заяву від 12.12.2012 року за фактом заволодіння директором ПП "Кирпичний двор" ОСОБА_2 грошовими коштами у сумі 140000 грн. 12.12.2012 р. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000695 з попередньою правовою кваліфікацією кримнального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України. За результатами проведеного досудового розслідування 16.08.2013 р. слідчим СВ Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. 01.10.2013 року процесуальним керівником скасовано постанову про закриття кримінального провадження направлено для проведення досудового розслідування. На даний час відсутні достатні підстави для відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування відповідно до ст.ст. 36,77 КПК України. Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000695 триває (арк. справи 21).

Згідно витягу з кримінального провадження №0005472 09 жовтня 2014 року внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст.190 КК України, за фактом того, що в період часу з 24.05.2011 року по 08.06.2011 року невстановлена особа, представившись як ОСОБА_2 знаходячись у приміщенні ПП "Кирпичний двір", розташованого в АДРЕСА_1 , під приводом здійснення підприємницької діяльності, шахрайським шляхом заволоділа його грошима у сумі 140000 грн. (арк. справи 22).

Листом Херсонської місцевої прокуратури від 20.04.2017 року №83/95-14 на звернення ОСОБА_1 щодо зміни правової кваліфікації кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0005472 від 10.10.2014 р. та інших питань розглянуто та повідомлено, що слідчим СВ Херсонського ВП ГУ НП в Херсонській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0005472 від 10.10.2014 року за його зверненням з приводу неправомірних дій ПП "Кирпичний двор". Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється за попередньою кваліфікацією, що передбачена ч. 4 ст. 191 КК України. На підставі п. 6 ст. 242 КПК України з метою перевірки відомостей про розмір завданих матеріальних збитків, слідчим призначено судово-економічну експертизу. Таким чином, на даний час, достовірні відомості про розмір заподіяних в ході досудового розслідування збитків не здобуто. За таких обставин підстав для внесення відомостей до ЄРДР про вчинення співробітником органів Національної поліції України в Херсонській області кримінального правопорушення не вбачається. Одночасно роз`яснено права на оскарження рішення, дій та бездіяльності слідчого та прокурора (арк. справи 24).

Управлінням МВС України в Херсонській області за вих. №8/Ф-109 від 02.03.2015 р. повідомлено ОСОБА_1 про те, що керівництвом слідчого управління УМВС за дорученням начальника УМВС розглянуто його повторне звернення щодо неналежного розслідування кримінального провадження №0005472 за ч. 1 ст. 190 КК України та слідчого СВ Суворовського РВ УМВС ОСОБА_6 суворо попереджено про необхідність належним чином проводити досудове слідство у кримінальному провадженні №0005472 та ознайомити його з матеріалами провадження (арк. справи 28).

Листом Управління МВС України в Херсонській області за вих. №8/Ф-593 від 20.07.2015 р., на звернення ОСОБА_1 про неналежне розслідування слідчими СВ Суворовського РВ ХМУ УМВС, Комсомольського РВ ХМУ УМВС, Дніпровського РВ ХМУ УМВС кримінальних проваджень №0005472 за ч. 1 ст. 190 КК України, №0004360 за ч. 1 ст. 185 КК України, №0003824 за ст. 366 ч. 1, 365 ч. 1, 194 ч. 1, 189 ч. 1, 365 КК України. Повідомлено, що проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0005472 доручено слідчому СВ Суворовського РВ ХМУ УМВС Головченко К.М., якій вказано на необхідність виконання слідчих (розшукових) дій у зазначеному кримінальному провадженні у найкоротші строки (арк. справи 29).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 03.06.2015 року зобов`язано слідчого Суворовського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області Веретельникову А.В. розглянути клопотання ОСОБА_1 від 03.12.2014 року у кримінальному провадженні №0005472 (арк. справи 31-32).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 01.09.2015 року постанову слідчого Суворовського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області Веретельникової А.В. від 07.08.2015 року про закриття кримінального провадження №0005472 від 10.10.2014 року за ознаками кримінального провадження передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України скасовано (арк. справи 33).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 30.12.2015 року постанову слідчого Суворовського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області Головченко К.М. від 16.12.2015 року про закриття кримінального провадження №0005472 від 10.10.2014 року за ч. 1 ст. 190 КК України скасовано (арк. справи 34).

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31.08.2020 року скасовано постанову старшого слідчого СВ Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області Томашевської О.В. від 05.02.2019 року про закриття кримінального провадження №0005472. Слідчим суддею встановлено, що слідчим не виконані вказівки прокурора від 16.01.2017 та 28.11.2017, зокрема щодо проведення судово-економічної експертизи тощо.

Завдання майнової (матеріальної) шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частини перша та третя статті 22 ЦК України).

За загальним правилом шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Конституція України (стаття 56) проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом (стаття 1177 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 5.6 і 5.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зазначено, що «шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті1173,1174 ЦК України)».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) зазначено, що «держава не несе майнову відповідальність перед потерпілими за всі злочини, які залишилися нерозкритими. Положення статті 1177 ЦК Українипередбачають порядок відшкодування шкоди, завданої лише фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення. Згідно з частиною першою статті 1207 цього ж Кодексу шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок злочину, відшкодовується потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 ЦК України, державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною. Положення статті 1177 ЦК України встановлюють порядок відшкодування шкоди, завданої саме фізичній особі. Отже, держава Україна зобов`язалася компенсувати шкоду, спричинену злочином, перед фізичними особами відповідно до ЦК України та спеціального закону, тоді як відносно юридичних осіб держава Україна такого позитивного обов`язку не має. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), дослідивши приписи статті 1177 ЦК України у редакції, що була чинною до 09 червня 2013 року, та статті 1207 цього Кодексу, у справах за заявами № 54904/08 і № 3958/13 (поданими потерпілими - фізичними особами, яким держава не компенсувала шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення) вказав, що отримання відшкодування на підставі зазначених приписів можливе лише за дотримання умов, які у них передбачені, та за наявності окремого закону, якого немає і в якому мав би бути визначений порядок присудження та виплати відповідного відшкодування. Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном,повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. Право особи на ефективний засіб правового захисту закріплено у статті 13 Конвенції, згідно з якою кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Велика Палата Верховного Суду погоджується, що встановлені судами попередніх інстанцій факти можуть свідчити про надзвичайну тривалість досудового розслідування у справі, яка не є занадто складною (майно, про викрадення якого заявив позивач,знаходилося на території з обмеженим доступом, майно є доволі великим за розміром). Надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір».

ОСОБА_1 обґрунтовував позовні вимоги про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди саме ст.1177 ЦК України, за положеннями якої шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Як зазначено у вказаній вище постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі №916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) отримання відшкодування на підставі зазначених приписів можливе лише за дотримання умов, які у них передбачені, та за наявності окремого закону, якого немає і в якому мав би бути визначений порядок присудження та виплати відповідного відшкодування. Позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір.

Розрахунок матеріальної шкоди позивач здійснив, виходячи з суми, яку він вказав в заяві про вчинення кримінального правопорушення 140000 гривень, застосував положення ч.2 ст.625 ЦК України, врахувавши індекс інфляції та три проценти річних в період з грудня 2011 року по квітень 2019 року та просив стягнути на його користь 289660 гривень.

При цьому, жодним належним та допустимим доказом позивачем не доведено (вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення від кримінальної відповідальності, постанови органів досудового розслідування тощо) що саме вказана сума - 140 000 гривень була викрадена у позивача. Позивачем не доведено що надмірною тривалістю досудового розслідування йому завдано майнової шкоди в будь-якому розмірі.

Враховуючи вказані вище обставини, докази, що надані позивачем та правові обґрунтування, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення на користь позивача матеріальної шкоди.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Оскільки неодноразово, як постановами прокурорів, так і судовими рішеннями, що набрали законної сили, було встановлено неналежне проведення досудового слідства у кримінальному провадженні №0005472 та незаконне прийняття рішень про закриття вказаного кримінального провадження, суд вважає, що наявні передбачені законом підстави для відшкодування заданої позивачу такими діями моральної шкоди.

Позивач в обґрунтування моральної шкоди пояснив, що вимушений був постійно звертатись до органів досудового розслідування, керівництва управління поліції, прокуратури, судів; витрачав час на захист свого порушеного права, який, у разі належного виконання органами поліції повноважень, міг витрачати на роботу, спілкування з близькими тощо.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд виходить з того, що ухвалами слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03.06.2015 р., 01.09.2015 р., 30.12.2015 р. та 31.08.2020 року фактично встановлено неефективну діяльність та бездіяльність посадових осіб органу досудового слідства, що є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Встановивши факт заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок неправомірних дій посадових осіб органу досудового слідства, з урахуванням конкретних обставин справи, глибини заподіяної моральної шкоди, характеру та обсягу душевних, психічних страждань, яких зазнав позивач унаслідок бездіяльності органів слідства, вимог розумності, добросовісності, виваженості та справедливості, тривалості моральних страждань позивача, у зв`язку з необхідністю докладення додаткових зусиль для доведення своїх вимог щодо розгляду його звернень, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, та стягнення на користь позивача в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За ч.2 ст. 15 ЦПК України професійна правнича допомога здійснюється адвокатом.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Згідно матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, поданий Договір про надання юридичних послуг від 02.11.2016 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Незалежна юридична служба" та ОСОБА_1 , предметом якого є надання юридичних послуг у спорі з органами досудового розслідування (слідчим, іншими уповноваженими службовими особами) Національної поліції, про відшкодування моральної шкоди, завданої замовникові недотриманням розумних строків при розгляді (досудовому розслідуванні) його кримінальних справ (проваджень) (арк. справи 44-46), акт приймання-передачі наданих послуг від 28.11.2016 р. (арк. справи 47), квитанцію №22 від 28.11.2016 р. за консультацію та підготовчку позову до Нацполіції про відшкодування шкоди 1000,00 грн. (арк. справи 43).

Тобто, витрати, які просить стягнути позивач не є витратами на професійну правничу допомогу в розумінні ст. 15, 133, 137 ЦПК України та питання про їх відшкодування не може бути вирішено в порядку ст. 141 ЦПК України. Крім того, суд звертає увагу на те, що позов подано позивачем 13.05.2019 року.

Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.

Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Рішення в повному обсязі складене 25 вересня 2020 року.

На підставі викладеного, керуючись т. ст. 2, 4, 7, 9, 10, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Головного Управління Національної поліції у Херсонській області (код юридичної особи 40108782, місцезнаходження: м.Херсон, вул. Лютеранська, 4), Державної Казначейської Служби України (код юридичної особи 37567646, місцезнаходження: м.Київ, вул. Бастіонна, 6) про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої діями або бездіяльністю органів досудового розслідування задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5 000,00 (п`ять тисяч грн. 00 коп.) гривень.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду безпосередньо або шляхом подачі апеляційної скарги через Херсонський міський суд Херсонської області протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус