Постанова

Іменем України

16 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 520/10577/15-ц

провадження № 61-18384св19

Верховний суд у складі колегії суддів Третьої Судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А. (суддя-доповідач),Литвиненко І. В., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

відповідачі: ОСОБА_1 (позивач за зустрічним позовом), ОСОБА_2 (третя особа за зустрічним позовом),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року у складі судді Цюри Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду із позовом до

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у якому просило стягнути в солідарному порядку із відповідачів заборгованість за кредитним договором від 20 березня

2006 року № 014/044/74/47994 у розмірі 31 450,71 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20 березня 2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», назву якого змінено на АТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір

№ 014/044/74/47994, відповідно до умов якого банк надав, а відповідач отримав 30 000,00 доларів США на споживчі цілі строком до 20 березня

2026 року.

Із метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором

20 березня 2006 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, яким передбачено, що поручитель відповідає за зобов`язання боржника у повному обсязі та несе солідарну відповідальність перед банком у випадку невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору.

Починаючи з серпня 2014 року, позичальник належним чином не виконував зобов`язання за договором, у зв`язку з чим 14 квітня 2015 року банк направив йому та поручителю вимоги про дострокове виконання зобов`язань, які були отримані відповідачами 22 квітня 2015 року, проте не були виконані.

Посилаючись на зазначені обставини та наявність заборгованості у позичальника, АТ «Райффайзен Банк Аваль» просило суд задовольнити позовні вимоги та стягнути солідарно з відповідачів кредитну заборгованість у загальному розмірі 31 450,71 доларів США.

Не погоджуючись із позовними вимогами АТ «Райффазен Банк Аваль», ОСОБА_1 07 лютого 2016 року подав письмові заперечення на позов та зустрічний позов, у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог (а.с. 202, т. 1), просив суд визнати недійсними п. 9.1 та п. 9.2 кредитного договору від 20 березня 2006 року № 014/044/74/47994.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано тим, що у спірних пунктах кредитного договору кредитором була запроваджене непропорційно велика сума компенсації за фінансові порушення з боку позичальника - понад 50 % вартості кредиту, що відповідно до вимог положень Закону України «Про захист прав споживачів» є підставою для визнання недійсними вказаних окремих пунктів договору.

У зв`язку з тим, що спірні пункти кредитного договору, на думку позивача за зустрічним позовом, є несправедливими, суперечать принципу розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача послуг, просив задовольнити зустрічний позов.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ «Райффазен Банк Аваль» про стягнення заборгованості.

Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсними пунктів кредитного договору.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову банку про стягнення кредитної заборгованості, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем належними і допустимими доказами наявності заборгованості у зазначеному розмірі. На думку суду, продовження нарахування процентів за невиконання умов кредитного договору після направлення позичальнику вимоги про дострокове виконання зобов`язань від 11 квітня 2015 року не відповідає вимогам закону.

Крім того, суд першої інстанції зробив висновок про припинення договору поруки від 20 березня 2006 року, укладеного між банком та ОСОБА_2 , враховуючи, що останній платіж по кредитному договору було здійснено

15 листопада 2014 року, а позов подано до суду після спливу шестимісячного строку - 30 липня 2015 року.

Щодо зустрічної позовної заяви суд першої інстанції вважав доведеними та обґрунтованими позовні вимоги, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 добровільно уклав договір, у якому містилися спірні пункти, та протягом тривалого часу виконував умови договору.

Разом із тим, суд першої інстанції відмовив у задоволенні зустрічного позову у зв`язку з пропуском ОСОБА_1 позовної давності, про застосування якої заявило АТ «Райффазен Банк Аваль».

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року апеляційну скаргу АТ «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2019 року залишено без руху у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження та необхідністю надати до суду підтвердження щодо зарахування сплаченого судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів із дня отримання копії ухвали.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою

АТ «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2019 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що наведені

АТ «Райффайзен Банк Аваль» підстави поважності пропуску строку на апеляційне оскарження є неповажними з огляду на те, що представник банку Звєзділіна-Полішко А. Д. була присутня у судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення, копію якого представник апелянта отримала 06 червня 2019 року, що свідчить про обізнаність щодо наявності оскаржуваного судового рішення.

Апеляційний суд вважав, що у позивача була можливість ознайомитися з текстом судового рішення в межах строку апеляційного оскарження, однак позивач не вжив заходів, щоб дізнатися про стан відомого йому судового провадження, з дня проголошення рішення суду до дня звернення з апеляційною скаргою пройшло півтора місяці, що свідчить про наявність правових підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2019 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» подало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 520/10577/15-ц та витребувано її матеріали з Київського районного суду м. Одеси.

У листопаді 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження у справі, чим порушив право особи на доступ до суду.

Висновок суду апеляційної інстанції про пропуск АТ «Райффайзен Банк Аваль» строку на апеляційне оскарження без поважних причин є помилковим та таким, що не відповідає дійсності, оскільки на адресу банку не надходило рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2019 року, що підтверджується довідкою адміністративного діловодства банку та матеріалами справи, у яких відсутні будь-які відомості про направлення судом першої інстанції оскаржуваного рішення позивачу.

Оскільки копію повного тексту судового рішення представником банку на його заяву отримано лише 26 липня 2019 року, а тому апеляційна скарга

від 31 липня 2019 року, подана в передбачений законом строк.

Крім того, апеляційним судом порушено норми процесуального права у частині строків постановлення як ухвали про залишення скарги без руху, так і ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу АТ «Райффайзен Банк Аваль» до Верховного Суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом апеляційної інстанції встановлено, що представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» Звєзділіна-Полішко А. Д. 06 червня 2019 року була присутня у судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2019 року, копію якого отримала того ж дня, що підтверджується відповідною розпискою

(а. с. 71, т. 3).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 серпня 2019 року апеляційну скаргу АТ «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2019 року залишено без руху у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження та необхідністю надати до суду підтвердження щодо зарахування сплаченого судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснено, що у разі не усунення недоліків у вказаний термін, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження. (а. с. 97-99, т. 3)

На виконання вказаної ухвали 05 вересня 2019 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» подало заяву про усунення недоліків, в якій просило суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення Київського районного суду

м. Одеси від06 червня 2019 року, посилаючись на те, що строк на апеляційне оскарження пропущено апелянтом із поважних причин, оскільки повний текст оскаржуваного рішення судом не направлено банку, апелянт отримав лише 26 липня 2019 року безпосередньо у суді, що підтверджується копією розписки про отримання рішення та копією витягу з журналу вхідної кореспонденції АТ «Райффайзен Банк Аваль». (а. с. 101-102, т. 3)

До заяви долучено лист Державної казначейської служби України ГУ в Одеській області від 04 вересня 2019 року № 06-08/01-06/4563 на підтвердження зарахування судового збору до Державного бюджету.

(а. с. 113, т. 3)

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою

АТ «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2019 року на підставі статті 358 ЦПК України. (а. с. 114-116, т. 3)

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-ІХ від 15 січня 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).

Перевіривши доводи касаційної скарги, вивчивши викладені аргументи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

За змістом частини першої, пункту 1 частини другої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів із дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (частина третя статті 357 ЦПК України).

Системний аналіз вказаних норм процесуального права дає підстави для висновку про те, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Частина четверта статті 358 ЦПК України визначає, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Щодо вирішення питання про поважність причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини вказує, що відповідно до пункту 1 статті

6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

У рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Bellet v. France» («Белле проти Франції») Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду.

Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У статтях 127, 358 ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Однак суд апеляційної інстанції, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка подає апеляційну скаргу, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини, на які посилається заявник такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Судові процедури повинні бути справедливими (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), так як особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на апеляційне оскарження рішення суду.

Колегія суддів зазначає, що для застосування положень частини четвертої статті 358 ЦПК України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суду необхідно надати належну оцінку причинам пропуску строку на апеляційне оскарження, з`ясувати, чи є ці причини такими, що об`єктивно перешкоджали подати апеляційну скаргу у визначений законом строк, коли особа отримала відповідне оскаржуване рішення суду, тобто ознайомилася з його змістом.

Таким чином, конструкція вказаної правової норми передбачає обізнаність особи, що подала апеляційну скаргу, зі змістом оскаржуваного судового рішення, яким, на її думку, порушені її права, свободи та інтереси.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що при оголошенні вступної та резолютивної частини рішення Київського районного суду м. Одеси

від 06 червня 2019 року був присутній представник позивача

АТ «Райффайзен Банк Аваль» Звєзділіна-Полішко А. Д., яка отримала вступну та резолютивну частину рішення 06 червня 2019 року. (а. с. 71, т.3)

Повний текст оскаржуваного рішення Київського районного суду м. Одеси

від 06 червня 2019 року було складено 18 червня 2019 року.

Докази надсилання судом першої інстанції копії повного тексту судового рішення АТ «Райффайзен Банк Аваль» та його представнику у матеріалах справи відсутні.

Право на ефективний судовий захист передбачає, що сторони цивільного судочинства повинні мати змогу реалізувати право подати апеляцію з того моменту, коли вони фактично поінформовані про самі судові рішення, що можуть порушувати їх законні права чи інтереси (рішення у справі «Рязанцев проти Росії», заява № 21774/06, від 10 березня 2011 року).

Без своєчасного отримання тексту оскаржуваного судового рішення особа, яка подала апеляційну скаргу, позбавлена можливості як визначення необхідності подання такої скарги, так і її мотивування, оскільки відсутність повного тексту судового рішення унеможливлює викладення мотивів незаконності/необґрунтованості оскаржуваного судового рішення, що є обов`язковою вимогою до змісту апеляційної скарги відповідно до статті

356 ЦПК України.

У зв`язку з зазначеним, колегія суддів не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що позивач не вжив заходів, щоб дізнатися про стан відомого йому судового провадження, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено, а матеріали справи не містять відомостей про дотримання судом першої інстанції положень статті 272 ЦПК України щодо надсилання та вручення належним чином рішення суду АТ «Райффайзен Банк Аваль», що є безпосереднім обов`язком суду.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд належним чином не дослідив причини пропуску строку на апеляційне оскарження, не врахував того, що позивач виконав вказівки суду щодо усунення недоліків апеляційної скарги та звернувся до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, не надав належної оцінки доводам банку щодо того, що повний текст рішення суду не було надіслано у визначеному законом порядку, не звернув увагу на те, що банк звернувся із апеляційною скаргою протягом тридцяти днів із моменту отримання копії повного судового рішення суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд не встановив, коли АТ «Райффайзен Банк Аваль» як учасник справи отримав оскаржуване судове рішення, не з`ясував, чи свідчать причини, вказані заявником, про існування об`єктивних перешкод для звернення з апеляційною скаргою у передбачені законом строки, а тому, відмовивши у відкритті апеляційного провадження без належних правових підстав, порушив право позивача на апеляційне оскарження судового рішення як складової частини права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає доводи касаційної скарги обґрунтованими та достатніми для скасування ухвали апеляційного суду, яка перешкоджає провадженню у справі.

За умови обмеження реалізації права АТ «Райффайзен Банк Аваль» на апеляційне оскарження судового рішення, ухвала апеляційного суду не може вважатися законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню, а справа - передачі до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційніскарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, а справу передати для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити.

Ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. М. Сімоненко

Судді А. А. Калараш

І. В. Литвиненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров