РІШЕННЯ

іменем України

"23" вересня 2020 р. 676/2335/20

2/145/585/2020

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Ратушняка І. О.

за участі секретаря Тихої О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів"" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За позовом, посилаючись на ст.ст.509, 512, 514, 526, 530, 549, 610-612, 625 ЦК України та умови договору № від 28.07.2016 р., ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з відповідача заборгованість за договором в сумі 17716, 23 грн., а також судові витрати.

Ухвалою судді від 13.08.2020 р. відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 23.09.2020 р.

Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, борг визнає частково, просить зменшити пеню та збір.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 28.07.2016 р. ОСОБА_1 подала до ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяву № від 28.07.2016 р. на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», підписанням якої підтвердила згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем, як позичальником, а також, що отримала примірник кредитного договору та погодила отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР».

Відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», умови разом із заявою про приєднання і заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір.

30.07.2018 р. між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і боржниками.

Згідно п.1.2 договору відступлення прав вимоги, внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, ТОВ «ФК «ЄАПБ» заміняє ТОВ «ФК «ЦФР» у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «ФК «ЦФР» - додатку № 1 до договору відступлення прав вимоги № 20180730 від 30.07.2018 р., ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 17716,23 грн., з яких: 6732,76 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 1565,18 грн. сума заборгованості за відсотками; 5957,29 грн. сума заборгованості за платою за управління кредитом; 3461 грн. сума заборгованості за пенею.

Згідно п.6.2.3 договору відступлення прав вимоги, права вимоги переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «ЦФР» умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення права вимоги у цих випадках не вимагається.

Згідно п.3.1 договору відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «ЦФР» гарантує, що йому належить право вимоги за портфелем заборгованості до боржників, зазначених у реєстрі боржників.

На виконання п.6.6 договору відступлення прав вимоги, згідно вимог ст.ст.512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення Укрпошти, від імені ТОВ «ФК «ЦФР», направлено повідомлення про відступлення права вимоги ДО ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Вищевикладене підтверджено наданими позивачем письмовими доказами.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди на то боржника.

Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно до ч.1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення право грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок отримання процентів за договором позики встановлюється договором.

Ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

За змістом ст.549 ЦК України під пенею розуміється грошова сума, яку боржник має передати кредитору у випадку порушення боржником зобов`язання, що встановлюються у відсотковому відношенні до простроченої суми за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Із розрахунку заборгованості за договором вбачається, що позивач включив до суми заборгованості за договором 5957,29 грн. заборгованості за платою за управління кредитом.

Законодавець визначився із посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить ЗУ «Про споживче кредитування».

Згідно з положеннями ч.1, 2, 5, 7 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживчими умовами, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнано недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Так, позивач включив до розрахунку заборгованості відповідача плату за управління кредитом, яку нарахував у сумі 5957,29 грн., яка по своїй суті є платою за користування вказаним кредитом.

Із матеріалів вказаної справи вбачається, що відповідач отримала саме кредит на споживчі цілі.

Згідно п.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Отже, надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Відповідно до п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління НБУ від 10.05.2007 р. № 168 банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Така ж правова позиція висловлена ВСУ в постанові від 16.11.2016 р. у справі № 6-1746цс16 та в постанові № 6-2071цс16 від 16.09.2017 р.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що включення позивачем до розрахунку заборгованості відповідача комісії за обслуговування кредиту у розмірі 5957,29 грн. не ґрунтується на вимогах закону, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Окрім того, ч.3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Ч.3ст.551 ЦК України, з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Такого висновку дійшов ВСУ в постанові від 3 вересня 2014 року №6-100цс14.

Відповідно до ст.22, ст.623 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Доказів завдання збитків позивачу суду не надано.

Отже, на думку суду, нарахована пеня у сумі 3461 грн. підлягає зменшенню до розміру заборгованості за відсотками, що становить 1565, 18 грн.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 9863,12 грн. з яких: 6732,76 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 1565,18 грн. сума заборгованості за відсотками; 1565,18 грн. сума заборгованості за пенею.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим суд стягує з відповідача на користь позивача 1170,81 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 223, 261, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 514, 526, 549, 611, 1048, 1054, 1077, 1078, 1082 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (м.Київ, вул.Симона Петлюри, б.30, ) заборгованість за договором № від 28.07.2016 р. в сумі 9863 (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят три) гривні 12 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1170 (одну тисячу сто сімдесят) гривень 81 копійку на відшкодування сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 25 вересня 2020 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.