РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/12555/19

пр. № 2/759/919/20

20 лютого 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Марко Я.Р., за участю секретаря судового засідання Шапаренка О.С., розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна та вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 1691053 від 17.02.2005 року про арешт нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Головного територіального управління юстиції у м. Києві та просила суд зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , накладений відповідно до ухвали б/н від 31.08.1983 року Ленінградським районним судом м. Києва, вилучивши з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 1691053 від 17.02.2005 року про арешт нерухомого майна ОСОБА_1 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що під час оформлення договору купівлі-продажу власного будинку позивач дізналась від приватного нотаріуса про наявний арешт відповідно до ухвали б/н від 31.08.1983 року Ленінградського районного суду м. Києва. Приватним нотаріусом було отримано відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22.09.2018 року, з яких вбачається, що наявне наступне обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 1691053, зареєстроване 17.02.2005 року за № 1691053, заявник Перша Київська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала б/н від 31.08.1983 Ленінградського районного суду м. Києва, об`єкт обтяження: невизначене майно , частина будинку в АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_1 , причина відсутності коду: інша причина відсутності коду. Дата народження та РНОКПП ОСОБА_1 у реєстрі не зазначено. Відповідно відомостей з Державних реєстрів від 22.09.2018 року арешт на будинок не накладено, проте приватний нотаріус відмовила в посвідченні договору купівлі-продажу будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , так як згідно відомостей ЄРЗВОНМ на невизначене нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт. 16.10.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з проханням надати інформацію щодо ухвали б/н від 31.08.1983 року Ленінградського районного суду м. Києва про накладення арешту. У відповідь позивачу надіслано лист за змістом якого відповідно до алфавітних покажчиків реєстрації цивільних справ за 1982-1983 роки, справ, в яких ОСОБА_1 була залучена в якості відповідача в провадженні суду не зареєстровано. Додатково, позивач зазначає, що немає жодного відношення до боржника - ОСОБА_1 , відносно якої була винесена відповідна ухвала, оскільки ніколи не проживала на території м. Києва, відносно неї не подавались жодні позови до Ленінградського районного суду м. Києва та остання зареєстрована та проживає на території м. Новомиргород, Кіровоградської області.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.07.2019 року позовну заяву прийнято ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

28.08.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що при здійснені пошуку в реєстрі речових прав на нерухоме майно, представником Головного територіального управління юстиції у м. Києві виявлено, що за параметрами пошуку, відносно адреси розташування нерухомого майна відсутні будь-які відомості. Право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_2 , відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не зареєстровано за жодною особою. Крім того, представник відповідача звертає увагу, що позивачем обрано невірний спосіб захисту та позов пред`явлений до неналежного відповідача, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволені позову.

Крім того, 16.10.2019 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення, з яких вбачається, що приватний нотаріус проводить державну реєстрацію не тільки за об`єктом відчуження, а також за суб`єктом, тобто за власником майна. Позивач має однакове прізвище ім`я та по батькові з відповідачкою, як зазначеною в ухвалі суду. Щодо посилання представника відповідача на те, що позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача, представник позивача звертає увагу, що Першою Київською державною нотаріально конторою було виконано ухвалу б/н від 31.08.1983 року постановлену Ленінградським районним судом м. Києва. Нотаріальна контора не є юридичною особою, а є структурним підрозділом ГТУЮ у м. Києві, який організовує роботу установ нотаріату, контролює дотримання нотаріусами, уповноваженими особами порядку вчинення нотаріальних дій, та не може бути відповідачем по справі.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Сторони у судове засідання 20.01.2020 року не з`явились. Про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд доходить до наступного.

Судом встановлено та як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, що наявне наступне обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 1691053, зареєстроване 17.02.2005 року за № 1691053, заявник Перша Київська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала б/н від 31.08.1983 Ленінградського районного суду м. Києва, об`єкт обтяження: невизначене майно , частина будинку в АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_1 , причина відсутності коду: інша причина відсутності коду (а.с. 5).

З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави вбачається, що відсутня інформація відносно боржників ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 в реєстрі (а.с. 6).

Крім того, з відсутня інформація стосовно ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 в Єдиному реєстрі боржників (а.с. 7).

З копії свідоцтва про право власності на жилий будинок від 19.04.1944 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_2 .

19.09.2018 року на запит приватного нотаріуса Новомиргородського районного нотаріального округу Атласової Н.П. з Першої Київської державної нотаріальної контори надійшла відповідь, з якої вбачається, що відповідно до номенклатури справ за 1983 рік термін зберігання документів, щодо накладення, зняття арештів (заборон) складає 3 роки, тому надати копію ухвали б/н від 31.08.1983 року Ленінградського районного суду м. Києва, на підставі якою Першою Київської державною нотаріальною конторою був зареєстрований арешт на невизначене майно, частина будинку, АДРЕСА_1 не має можливості, у зв`язку з її відсутністю (а.с. 15).

З наданої Святошинським районним судом м. Києва від 19.10.2018 року за № 01/1297/2018 відповіді ОСОБА_1 вбачається, що відповідно до алфавітних покажчиків реєстрації цивільних справ за 1982-1983 роки, справ, в яких ОСОБА_1 була залучена в якості відповідача в провадженні суду не зареєстровано (а.с. 16).

За приписами статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Положеннями статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно зі статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду.

Крім того, варто звернути увагу, що статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено строк пред`явлення до примусового виконання виконавчого документу протягом трьох років.

В матеріалах справі відсутні відомості щодо наявного відкритого виконавчого провадження відносно майна позивача.

У частині 1 статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Згідно з статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 1, 5 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Оскільки, у матеріалах справи відсутні докази про те, що щодо майна позивача наразі відкриті виконавчі провадження, враховуючи неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та необхідність захисту його прав шляхом скасування такого арешту.

Вимоги позивача щодо вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 1691053 від 17.02.2005 року про арешт нерухомого майна ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки визнані судом необґрунтованими, передчасними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 10, 76-81, 263-265, 273, 274, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна та вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 1691053 від 17.02.2005 року про арешт нерухомого майна- задовольнити частково.

Зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) накладений відповідно до ухвали б/н від 31.08.1983 року Ленінградським районним судом м. Києва.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Я.Р. Марко