Постанова

Іменем України

16 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 520/5141/17

провадження № 61-1397св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Публічне акціонерне товариство «Комерційний Індустріальний банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Публічного акціонерного товариства «Комерційний Індустріальний банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання недійсним договору іпотеки, частково недійсними договорів відступлення прав за договорами іпотеки, скасування записів

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2018 року у складі судді Калініченко Л. В. та постанову Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Дрішлюка А. І., Черевка П. М., Громіка Р. Д.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст первісного та зустрічних позовів

У травні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Райффазен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффазен Банк Аваль», банк) звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом, в якому просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 28 грудня 2007 року № 014/79790/74/87536, яка на 24 січня 2017 року становить 1 575 521,84 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 43 062 949,12 грн, звернути стягнення на предмети іпотеки - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,0500 га, на якій розташований цей житловий будинок, кадастровий номер 511013600:46:002:0013, що належать ОСОБА_1 на праві власності, яке виникло на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси у справі № 520/12709/15-ц, шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; надати право ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на продаж будь-якій особі - покупцеві за ціною, встановленою на підставі оцінки суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; надати право ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на проведення усіх дій, пов`язаних із реалізацією предмета іпотеки, в тому числі на виготовлення оригіналів, дублікатів, копій правовстановлюючих документів та технічної документації; стягнути з відповідача на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила:

1) визнати недійсним іпотечний договір від 28 грудня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»;

2) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 25676082 від 06 квітня 2018 року про право приватної власності ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на житловий будинок загальною площею 285,2 кв. м, житловою площею 74,1 кв. м, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

3) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку від 28 грудня 2007 року № 25676131, внесений на підставі іпотечного договору від 28 грудня 2007 року № 2789;

4) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про обтяження від 28 грудня 2007 року № 25676098, внесений на підставі іпотечного договору від 28 грудня 2007 року № 2789;

5) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 19 березня 2018 року № 25414596 про право приватної власності ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер :46:002:0013 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

6) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку від 28 грудня 2007 року № 24824860, внесений на підставі іпотечного договору від 28 грудня 2007 року № 2789;

7) скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про обтяження від 28 грудня 2007 року № 24824981, внесений на підставі іпотечного договору від 28 грудня 2007 року.

На обґрунтування заявлених вимог зазначала, що апеляційний суд при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, в якій вона брала участь як третя особа, встановив, що спірний житловий будинок, який є предметом іпотеки, ОСОБА_2 придбала за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати.

Отже, ОСОБА_2 не набула права власності на спірне майно в установленому законом порядку, а тому вона не мала права розпоряджатися ним та передавати в іпотеку банку; право власності на це майно було визнане за ОСОБА_3 та у подальшому ОСОБА_1 судовими рішеннями, які набрали законної сили та якими встановлено, що саме ОСОБА_3 набув в установленому законом порядку право власності на вказане майно, яке в порядку поділу майна подружжя перейшло до ОСОБА_1 .

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила зустрічний позов задовольнити.

Київський районний суд м. Одеси ухвалою від 22 червня 2018 року задовольнив заяву ТОВ «Райффазен Банк Аваль» про заміну сторони у справі його правонаступником та замінив ТОВ «Райффазен Банк Аваль» як позивача у справі та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Київський районний суд м. Одеси ухвалою від 25 вересня 2018 року закрив провадження у справі № 520/5141/17 за позовом ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та продовжив розгляд справи за зустрічним позовом ОСОБА_1 .

Ухвала мотивована тим, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» зареєструвало за собою право власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Київський районний суд м. Одеси рішенням від 25 вересня 2018 року позов задовольнив.

Визнав недійсним іпотечний договір від 28 грудня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левенець Т. П., зареєстрований в реєстрі за № 2789.

Визнав недійсним договір про відступлення прав за договорами іпотеки, укладений 20 грудня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ПАТ «Комерційний Індустріальний банк», який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М. А., зареєстрований у реєстрі за № 918, в частині відступлення прав за іпотечним договором, укладеним 28 грудня 2007 року між ОСОБА_2 і ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левенець Т. П., зареєстрований у реєстрі за № 2789.

