Дата документу 16.03.2020 Справа № 317/276/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 317/276/19 Головуючий у 1 інстанції Ачкасов О.М.
Провадження №22ц/807/737/20 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 11 грудня 2019 року по справі за позовом Приватного підприємства «Агрофірма «Росія» до ОСОБА_1 , третя особа: Міськрайонне управління у Запорізькому району та м. Запоріжжя Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про поновлення договору оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2019 року ПП «Агрофірма «Росія» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Міськрайонне управління у Запорізькому району та м. Запоріжжя ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області про поновлення договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування своїх вимог зазначали, що 10 жовтня 2006 року між ОСОБА_1 та ПП «Агрофірма «Росія» було укладено договір оренди землі площею 6,1063 га кадастровий № :03:002:0043, який 31 березня 2008 року було зареєстровано у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 41 строком на 10 років.

Пунктом 9 вищезазначеного договору зокрема визначено, що: «Договір укладено на 10 (десять) років і він діє до 31 грудня 2016 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Орендодавець у разі відмови в продовженні орендних відносин, зобов`язаний письмово повідомити Орендаря не пізніше ніж за 45 днів до закінчення строку дії цього договору». У період листопада-грудня 2016 року від Відповідача на адресу Позивача, жодних повідомлень щодо відмови в продовженні орендних відносин (відсутність бажання поновлювати договір оренди), не надходило. Також пунктом 39 договору встановлено, що: «Після закінчення терміну дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір оренди вважається поновленим на той самий строк та на тих самих умовах, які були передбачені договором».

01 червня 2018 р. з метою реалізації п. 39 договору, позивач звернувся до відповідача з листом повідомленням щодо поновлення договору. До листа повідомлення з боку Позивача були додані всі необхідні документи. У відповідь на лист повідомлення відповідач ОСОБА_1 надіслала лист з вимогою щодо повернення ПП «Агрофірма «Росія» земельної ділянки, внаслідок чого позивач був змушений звернутись з позовом до суду.

ПП «Агрофірма «Росія» просило суд поновити договір оренди землі площею 6,1063 га кадастровий № :03:002:0043, який 31 березня 2008 року було зареєстровано у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 41, строком на 10 років. Визнати поновленим договір оренди землі площею 6,1063 га кадастровий № :03:002:0043, який 31.03.2008 року було зареєстровано у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 41, на 10 років, на умовах, запропонованих позивачем.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 11 грудня 2019 року позов ПП «Агрофірма «Росія» задоволено.

Поновлено договір оренди землі площею 6,1063 га кадастровий № :03:002:0043, який 31 березня 2008 року було зареєстровано у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 41, строком на 10 років.

Визнано поновленим договір оренди землі площею 6,1063 га кадастровий № :03:002:0043, який 31 березня 2008 року було зареєстровано у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 41, на 10 років, в наступній редакції додаткової угоди:

ДОДАТКОВА УГОДА

про поновлення терміну дії Договору оренди землі від 10.10.2006 р. (зареєстрованого 31.03.2008 р. за № 41) кадастровий номер :03:002:0043 площею 6,1063 га

м. Запоріжжя «____»_______ 2019 р.

Ми, що нижче підписалися: гр. ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , далі «Орендодавець», з одного боку, та

Приватне підприємство «Агрофірма «Росія», , юридична адреса: 70440, Запорізька область, Запорізький район, с. Мар`ївка вул. Леніна, 45, в особі директора Гринь Антона Володимировича, який діє на підставі Статуту, іменований в подальшому Орендар, з другого боку, уклали дану Додаткову угоду про наступне:

1.Поновити термін дії договору оренди землі від 10.10.2006 р. зареєстрованого 31.03.2008 р. у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 41 строком на 10 (десять) років.

2.Всі інші умови вищевказаного договору не зачеплені даною угодою, залишаються незмінними.

3.Дана Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору оренди землі від 10.10.2006 р. зареєстрованого 31.03.2008 р. у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 41.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскаржуваним рішенням суду порушено її, як орендодавця, абсолютного права на самостійне господарювання на своїй земельній ділянці. Зазначає, що 31 травня 2016 року нею на адресу ПП «Агрофірма «Росія» було надіслано лист, в якому зазначено, що вона бажає обробляти земельну ділянку одноособово. Крім того, 20 червня 2016 року орендодавцями позивача, в тому числі ОСОБА_1 подано колективну заяву від власників земельних часток (паїв), які бажають обробляти змелю одноосібно, отже позивач був обізнаний про намір скаржниці обробляти належну їй земельну ділянку самостійно. Крім того, позивач надіслав лист-повідомлення з проектом додаткової угоди до спірного договору оренди земельної ділянки майже після 1,5 років (01 червня 2019 року), а отже не скористався своїм переважним правом на поновлення договору оренди землі.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України встановлено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Відповідно п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 28 січня 2020 року в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Скориставшись свої правом, ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області надало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначають, що у контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України «Про оренду землі», і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті. У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України «Про оренду землі». При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Інші учасники справи, своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України не скористались, відзивів на апеляційну скаргу не надали.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що після закінчення строку дії договору оренди землі від 10 червня 2006 року, позивач продовжував користуватися земельною ділянкою, яка належить відповідачу, а відповідач протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не повідомила позивача щодо свого небажання поновлювати договір оренди землі.

Однак, колегія не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Положеннями частини 1 статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частиною 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Стаття 13 Закону України «Про оренду землі» закріплює норму, згідно якої договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно вимог частини 1 статті 210 Цивільного кодексу України, статті 125 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки загальною площею 6,1063 га розташованої на території Мар`ївської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Цільове призначення земельної ділянки - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0043 (т. 1 а.с. 44).

10 жовтня 2006 року між ОСОБА_1 та ПП «Агрофірма «Росія» було укладено договір оренди землі (т. 1 а.с.36-37).

Державна реєстрація права оренди земельної ділянки була проведена 31 березня 2008 року.

Як вбачається із змісту п. 1,2 договору оренди землі від 10 жовтня 2006 року, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування об`єкт оренди - земельну ділянку № НОМЕР_2 , яка розташована на території Мар`ївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, загальною площею 6,1063 га, у тому числі ріллі 6,11 га.

Відповідно до п. 9 вказаного договору оренди землі, договір укладено на 10 років, і діє до 31 рудня 2016 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Орендодавець у разі відмови в продовженні орендним відносин, зобов`язаний письмово повідомити Орендаря не пізніше ніж за 45 днів до закінчення строку дії цього договору.

Встановлено, що строк дії договору оренди земельної скінчився 31 грудня 2016 року.

31 травня 2016 року ОСОБА_1 надіслала на адресу ПП «Агрофірма «Росія» лист попередження, в якому зазначила про бажання з 2016 року свою земельну ділянку обробляти самостійно.

Також, 22 серпня 2016 року власники земельних ділянок, серед яких відповідач ОСОБА_1 які є орендодавцями ПП «Агрофірма «Росія» надіслала на адресу ПП «Агрофірма «Росія» колективне звернення, в якому зазначили про бажання одноосібно обробляти власні земельні ділянки у наступному році (т. 1 а.с. 114).

Таким чином, вбачається, що ОСОБА_1 виконано умови п. 9 договору відносно письмового повідомлення орендаря про відмову в продовженні орендних відносин не пізніше ніж за 45 днів до закінчення строку дії договору.

За статтею 19 Закону України "Про оренду землі" строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. При передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років.

Статтею 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до п. 34 договору оренди землі зміна умов договору здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розглядається у судовому порядку.

Згідно із вимогами ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 319, 373 ЦК України власник самостійно визначає спосіб та порядок користування та розпорядження належною йому власністю, зокрема на свій розсуд обирає контрагента за договором та визначає умови договору з ним.

Відповідно до Закону України "Про оренду землі" укладання договору оренди не може бути примусом і передбачає право, а не обов`язок на переукладання договору оренди, ураховуючи при цьому положення ст. ст. 6, 627 ЦК України щодо свободи договору, укладання його при наявності вільного волевиявлення особи, непорушність права власності та здійснення при цьому права власником відповідно до закону на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, необхідності згоди обох сторін при укладенні чи зміні договору

Згідно із статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" визначено, зокрема, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про оренду землі", зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується у судовому порядку.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 319, 626 ЦК України реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування ч. 1 ст. 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Крім того, ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстави, передбаченої ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди: орендар продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. Саме така правова позиція зазначена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 року по справі № 594/376/17-ц.

Частинами восьмою, дев`ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 4 ЦПК України, буде порушене при дотриманні процедури повідомлення про намір реалізувати своє переважне право на продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

З матеріалів справи також вбачається, що про намір скористатись переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки ПП «Агрофірма Росія» орендодавця ОСОБА_1 повідомило листом від 30 травня 2018 року, тобто поза межами строків, встановленими ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (т. 1 а.с. 46)

Таким чином, у ПП «Агрофірма Росія» відсутнє переважне право перед іншими особами на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк за встановлених обставин, а тому судова колегія дійшла висновку про те, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи позивача про те, що, що договір оренди землі є поновленим - не відповідає вимогам чинного законодавства. Позивач не скористався своїм правом на поновлення договору оренди землі, оскільки до закінчення строку дії договору оренди землі він не повідомив відповідача ОСОБА_1 про намір скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, а остання, в свою чергу, до закінчення строку дії договору оренди землі письмово повідомила позивача про відмову в поновленні договору оренди землі.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що відповідач ще 31 травня 2016 року повідомила позивача про своє небажання продовжувати договірні відносини з ним.

Вимоги позивача щодо визнання договору оренди землі поновленим на умовах додаткової угоди, якими змінюються строки, являються фактично порушенням вимог ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Окрім цього фактично обраний позивачем спосіб захисту порушених на його думку цивільних прав суперечить ч.3 ст.626 ЦК України та ч.1 ст.627 ЦК України за якою, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З наведеного вбачається, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про наявність правових підстав для визнання договору оренди землі поновленим на умовах додаткової угоди.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно з`ясував обставини, що мають значення для справи, ухвалив рішення, яке не відповідає нормам матеріального і процесуального права, а тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

В силу вимог ч.1,13ст.141 ЦПК України в разізадоволення апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, має право на компенсацію за рахунок іншої сторони судових витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме документально підтверджених витрат понесених нею по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.141, 376,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 11 грудня 2019 року у цій справі - скасувати, прийняти нову постанову за якою:

У задоволенні позову Приватного підприємства «Агрофірма «Росія» до ОСОБА_1 , третя особа: Міськрайонне управління у Запорізькому району та м. Запоріжжя Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про поновлення договору оренди земельної ділянки - відмовити.

Стягнути з Приватного підприємства «Агрофірма «Росія» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 2881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну) гривню. 50 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 16 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді: