ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Петешенкової М.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Феодосіївський», ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Батової Людмили Григорівни, приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Перфілової Олени Анатоліївни, третя особа: фізична особа-підприємець ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним договору та вчинення дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСББ «Феодосіївський», ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Батової Л.Г., приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Перфілової О.А., третя особа: ФОП ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним договору та вчинення дій (а.с.2-10).

25 листопада 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову зазначила, що ОСОБА_2 розпочав незаконне будівництво на даху приміщення АДРЕСА_1 , яке належить позивачу, а відтак є підстави вважати, що спірне майно може бути відчужене на користь третіх осіб, оскільки приміщення АДРЕСА_2 є іпотечним майном, що в подальшому може унеможливити, або утруднити виконання судового рішення.

Враховуючи зазначене, просила суд до набрання рішення суду законної сили заборонити відповідачу ОСОБА_2 проводити будівельні та оздоблювальні роботи на даху першого поверху, приміщення АДРЕСА_1 чи будь-яким іншим чином змінювати стан вказаного даху.

Заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових правна нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових правна нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна - нежитлового приміщення № 146, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 109,5 кв. м. в цілому та його окремих частин, звернення стягнення на вказане майно і дії по організації та здійсненню його вилучення та примусової реалізації і відчуження (а.с.38-42).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2019 року заяву ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСББ «Феодосіївський», ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Батової Л.Г., приватного нотаріуса Дніпровського нотаріального округу Перфілової О.А., третя особа: ФОП ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним договору та вчинення дій задоволено.

Заборонено ОСОБА_2 проводити будівельні та оздоблювальні роботи на даху першого поверху, приміщення АДРЕСА_1 чи будь-яким іншим чином змінювати стан вказаного даху.

Заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації речових правна нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусам, здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових правна нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо нерухомого майна - нежитлового приміщення № 146, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 109,5 кв. м. в цілому та його окремих частин, звернення стягнення на вказане майно і дії по організації та здійсненню його вилучення та примусової реалізації і відчуження (а.с.49-51).

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з апеляційними скаргами, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просять суд скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Так, ОСОБА_2 зазначає, що судом першої інстанції не дотримано вимог норм ЦПК України, який зобов`язує суд, перед ухваленням судового рішення про вжиття заходів забезпечення позову, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність види забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою (а.с.53-58).

В свою чергу, ОСОБА_1 зазначає, що між ним та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Перфіловою О.А. За даним договором ОСОБА_2 на виконання Договору позики грошових коштів від 16 вересня 2019 року, укладеного зі ОСОБА_1 , передав з метою забезпечення виконання грошових зобов`язань в іпотеку нежитлове приміщення АДРЕСА_2 .

Отже, ОСОБА_1 є іпотекодержателем, який має право, без згоди іпотекодавця ( ОСОБА_2 ), на відступлення свого права вимоги третім особам.

Таким чином, вважає, що суд першої інстанції своїми діями обмежив право іпотекодержателя розпоряджатися своїми правами, що стосуються предмету іпотеки, в тому числі і на відчуження третім особам права вимоги на предмет іпотеки, припинення самої іпотеки та внесення будь-якого запису про предмет іпотеки до Державного реєстру речових прав нерухомого майна.

Крім того, суд першої інстанції не дослідивши обставини справи, не залучив до участі в справі скаржника, вжив заходів забезпечення позову, які безпосередньо впливають на права та інтереси скаржника, чим порушив принцип змагальності сторін (а.с.63-69).

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Постановляючи ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надано докази в підтвердження наявності достатніх підстав для забезпечення позову, а невжиття заходів по забезпеченню позову, може ускладнити або зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік видів такого забезпечення передбачено ч. 1 ст. 150 ЦПК, який не є вичерпним, а тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Згідно п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідальності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

У даному випадку, суд першої інстанції виходив з того, що обраний вид забезпечення позову є необхідними та ефективним заходом забезпечення позову.

Враховуючи характер спірних правовідносин та наявність спору про права, колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки визначений судом захід забезпечення позову є збалансованим і відповідає інтересам сторін та інших учасників судового процесу, є співмірним із заявленими в суді позовними вимогами.

Зазначений захід забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, а у разі невжиття таких заходів, як вбачається з матеріалів справи, існує імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду.

За таких обставин, відсутні підставі для скасування ухвали суду.

Доводи скарги фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами ухвали суду, які наведені в її обґрунтування.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Тому, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: