Справа № 201/5354/15-ц
Провадження № 4-с/201/10/2020
УХВАЛА

Іменем України

02 березня 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю серетаря судового засідання Кисельової В.В.,

за участю заінтересованої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 (заінтересовані особи ОСОБА_1 , головний державний виконавець Солом`янського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції Цапенко Світлана Миколаївна, ОСОБА_3 ) на бездіяльність головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції Цапенко Світлана Миколаївна щодо не зарахування платежів в рахунок аліментів, сплачених за виконавчим листом, визнання незаконними дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості за виконавчим листом, зобов`язання головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції Цапенко Світлану Миколаївну зарахувати платежі, сплачені за виконавчим листом № 201/5354/15 в рамках виконавчого провадження № 49115456,

ВСТАНОВИВ:

17.10.2019р. ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою (з урахуванням її уточнення від 22.10.2019р. - а.с. 20-21) на бездіяльність головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ Цапенко С.М. щодо не зарахування платежів в рахунок аліментів, сплачених за виконавчим листом № 201/5354/15 від 19.10.2015р., просив визнати незаконними дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості за виконавчим листом № 201/5354/15 в рамках виконавчого провадження № 49115456, зобов`язати головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГУТУЮ Цапенко С.М. зарахувати платежі, сплачені за виконавчим листом № 201/5354/15 в рамках виконавчого провадження № 49115456.

У скарзі визначив заінтересованими особами ОСОБА_1 , головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ Цапенко С.М. і ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 28.10.2019р. за клопотанням заявника зупинене стягнення за виконавчим документом виконавчим листом Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі № 201/5354/1 5-ц, виданим 19.10.2015р., про стягнення на користь ОСОБА_1 аліментів на навчання доньки ОСОБА_3 (а.с. 29-30).

За результатами оскарження указаної ухвали ОСОБА_1 постановою Дніпровського апеляційного суду від 11.02.2020р. апеляційну скаргу задоволено частково, ухвалу суду від 28.10.2019р. скасовано, справу направлено на новий розгляд (а.с. 89-93).

В обгрунтування скарги (з урахуванням уточнень) заявник посилався на те, що на виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2015р. по справі № 201/5354/15-ц був виданий виконавчий лист № 201/5354/15-ц від 19.10.2015р. про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на навчання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, починаючи з 02.04.2015р. і до закінчення навчання, але не більше ніж досягнення нею двадцяти трирічного віку.

На підставі цього виконавчого листа постановою від 26.10.2015р. державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 49115456.

Оскільки виконавче провадження було відкрито не за місцем проживання заявника, він не був про нього обізнаним і не міг сплачувати аліменти, внаслідок чого з квітня 2015 року по квітень 2016 року виникла заборгованість. Після того, як заявник дізнався про виконавче провадження одразу сплатив заборгованість з аліментів.

У серпні 2017 року виконавче провадження було передано до Солом`янського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві за місцем його проживання постановою про прийняття виконавчого провадження № 49115456 від 15.08.2019р.

Заявник вказував, що сплачує аліменти на період навчання ОСОБА_3 , перераховуючи кошти на банківську картку самої ОСОБА_3 , реквізити якої отримав у ВДВС Києво-Святошинського РУЮ з призначенням платежу: аліменти за виконавчим листом № 201/5354/15, про що свідчать квитанції про щомісячну сплату аліментів.

Проте ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Солом`янського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві щодо нарахування заборгованості по аліментах, в якій стверджувала, що не отримує аліментів на зазначені у заяві про відкриття виконавчого провадження банківські реквізити.

Солом`янським РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві нарахована заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.10.2019р. в розмірі 162 855,00 грн, хоча він вже сплатив ці кошти на картковий рахунок доньки ОСОБА_3 .

На підставі вищевикладеного, просив визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Солом`янського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Цапенко С.М. щодо не зарахування платежів в рахунок аліментів, сплачених за виконавчим листом № 201/5354/15 від 19.10.2015р., визнати незаконними дії державного виконавця Солом`янського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Цапенко С.М. щодо нарахування заборгованості за виконавчим листом № 201/5354/15 в рамках виконавчого провадження №49115456 і зобов`язати державного виконавця Солом`янського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Цапенко С.М. зарахувати платежі, сплачені за виконавчим листом № 201/5354/15 від 19.10.2015р. на ім`я ОСОБА_3 в рамках виконавчого провадження № 49115456.

Заявник в судове засідання, призначене на 02.03.2020р. не з`явився, про дату, місце і час розгляду скарги був повідомлений належним чином, про що наявні поштові повідомлення про вручення судової повістки (а.с. 190-191).

Від заінтересованої особи ОСОБА_1 18.11.2019р. надійшли заперечення на скаргу (а.с. 42-70), у яких вона не погодилася із доводами заявника, вказавши, що дійсно рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.06.2015р. по справі №201/5354/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 4 000 грн. щомісячно, починаючи з 02.04.2015р. і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцятитрирічного віку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем роботи боржника ОСОБА_2 (за ї вибором) відкрите виконавче провадження з примусового виконання судового рішення. Тривалий час примусове стягнення аліментів ВДВС Києво-Святошинського РУЮ не здійснювалось, боржник ухилявся від виконання рішення у добровільному порядку.

У зв`язку із чим, у квітні 2017 року вона звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21.04.2017р. по справі № 760/6381/16-ц позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, починаючи з 01.05.2016р. по 01.10.2016р. в сумі 6 888,05 грн.

За результатами перегляду рішення в апеляційному порядку рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10.10.2017р. рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, починаючи з 02.04.2015р. по 01.11.2016р. в розмірі 20 680,00 грн.

При цьому, Апеляційним судом м. Києва у рішенні від 10.10.2017р. встановлено, що ОСОБА_2 не сплачував аліменти у виконавчому провадженні № 49115456, що спростовує твердження заявника про справну сплату ним аліментів та необізнаність щодо існування виконавчого провадження № 49115456.

Звернула увагу, що стягувачем за виконавчим листом № 201/5354/15-ц від 1910.2015р. є саме вона - ОСОБА_1 , стягувачем у виконавчому провадженні № 49115456 також є вона. У заяві про відкриття виконавчого провадження нею зазначались реквізити тільки власної банківської карти, куди завжди і перераховувалися аліменти, неустойка на прострочені аліментів з депозитного рахунку ВДВС.

Про зміну платіжних реквізитів вона завжди письмово повідомляла державних виконавців, про що свіжачать відповідні заяви від 10.10.2016р. та від 01.11.2018р.

При цьому звернула увагу, що ані заявник ані державний виконавець не зверталися у порядку ст. 435 ЦПК України до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів, тому боржник на мав права сплачувати аліменти на користь інших осіб ніж ОСОБА_1 .

Безпідставною вважала вимогу заявника про зобов`язання державного виконавця зарахувати платежі, сплачені за виконавчим листом №201/5354/15 від 19.10.2015р. на ім`я ОСОБА_3 в рамках виконавчого провадження №49115456, оскілки за приписами ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. А у разі незгоди будь-якої із сторін виконавчого провадження із розміром заборгованості, згідно з ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Вважала, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 01.10.2019р. за вих. № 74570 зроблений головним державним виконавцем Солом`янського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Цапенко С.М. на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2019р. по справі № 4-с/201/54/2019 відповідає наявним у матеріалах виконавчого провадження заявам стягувача щодо наданих реквізитів для перерахування аліментів.

З урахуванням викладеного, просила відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ м. Києва.

ОСОБА_1 під час розгляду скарги викладені у запереченнях доводи підтримала, просила відмовити у задоволенні скарги.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання, призначене на 02.03.2020р. не з`явилася, про дату, місце і час розгляду скарги була повідомлена належним чином, про що наявне поштове повідомлення про вручення судової повістки (а.с. 192).

Державний виконавець Солом`янського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві в судове засідання, призначене на 02.03.2020р. також не з`явився, про дату, місце і час розгляду скарги був повідомлений належним чином, про що наявні поштові повідомлення про вручення судової повістки (а.с. 188-189).

Разом із тим, від державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ м. Києва Цапенко С.М. надійшли 26.11.2019р. витребувані судом матеріали виконавчого провадження (а.с. 99-170), а також 09.12.2019р. (на ел.пошту суду) і 12.12.2019р. (поштою) надійшов відзив на скаргу, у якому державний виконавець вказав, що з Києво-Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у Київській області було передане виконавче провадження № 49115456 з примусового виконання виконавчого листа №201/5354/15-ц від 19.10.2015 виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 у розмірі 4000,00 грн. щомісячно починаючи з 02.04.2015р. до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцятитрирічного віку.

Згідно з довідкою-розрахунком Києво-Святошинського РВДВС м. Київ ГТУЮ у Київській області від 28.02.2017р. заборгованість по виконавчому документу станом на 28.02.2017р. складала 42 455,00 грн.

15.08.2017р. виконавче провадження було прийняте державним виконавцем Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ м. Києва Максименком М.Ф.

Боржником були надані копії квитанцій про сплату аліментів, тому у розрахунку-заборгованості станом на 11.02.2019р. було вказано, що заборгованість по сплаті аліментів відсутня.

09.09.2019р. до відділу надійшла заява стягувача щодо неотримання аліментів по виконавчому провадженню № 49115456.

У заяві від 10.10.2016р. стягувач вказувала про зміну платіжних реквізитів та просила зараховувати аліменти на картку ПАТ КБ «Приватбанк» як поповнення карти № НОМЕР_1 , отримувач ОСОБА_1 .

У заяві про надання довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 01.11.2018р. стягувач просила аліменти перераховувати на банківську карту ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , отримувач ОСОБА_1 .

В подальшому до ВДВС надійшла ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 201/5354/15-ц про визнання протиправною бездіяльності головного державного виконавця Максименка М.Ф. щодо відсутності заходів примусового виконання рішення у виконавчому провадженні №49115456, якою зобов`язано державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості по сплаті аліментів.

У квитанціях про сплату аліментів, наданих боржником за період з 2017-2019 років, було вказано, що аліменти сплачено на рахунок « НОМЕР_3 », отримувач ОСОБА_3 з призначенням платежу «аліменти, в/л 201/5354/15».

На виконання цієї ухвали та заяв стягувача головним державним виконавцем Цапенко С.М. зроблено перерахунок заборгованості, яка станом на 01.10.2019р. склала 162 855,00 грн., розрахунок отриманий боржником 09.10.2019р.

Враховуючи викладене, державний виконавець просив відмовити у скарзі ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З урахуванням того, що учасники виконавчого провадження належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, про що наявні докази у матеріалах справи, їх неявка не перешкоджають розгляду скарги.

Суд, вивчивши доводи учасників справи, дослідивши матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження, встановив таке.

Встановлено, що Жовтневим районний суд м. Дніпропетровська 19.10.2015р. був виданий виконавчий лист від 23.04.2014р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 4 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.04.2015р., до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцятитрирічного віку (а.с. 100).

Постановою державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ від 26.10.2015р. за заявою ОСОБА_1 відкрите виконавче провадження ВП 49115456 з примусового виконання судового рішення (а.с. 3).

При цьому, як видно з матеріалів виконавчого провадження, заявою від 10.10.2016р. стягувач ОСОБА_1 повідомила державного виконавця Києво-Святошинського районного ВДВС ГУ ТУЮ в Київській області про зміну платіжних реквізитів стягувача, у якій вказала номер картки: НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_4 у ПАТ «КБ «Приватбанк». (а.с. 69, 112).

Потім постановою державного виконавця Києво-Святошинського районного ВДВС ГУ ТУЮ в Київській області від 28.02.2017р. виконавчий лист переданий до Шевченківського районного ВДВС м. Києва ГУ ТУЮ у м. Києві за місцем проживання боржника: АДРЕСА_1 . Як вказано у постанові, борг по аліментам станом на 28.02.2017р. становив 42 455,00 грн. (а.с. 101).

Розмір заборгованості підтверджений довідкою-розрахунком державного виконавця Києво-Святошинського районного ВДВС ГУ ТУЮ в Київській області, з якої видно, що у травні 2016 року боржником було сплачено 49 545,00 грн. з наявної заборгованості в сумі 92 000,00 грн. (а.с. 102).

В подальшому постановою державного виконавця Шевченківського районного ВДВС ГУ ТУЮ в Київській області від 25.05.2017р. виконавчий лист переданий до Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГУ ТУЮ у м. Києві за місцем роботи боржника ТОВ «Альтааріх» та ОА «Монітум», які територіально знаходяться у Солом`янському районі м. Києва (а.с. 103).

Постановою державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГУ ТУЮ у м. Києві від 15.08.2017р. виконавчий лист прийнято до провадження (а.с. 104).

Як видно з довідки-розрахунку заборгованості державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГУ ТУЮ у м. Києві Максименка М.Ф. станом на 01.03.2018р. заборгованість по аліментам відсутня, оскільки боржником було сплачено 137 545,00 грн. у період з квітня 2016 року по лютий 2017 року (а.с. 105-106).

Згідно зі скерованим на адресу боржника ОСОБА_2 і стягувача ОСОБА_1 розрахунком заборгованості державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГУ ТУЮ у м. Києві Максименка М.Ф. станом на 01.03.2018р. і станом на 11.02.2019р. заборгованість по аліментам відсутня (а.с. 107).

Як видно з досліджених під час розгляду скарги квитанцій про сплату грошових коштів за період з серпня 2017 року по листопад 2019 року боржником сплачувалися грошові кошти із зазначенням призначення платежу «аліменти ОСОБА_2 за виконавчим листом № 201/5354/15» на рахунок одержувача « НОМЕР_5 », який належить його доньці ОСОБА_3 (а.с. 121).

Лише один платіж за 22.07.2019р. в сумі 4 000,00 грн. з відповідним призначенням платежу «аліменти ОСОБА_2 за виконавчим листом № 201/5354/15» сплачено на рахунок « НОМЕР_6 », який належить стягувачеві - ОСОБА_1 (а.с. 120).

При цьому, як свідчать матеріали виконавчого провадження 01.11.2018р. ОСОБА_1 зверталася із заявою до Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГУ ТУЮ у м. Києві про надання довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, у якій повідомляла державного виконавця про перевипуск своєї банківської карки у зв`язку із закінченням строку дії та надала нові реквізити банківської картки ПАТ «КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 (а.с. 114).

На означені реквізити і був сплачений вищевказаний один платіж за 22.07.2019р. в сумі 4 000,00 грн. (а.с. 120).

У зв`язку із тим, що ОСОБА_1 не отримувала аліменти на вказані нею платіжні реквізити у червні 2019 року вона звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою бездіяльність державного виконавця, у якій просила зобов`язати державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості по сплаті аліментів.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2019р. по справі № 201/5354/15-ц визнана неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київа ГУ ТУЮ у м. Києві Максименка М.Ф., що виразилась у відсутності заходів примусового виконання у виконавчому провадженню №49115456, а також у ненаданні обґрунтованого розрахунку заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 49115456 за виконавчим листом Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська № 201/5354/15-ц.

Зобов`язано головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС міста Київа ГУ ТУЮ у м. Києві Максименка М.Ф. здійснити перерахунок заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на навчання доньки ОСОБА_3 за виконавчим листом № 201/5354/15-ц від 19.10.2015р., виданим Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, на підставі квитанцій про перерахування аліментів ОСОБА_1 , наявних в матеріалах виконавчого провадження № 49115456.

Як встановлено судом у цій справі, протягом 2018-2019 років заявниця не отримувала грошових коштів за виконавчим листом по виконавчому провадженню № 49115456 на зазначені нею у заяві про відкриття виконавчого провадження банківські реквізити.

Враховуючи незабезпечення виконання судового рішення державною виконавчою службою, 11.06.2018р., 01.11.2018р. і 29.01.2019р. заявниця надсилала до Солом`янського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві відповідні заяви, в яких повідомляла виконавчу службу про неотримання стягнутого за рішенням суду та просила надати їй довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_2 по аліментам.

Також, у листопаді 2018 року заявниця у письмовій заяві повідомляла державного виконавця про зміну своїх банківських реквізитів для стягнення аліментів, але і після того жодних грошових коштів з депозитного рахунку виконавчої служби заявник не отримувала.

У відповідь на ці заяви заявник отримала від головного державного виконавця Солом`янського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві відповіді про відсутність заборгованості ОСОБА_2 по зазначеному виконавчому листу.

Отже підставою звернення стягувача зі скаргою на дії державного виконавця стала бездіяльність державного виконавця щодо ненадання обґрунтованого розрахунку заборгованості ОСОБА_2

09.09.2019 ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 звернулася із заявою до Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГУ ТУЮ у м. Києві про надання розгорнутої довідки-розрахунку заборгованості по аліментам, з урахуванням того, що вищевказаною ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2019р. було зобов`язано державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГУ ТУЮ у м. Києві здійснити перерахунок заборгованості (а.с. 128 -129).

Станом на 01.10.2019р. державним виконавцем Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГУ ТУЮ у м. Києві Цапенко С.М. здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно з яким заборгованість станом на 28.02.2017р. склала 42 455,00 грн., станом на 01.10.2019р. 162 855,00 грн. (а.с. 130-131).

При цьому, як видно з розрахунку, державним виконавцем Солом`янського районного ВДВС м. Києва ГУ ТУЮ у м. Києві Цапенко С.М. нарахована заборгованість у період з березня 2017 року по вересень 2019 року в сумі 120 400,00 грн., а решта суми 42 455,00 грн. була нарахована державним виконавцем Києво-Святошинського районного ВДВС ГУ ТУЮ в Київській області Дерновською І.В., коли виконавче провадження ще перебувало на виконанні у Києво-Святошинському районного ВДВС ГУ ТУЮ в Київській області, тобто до 24.05.2017р. (а.с. 101-102).

Отже, як встановлено, на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2019р. по справі № 201/5354/15-ц державним виконавцем був зроблений розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно до якого борг зі сплати аліментів станом на 01.10.2019р. склав 162 855,00 грн. (а.с. 130-131).

01.10.2019р. заявник отримав вказаний розрахунок заборгованості (а.с. 133), не погоджуючись з яким звернувся до суду із даною скаргою.

Заперечуючи проти складеного державним виконавцем розрахунку заборгованості, заявник зазначав, що ним сплачена заборгованість повністю на користь ОСОБА_3 на її банківську картку.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу і у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу ДВС усунути порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із п. 1 ч. 2. ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

У частині 2 ст. 373 ЦПК України (у редакції, яка діяла до 14.12.2017р., тобто у момент відкриття провадження за виконавчим листом і сплати заявником частини платежів) вказано, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що суд може змінити чи встановити спосіб і порядок виконання судового рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб (постанова Верховного Суду від 10.06.2019р. по справі № 350/426/16-ц (провадження № 61-29076св18)).

Згідно із нині діючою нормою ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.ч. 1-3).

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю (ч. 7).

Частиною 2 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Як свідчать матеріали виконавчого провадження, ані сторони (у т.ч. боржник), ані державні виконавці не зверталися до суду із відповідною заявою до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (у даному випадку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська) із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, зокрема, про зміну одержувача (стягувача) аліментів з ОСОБА_1 на ОСОБА_3 .

Отже, питання про зміну способу і порядку виконання рішення судом не розглядалося.

Заявник просить у скарзі зобов`язати державного виконавця Солом`янського РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Цапенко С.М. зарахувати платежі, сплачені за виконавчим листом № 201/5354/15 від 19.10.2015р. на ім`я ОСОБА_3 в рамках виконавчого провадження № 49115456, в рахунок погашення заборгованості, оскільки на думку, заявника , рішення суду про стягнення аліментів ним виконувалося.

Стаття 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює порядок стягнення аліментів, який визначається законом. Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Доводи заявника з приводу того, що ним виконане рішення суду про стягнення аліментів не приймаються судом, оскільки заявник, на власний розсуд, оминаючи установлений законом порядок зміни способу виконання рішення судом, самостійно змінив спосіб виконання рішення, сплачуючи аліменти не стягувачу, а отримувачу (власнику аліментів).

Аналізуючи наведені норми та вивчивши обставини справи, суд доходить висновку, що дії державного виконавця під час складення розрахунку заборгованості по аліментам були правомірними і відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а здійснення нарахування (перерахування) заборгованості станом на 01.20.2019р. вчинене на виконання рішення суду, яким державного виконавця зобов`язано здійснити перерахунок заборгованості по сплаті аліментів.

Такими діями права чи свободи боржника порушено не було, оскільки, як було вказано вище, питання про зміну способу і порядку виконання рішення судом не розглядалося, а тому заявник фактично не виконав рішення суду у спосіб, встановлений у виконавчому документі. Виконавець, який зобов`язаний був здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, також із такою заявою до суду не звертався. В свою чергу, зарахування державним виконавцем Солом`янського районного ВДВС міста Київа ГУ ТУЮ у м. Києві Максименком М.Ф. в рахунок заборгованості по аліментам платежів заявника, здійснених на банківську картку доньки ОСОБА_3 , суперечило порядку примусового виконання рішень у спосіб, встановлений у виконавчому документі по справі № 201/5354/15-ц.

Згідно з ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Аналогічно врегульовано вказане питання нормами матеріального права. Так, ч. 3 ст. 195 СК України визначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів судом не вирішувався.

Отже, у діях державного виконавця відсутні порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо не зарахування сплачених боржником на користь ОСОБА_3 платежів, у зв`язку із чим вимога заявника про зобов`язання державного виконавця зарахувати ці платежі не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 83, 259, 260, 353, 447, 450, 451, 452 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 (заінтересовані особи ОСОБА_1 , головний державний виконавець Солом`янського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції Цапенко Світлана Миколаївна, ОСОБА_3 ) на бездіяльність головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції Цапенко Світлана Миколаївна щодо не зарахування платежів в рахунок аліментів, сплачених за виконавчим листом, визнання незаконними дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості за виконавчим листом, зобов`язання головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції Цапенко Світлану Миколаївну зарахувати платежі, сплачені за виконавчим листом № 201/5354/15 в рамках виконавчого провадження № 49115456 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 06 березня 2020 року.

Суддя О.С. Наумова