Справа № 349/903/20
Провадження № 2/349/363/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 вересня 2020 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Могили Р.Г.

за участі секретаря судового засідання Матасової Н.М.,

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №349/903/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорм позики,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В липні 2020 року ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Денис Т.Д., звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягненя боргу у розмірі 52 800 грн за договором позики від 15 травня 2018 року, який посвідчений нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 1362 .

Позов обгрунтовано тим, що 15 травня 2018 року позивач ОСОБА_1 надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 52 800 грн. Відповідач зобов`язувався повернути вказані кошти до 15 листопада 2018 року. Однак, в зазначений термін, кошти не повернуто. Оскільки ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором позики не виконав, кошти не повернув, просить суд стягнути з нього на його користь заборгованість в розмірі 52 800 грн.,а також судові витрати, які складаються із 840 грн 80 коп. сплаченого при поданні позову судового збору та 6 000 грн сплачених адвокату як гонорар.

Відповідач не подав відзиву на позовну заяву.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, від його представника - адвоката Дениса Т.Д. надійшло письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явився у судове засідання,про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.

Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

В зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 06 липня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

22 липня 2020 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Фактичні обставини, встановлені судом.

15 травня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу Дзерою М.Л., зареєстрований в реєстрі за №1362, за умовами якого ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 52 800 грн. в строк до15 листопада 2018 року.

Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч.2 ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Позичальник, згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З поданих позивачем доказів вбачається, що відповідач ОСОБА_2 взявши на себе зобов`язання по поверненню коштів, допустив неналежне його виконання.

Вищенаведені обставини дають підстави суду зробити висновок про наявність правових підстав для задоволення вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 52 800 грн. заборгованості за договором позики.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

За ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із платіжного квитанції вбачається, що позивачем оплачено судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 840 грн 80 коп. судового збору.

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами другою та третьою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що такі витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування цих витрат. А отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Окрім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що з врахуванням складності справи та виконаних робіт, принципу співмірності та розумності судових витрат, долучених доказів щодо цих витрат, які підтверджують їх розмір та документальне обґрунтування, що не суперечить принципу розподілу судових витрат та відповідає критерію розумної необхідності їх, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3 000 грн. витрат на правничу допомогу адвоката.

Керуючись ст.ст.141,259, 263-265, 280-284 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорм позики, задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 52 800 грн 00 коп. (п`ятдесят дві тисячі вісімсот гривень 00 коп.) заборгованості за договором позики від 15 травня 2018 року, судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп. ( вісімсот сорок гривень 80 коп. ) та 3 000 грн 00 коп. ( три тисячі гривень 00 коп.) витрат на правничу допомогу адвоката, всього на загальну суму 56 640 грн 80 коп. ( п`ятдесят шість тисяч шістсот сорок гривень 80 коп.).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Рогатинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач:ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 29 вересня 2020 року.

Суддя Р.Г. Могила