_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/27/20
УХВАЛА

17.09.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Салтан Л.В.

за участю секретаря Зозулянського В.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі за позовною заявою Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 , державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Атаманчук Оксана Григорівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фролова Руслана Валеріївна, про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, визнання правочинів недійсними та скасування запису в реєстрі,-

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2019 року позивач Одеська місцева прокуратура № 1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Атаманчук Оксана Григорівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фролова Руслана Валеріївна, про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, визнання правочинів недійсними та скасування запису в реєстрі.

Надалі, представник відповідача ОСОБА_2 надав до суду заяву про зупинення провадження у справі до набрання законної сили вироку по кримінальному провадженні № 0003036 від 09 серпня 2018 року відносно ОСОБА_2 .

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав зазначену заяву.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення зазначеної заяви, посилаючись на її безпідставність.

Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фролова Р.В. у судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Інші сторонни у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для даного суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Аналогічна практика викладена у постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 908/2558/17.

Також, представник відповідача не надав до суду належних та допустимих доказів того, що зазначений вирок суду може об`єктивно вплинути на розгляд зазначеної справи.

Також, суд критично ставиться до зазначеної заяви, на думку суду представник відповідача своїми діями намагається затягнути розгляд справи.

Стаття 129 Конституції України гарантує та встановлює основні засаду судочинства, якими є зокрема:

1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом;

3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості;

6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;

7) розумні строки розгляду справи судом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у цивільній справі за позовною заявою Одеської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 , державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» Махортова Ігоря Олександровича, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Атаманчук Оксана Григорівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фролова Руслана Валеріївна, про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, визнання правочинів недійсними та скасування запису в реєстрі відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані разом з апеляційною скаргою на рішення суду.

Повний текст ухвали суду складений 21 вересня 2020 року.

Головуючий Салтан Л. В.