Визнав недійсним договір про відступлення прав за договорами іпотеки, укладений 20 грудня 2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний банк» і ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М. А., зареєстрований у реєстрі за № 920, в частині відступлення прав за іпотечним договором, укладеним 28 грудня 2007 року між ОСОБА_2 і ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левенець Т. П., зареєстрований у реєстрі за № 2789.

Скасував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис від 06 квітня 2018 року № 25676082 про право приватної власності ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» () на житловий будинок загальною площею 285,2 кв. м, житловою площею 74,1 кв. м, який складається з житлового будинку «А», огорожі 1-6, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, підстава виникнення права власності: договір іпотеки, серія та номер 235, виданий 28 грудня 2007 року, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Левенець Т. П.; договір про відступлення прав вимоги, серія та номер 920, виданий 20 грудня 2017 року, видавник: приватний нотаріус

Київського міського нотаріального округу Юдін М. А.: договір про відступлення прав вимоги, серія та номер: 918, виданий 20 грудня 2017 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М. А.; вимога, серія та номер 38296, виданий 04 січня 2018 року, видавник: ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»; повідомлення серія та номер б/н, виданий 04 січня 2018 року, видавник: курьерская служба доставки; Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40583303 від 11.04.2018 16:33:47, Іскров О. В., Одеська обласна філія комунального підприємства «Центр державної реєстрації», Одеська область.

Скасував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку від 28 грудня 2007 року № 25676331 стосовно житлового будинку загальною площею 285,2 кв. м, житловою площею 74,1 кв. м, який складається з житлового будинку «А», огорожі 1-6, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), підстава виникнення іпотеки: іпотечний договір, серія та номер 2789, виданий 28 грудня 2007 року, видавник: приватний нотаріус Левенець Т. П.; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 40583303 від 11 квітня 2018 року 16:33:47, Іскров О. В., Одеська обласна філія комунального підприємства «Центр державної реєстрації», Одеська область.

Скасував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про обтяження від 28 грудня 2007 року № 25676098 стосовно житлового будинку загальною площею 285,2 кв. м, житловою площею 74,1 кв. м, який складається з житлового будинку «А», огорожі 1-6, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), вид обтяження - заборона на нерухоме майно; підстава виникнення обтяження: іпотечний договір, серія та номер 2789, виданий 28 грудня 2007 року, видавник: приватний нотаріус Левенець Т. П.; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 40583303 від 11.04.2018 16:33:47, Іскров О. В., Одеська обласна філія комунального підприємства «Центр державної реєстрації», Одеська область.

Скасував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності від 19 березня 2018 року № 25414596 про право приватної власності ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» () на земельну ділянку площею 0,05 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :46:002:0013, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, підстава виникнення права власності: договір іпотеки, серія та номер 235, виданий 28 грудня 2007 року, видавник: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Левенець Т. П.; договір про відступлення прав вимоги, серія та номер 920, виданий 20 грудня 2017 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М. А.; договір про відступлення прав вимоги, серія та номер 918, виданий 20 грудня 2017 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М. А.; вимога, серія та номер 38296, виданий 04 січня 2018 року, видавник: ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія»; повідомлення, серія та номер б/н, виданий 04 січня 2018 року, видавник: курьерская служба доставки; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 40301431 від 26 березня 2018 року 10:27:59, Іскров О. В., Одеська обласна філія комунального підприємства «Центр державної реєстрації», Одеська область.

Скасував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку від 28 грудня 2007 року № 24824860 стосовно земельної ділянки площею 0,05 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :46:002:0013 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), підстава виникнення іпотеки: іпотечний договір, серія та номер 2789, виданий 28 грудня 2007 року, видавник: приватний нотаріус Левенець Т. П.; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 39667205 від 14 лютого 2018 року 10:30:29, Хоміна М. І., Одеська обласна філія комунального підприємства «Центр державної реєстрації», Одеська область.

Скасував у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про обтяження від 28 грудня 2007 року № 24824981 щодо земельної ділянки площею 0,05 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :46:002:0013 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), вид обтяження - заборона на нерухоме майно; підстава виникнення обтяження: іпотечний договір, серія та номер 2789, виданий 28 грудня 2007, видавник: приватний нотаріус Левенець Т. П.; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 39667205 від 14 лютого 2018 року 10:30:29, ОСОБА_4 , Одеська обласна філія комунального підприємства «Центр державної реєстрації», Одеська обл.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що оскільки ОСОБА_5 , який вже не був власником спірного майна і не мав права його відчужувати, продав це майно ОСОБА_6 , а той, у свою, чергу продав його ОСОБА_2 , та враховуючи, що з 14 липня 2006 року добросовісним набувачем цього майна є ОСОБА_3 , а в подальшому за участю ОСОБА_2 , право власності на вказане майно судовим рішенням визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 28 грудня 2007 року належним чином не набула право власності на вказане майно, тому не мала обсягу цивільних прав на розпорядження зазначеним нерухомим майном, у тому числі передавати його в іпотеку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за договором іпотеки від 28 грудня 2007 року, що, у свою чергу, порушує права власника - ОСОБА_1 на розпорядження цим майном. Тому вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині визнання недійсним договору іпотеки.

Договір про відступлення прав за договорами іпотеки, укладений 20 грудня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ПАТ «Комерційний Індустріальний банк», та договір про відступлення прав за договорами іпотеки, укладений 20 грудня 2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний банк» і ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», підлягають визнанню недійсними в частині відступлення прав вимоги за іпотечним договором, укладеним 28 грудня 2007 року між ОСОБА_2 і ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», предметом якого є спірне нерухоме майно, оскільки при їх укладенні ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було позбавлене права на утримання в іпотеці спірного нерухомого майна.

Записи щодо іпотеки, обтяження нерухомого майна та проведеної державної реєстрації права власності внесені та прийняті стосовно спірного нерухомого майна на підставі договору іпотеки, укладеного 28 грудня 2007 року між ОСОБА_2 і ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», який, у свою чергу, є недійсним з урахуванням того, що визнання правочину недійсним приводить сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину, а також зазначені записи перешкоджають ОСОБА_1 розпоряджатись зазначеним нерухомим майном, тому суд вирішив, що ці записи підлягають скасуванню з метою відновлення порушеного права власності позивача.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Одеський апеляційний суд постановою від 31 жовтня 2019 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2018 року залишив без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 не набули права власності на спірне нерухоме майно на законних підставах. ОСОБА_3 є добросовісним набувачем та належним власником вказаного майна, за результатами прилюдних торгів та рішення суду від 07 червня 2012 року, яке набрало законної сили, АДРЕСА_1 набула право власності на майно на підставі рішення суду від 26 листопада 2015 року про поділ спільного майна подружжя.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій 15 січня 2020 року до Верховного Суду, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення ухвалено з неправильним застосуванням матеріального права та порушенням норм процесуального права щодо встановлення фактичних обставин справи та надання їм правової оцінки.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню статті 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору повинно бути вирішено судом питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

На час передання спірного нерухомого майна в іпотеку ОСОБА_2 була його власником, тому мала право вчиняти будь-які дії щодо нього.

Крім того, ОСОБА_2 є добросовісним набувачем вказаного майна, оскільки правочини, на підставі яких вона набула право власності, не скасовані.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з Київського районного суду м. Одеси.

24 березня 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Предметом спору є житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0500 га, на якій розташований цей будинок,

цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки: :46:002:0013.

Власником зазначеного нерухомого майна був ОСОБА_5 , який передав його в іпотеку ВАТ «Міжнародний комерційний банк» за договором іпотеки від 17 жовтня 2003 року, укладеним з ВАТ «Міжнародний комерційний банк» на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору спірний будинок та земельна ділянка на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса від 24 жовтня 2005 року були реалізовані на прилюдних торгах.

Згідно з протоколом Одеської філії СДП «Укрспец`юст» від 14 липня 2006 року № 6160142/1 зазначене нерухоме майно придбав ОСОБА_3 . На підставі акта про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна від 16 липня 2006 року Державної виконавчої служби Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_3 були продані земельна ділянка та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані на АДРЕСА_1 , що належали ОСОБА_5 .

Зазначені обставини встановлені рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2012 року у справі № 1512/2-1063/11.

ОСОБА_5 звертався до суду з позовними вимогами до ПАТ «Піреус Банк МКБ», приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н. Ф., ОСОБА_3 , за участю третіх осіб: відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, Одеської філії спеціалізованого державного підприємства «Укрспец`юст» Міністерства юстиції України, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, визнання результатів прилюдних торгів недійсними (справа № 1512/2-1086/11). Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2011 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 13 жовтня 2011 року, в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2007 року у справі № 2-5610/07, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2012 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 загальною площею 285,2 кв. м, житловою площею 74,1 кв. м та на земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,05 га.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29 липня 2008 року у справі № 2-5610/07 роз`яснено, що житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка площею 0,05 га, на які рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2007 року було визнано право власності ОСОБА_3 , розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки згідно з постановою Верховної Ради України від 07 лютого 2002 року № 3064-ІІІ «Про зміну меж міста Одеси Одеської області» землі, на яких розташовано належне ОСОБА_3 нерухоме майно, включені у межі м. Одеси.

З матеріалів справи № 2-2865/06 апеляційний суд встановив, що у березні 2006 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів.

Заочним рішенням Київського районного суду міста Одеси від 29 березня 2006 року в рахунок погашення боргу ОСОБА_5 перед ОСОБА_6 за договором позики від 10 січня 2004 року в сумі 266 500,00 грн вилучено в ОСОБА_5 та передано ОСОБА_6 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані в ж/м «Луч» на АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_6 право власності на цей житловий будинок.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2006 року у справі № 2-2865/06 за ОСОБА_6 визнано право власності на земельну ділянку площею 0,05 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована на АДРЕСА_1 .

Додатковим рішенням Київського районного суду міста Одеси від 24 січня 2007 року у справі № 2-2865/06 визнано за ОСОБА_6 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 02 липня 2007 року у справі № 2-2865/06 рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 березня 2006 року та додаткові рішення цього суду від 03 квітня 2006 року та від 24 січня 2007 року скасовано у зв`язку з нововиявленими обставинами. Підставою для скасування цих судових рішень стало те, що договір іпотеки був укладений ОСОБА_5 раніше, ніж договір позики з ОСОБА_6 , ця обставина не була відома ОСОБА_6 , ОСОБА_5 приховав від банку факт передання домоволодіння ОСОБА_6 .

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 23 грудня 2008 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів у справі № 2-2865/06 залишено без розгляду.

Однак незважаючи на те, що 14 липня 2006 року право власності на спірне нерухоме майно набув ОСОБА_3 у зв`язку з придбанням його на прилюдних торгах, 28 серпня 2007 року ОСОБА_6 , який на той час вже не був власником майна і не мав права його відчужувати, продав це майно ОСОБА_8 , а 28 грудня 2007 року ОСОБА_8 продав його ОСОБА_2

28 грудня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 014/79790/74/87536, за умовами якого банк надав їй кредит у сумі 199 955,00 дол США зі сплатою 13 % річних, термін повернення - 28 грудня 2027 року.

На забезпечення вимог за вказаним кредитним договором між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, за умовами якого позичальник передала в іпотеку житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі цього договору приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Левенець Т. П. зареєструвала обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: 28 грудня 2007 року внесла запис про іпотеку 25676131 та запис про обтяження 25676098 щодо житлового будинку; також 28 грудня 2007 року внесла запис про іпотеку 24824860 та запис про обтяження 24824981 щодо земельної ділянки.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2012 року у справі № 1512/2-1063/11 визнано право власності на спірне нерухоме майно за

ОСОБА_3 . Суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем, оскільки він не допустив порушень, став переможцем торгів та здійснив оплату придбаного спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки. Зазначене рішення залишено без змін Апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2012 року.

ОСОБА_1 набула право власності на спірне нерухоме майно на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2015 року у справі № 520/12709/15 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, яким спірне нерухоме майно визнано спільною власністю подружжя та визнано право власності ОСОБА_1 на нього. Рішення суду, залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2016 року та постановою Верховного Суду від 23 травня 2018 року.

Верховний Суд в своїй постанові у справі № 520/12709/15 зауважив, що доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про те, що в матеріалах справи немає доказів, які підтверджували б виникнення права власності ОСОБА_3 на спірний житловий будинок, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи,

зокрема рішенням Київського районного суду міста Одеси від 07 червня 2012 року, яким за ОСОБА_3 визнано право власності на спірне нерухоме

майно, та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

20 грудня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ПАТ «Комерційний Індустріальний банк» укладено договір відступлення права вимоги № 114/52, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором від 28 грудня 2007 року № 014/79790/74/87536, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_2 , перейшло до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк».

20 грудня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки, за умовами якого право іпотекодержателя за іпотечним договором від 28 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левенець Т. П., зареєстрованим за № 2789, перейшло до ПАТ «Комерційний Індустріальний банк».

20 грудня 2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний банк» і ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги № 114/52-ДГ, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором від 28 грудня 2007 року № 014/79790/74/87536 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

20 грудня 2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний банк» і ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки, за умовами якого право іпотекодержателя за договором іпотеки перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Після набуття права вимоги за вказаним іпотечним договором ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернуло стягнення в позасудовому порядку на вказане іпотечне майно шляхом набуття права власності на нього та зареєструвало 06 квітня 2018 року це майно за собою, що підтверджується відповідними записами в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Ураховуючи наведене, розгляд касаційної скарги Верховний Суд здійснює у порядку ЦПК України в редакції, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, четвертої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини,

встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судовими рішеннями у справі № 1512/2-1063/11 за позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , треті особи: ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_2 , про визнання права власності суди встановили, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем, оскільки він не допустив порушень, став переможцем торгів, а також здійснив оплату придбаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки площею 0,05 га, які розташовані по АДРЕСА_1 .

Судовими рішеннями у справі № 520/12709/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя суди встановили, що незважаючи на те, що з 14 липня 2006 року право власності на спірне нерухоме майно набув ОСОБА_3 у зв`язку з придбанням його на прилюдних торгах, 28 серпня 2007 року ОСОБА_5 , який на той час вже не був власником майна, оскільки судові рішення, на підставі яких за ним було визнано право власності на спірне майно, скасовано, і не мав права його відчужувати, продав це майно ОСОБА_6 , а 28 грудня 2007 року ОСОБА_6 продав його ОСОБА_2 .

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні, тому немає необхідності

встановлювати ці факти знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Ураховуючи наведене, факт набуття на законних підставах ОСОБА_3 права власності на спірне майно та перехід права власності на це майно до його дружини ОСОБА_1 є встановленим, тому немає необхідності встановлювати

ці факти знову.

Відповідно до статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом, ОСОБА_1 вказувала, що ОСОБА_2 не набула права власності на спірне майно в установленому законом порядку, тому вона не мала права розпоряджатися ним та передавати його в іпотеку банку.

Отже, доказуванню підлягають обставини, чи мала ОСОБА_2 достатньо правових підстав для набуття права власності на спірне майно та права розпоряджатися, у тому числі передавати це майно в іпотеку.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Встановивши, що спірне нерухоме майно придбане ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 28 грудня 2007 року в особи, яка не мала права його відчужувати, тобто на час укладання оскаржуваного договору іпотеки ОСОБА_2

не була такою, що на відповідній правовій підставі набула право власності на це майно, тому не мала необхідного обсягу правоздатності розпоряджатися ним, а саме передавати його в іпотеку, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про визнання недійсним договору іпотеки від 28 грудня 2007 року.

Ураховуючи, що вимоги ОСОБА_1 щодо визнання частково недійсними договорів про відступлення права вимоги за вказаним договором іпотеки та скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про права власності та обтяження є похідними від вимоги про визнання недійсним договору іпотеки, висновки судів про задоволення таких вимог є обґрунтованими.

Отже, встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильних висновків про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Аргументи касаційної скарги таких висновків судів не спростовують, зводяться до незгоди з ними, помилкового розуміння норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та необхідності переоцінки фактичних обставин у справі, встановлених судом.

Суд касаційної інстанції наголошує, що в силу статті 400 ЦПК України Верховний Суд не здійснює переоцінку обставин, з яких виходив суд при вирішенні спору, оскільки повноваження суду касаційної інстанції обмежуються тільки перевіркою дотримання судами норм матеріального і процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи.

Частиною першої статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун