Ухвала

28 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 431/891/20

провадження № 61-14036ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 23 червня 2020 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про виплату заборгованості за несвоєчасний розрахунок при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Старобільського районного суду Луганської області з позовом до ГУ НП в Луганській області про виплату заборгованості за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 23 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ГУ НП в Луганській області на користь ОСОБА_1 кошти за невикористану відпустку у розмірі 593,30 грн.

Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог за необґрунтованістю.

Стягнуто з ГУ НП в Луганській області на користь держави судовий збір в розмірі 2 102 грн.

17 липня 2020 року позивачем подано апеляційну скаргу на вказане рішення суду.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 23 червня 2020 року.

14 вересня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 23 червня 2020 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 10 серпня 2020 року в зазначеній справі.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження в частині оскарження рішення Старобільського районного суду Луганської області від 23 червня 2020 року, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, з урахуванням такого.

Згідно із частиною першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

ЦПК України не передбачено права на оскарження у касаційному порядку рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному провадженні.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження в частині оскарження рішення Старобільського районного суду Луганської області від 23 червня 2020 року у справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 9 частини третьої статті 2, частиною третьою статті 3, частиною першою статті 389, статтею 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 23 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про виплату заборгованості за несвоєчасний розрахунок при звільненні - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська