Провадження № 2/756/2683 /20
У Х В А Л А

24 січня 2020 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Жук М.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова пошта», про стягнення заборгованості та трьох відсотків річних за договором купівлі-продажу,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ТОВ «Нова пошта», про стягнення заборгованості та трьох відсотків річних за договором купівлі-продажу.

Ухвалою суду від 20.12.2019 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення, а його позовна заява - без руху з наданням заявникові строку на усунення її недоліків, а саме сплатити судовий збір згідно ставок, встановлених Законом України «Про судовий збір».

Проте, у визначений судом строк ОСОБА_1 судовий збір не сплатив, а повторно подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору, яке обґрунтовано тим, що він не має можливості оплатити судовий збір внаслідок того, що його розмір перевищує розмір офіційного заробітку заявника.

На обґрунтування чого подав відомості з ДРФОПП з якої вбачається, що у 2018 році його дохід становив 3 287 грн. 78 коп.

За змістом ч. 1 ст. 6 Конвенції з про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи, тобто право на доступ до суду.

При цьому у своїй практиці Європейський суд зазначав, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету (рішення Європейський суду від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі»).

Згідно ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 1 цієї статті.

Враховуючи, що в обгрунтування клопотання ОСОБА_1 посилається на дохід одержаний у 2018 році, тобто майже за рік до звернення до суду, а також виходячи з того, що згідно долучених до матеріалів позову документів є особою працездатного віку, при цьому спір між сторонами має майновий характер та стосується реалізацією позивачем автомобільних запчастин, тобто здійснення діяльності спрямованої на одержання прибутку, суд в даному конкретному випадку дійшов висновку про безпідставність порушеного позивачем клопотання щодо звільнення від сплати судового збору, внаслідок недоведення існування скрутного матеріального становища на час вчинення процесуальної дії.

Крім того, при вирішенні клопотання суд враховує те, що визначена законом сума судового збору за позовом ОСОБА_1 у розмірі 768 грн. 40 коп. не є непомірною чи такою, що обмежує доступ до правосуддя.

Згідно із ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 136, 185 ЦПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 - вважати неподаною та повернути заявнику.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя