Справа № 166/359/20 Головуючий у 1 інстанції: Лозицький С. О.
Провадження № 22-ц/802/949/20 Категорія: 70 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

розглянувши в письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 , поданою в його інтересах представником Терлецьким Олександром Миколайовичем, на рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 20 липня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 09.02.2003 року, рішенням суду від 12.09.2017 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач вказує, що після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, відповідач не приймає участь у матеріальному утриманні дітей.

Зазначає, що сім`я перебуває у важкому матеріальному становищі та є малозабезпеченою. Вона перебуває у відпустці по догляду за дочкою ОСОБА_5 до досягнення нею шести років у зв`язку із наявністю в останньої захворювання серця, а тому не має можливості на даний час працювати та отримувати стабільний дохід. Окрім того, син ОСОБА_4 є дитиною-інвалідом та знаходиться на обліку в сімейного лікаря КП «Ратнівський центр первинної медичної допомоги» з приводу захворювання: діагноз: вроджена вада серця, стан після операції ОСОБА_1 з приводу транспозиції магістральних судин з інтактною міжшлунковою перегородкою НК І ст.

У зв`язку з цим просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_7 та дочку ОСОБА_8 у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень щомісяця на кожну дитину та на сина ОСОБА_9 у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 20 липня 2020 року позов задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі по 1500 гривень на кожну дитину, та на утримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 2500 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 квітня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині визначення розміру аліментів на дітей, відповідач через свого представника ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при неправильній оцінці поданих доказів, а висновки суду вважає такими, що не відповідають обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано те, що він заперечував проти заявленої суми, оскільки вона є непомірною та великою для відповідача та просить стягувати з нього 3400 грн щомісяця. Фактично суд не взяв до уваги те, що, максимальний розмір аліментів, який може стягуватися з боржника, не повинен перевищувати 50% доходів цієї особи. З наведених підстав просив рішення суду в оскаржуваній частині змінити, а саме присудити стягувати з ОСОБА_2 , аліменти на синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1200 грн та на дочку ОСОБА_5 -1000 грн, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.04.2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення учасників справи як малозначна, відповідно до норм частини 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В той же час наведеним вимогам оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дітей з урахуванням їхніх потреб. При цьому відповідач не відмовляється сплачувати кошти на утримання спільних дітей, але між сторонами виникають суперечки щодо розміру такого утримання з урахуванням віку дітей та їх потреб.

З наведеним висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується частково, враховуючи наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони з 09.02.2003 року по 12.09.2017 року перебували у шлюбі.

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 12.09.2017 року шлюб між ними було розірвано.

Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є сторони у справі.

Згідно з копіями консультативних висновків спеціалістів від 01.03.2019 та від 30.10.2019, висновку лікарської консультативної комісії №8 від 16.01.2020, довідки сімейного лікаря КП «Ратнівський центр первинної медичної допомоги», син ОСОБА_11 є дитиною-інвалідом та знаходиться на обліку в сімейного лікаря КП «Ратнівський центр первинної медичної допомоги» з приводу вродженого захворювання серця та стану після операції.

Як вбачається із консультативного висновку спеціаліста від 30.10.2019 року, дочка ОСОБА_5 також потребує відповідного догляду та лікування у зв`язку із встановленим їй діагнозом (а.с.20).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із статтями 180, 191 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статей 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов`язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявності рухомого та нерухомого майна , грошових коштів, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід ураховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц.

В той же час колегія суддів погоджується з доводом апелянта щодо неврахування судом першої інстанції усіх належних обставин при визначенні розміру аліментів. Серед обставин, передбачених ст.182 СК України, які мають бути враховані судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, слід враховувати матеріальне становище платника аліментів.

З наявної в матеріалах справи довідки про доходи ОСОБА_2 вбачається, що розмір його щомісячного доходу становить 4723,00 грн, що був на час розгляду справи мінімально гарантованим державою.

Проте, визначений судом оскаржуваним рішенням загальний розмір аліментів становить 5500 грн, що перевищує отримуваний відповідачем місячний дохід.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

З урахуванням наведених норм та встановленого законом принципу рівності прав дітей на матеріальне утримання та рівності обов"язків батьків з надання такого утримання, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованим посилання апелянта на те, що при визначенні розміру аліментів суд має враховувати доходи платника.

Верховний Суд у своїй постанові від 25 вересня 2019 року по справі № 755/14148/18 зазначив про те, що суди при ухваленні своїх рішень про стягнення аліментів, насамперед, мають керуватися інтересами дітей, які мають право на достойний рівень матеріального забезпечення.

Судом першої інстанції на утримання двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було стягнуто аліменти у розмірі по 1500 грн на кожного.

Прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» для дітей віком до 6 років з 01 січня 2020 року становить 1779 грн з подальшим його збільшенням, а для дітей від 6 до 18 років - 2218 грн.

Розміри мінімальної заробітної плати на 2020 рік затверджені Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 р. N 294-IX.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» у 2020 році розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі з 1 січня встановлений у 4723 гривні. З 01 вересня 2020 року мінімальна заробітна плата в Україні становить 5000 грн.

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду вважає, що з відповідача на дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5 підлягають стягненню аліменти у розмірі по 1200 грн на кожного щомісячно, з урахуванням встановленого законом мінімального розміру таких аліментних зобов`язань.

У зв`язку з тим, що син ОСОБА_4 перебуває в особливих потребах, з огляду на зазначене вище, апеляційний суд вважає за доцільне стягнути на його утримання аліменти в розмірі 1500 грн.

Таке рішення відповідатиме принципу справедливості та враховує баланс інтересів усіх дітей відповідача, на утримання яких стягуються аліменти, а також матеріальний стан платника аліментів.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивач у майбутньому не позбавлена права на пред`явлення вимог до платника аліментів про стягнення понесених додаткових витрат на дітей (в тому числі і пов"язаних з хворобою), відповідно до норм статті 185 СК України, а також при наявності обставин зміни матеріального або сімейного стану чи стану здоров"я - про зміну розміру аліментів.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на зазначені обставини увагу не звернув, у зв`язку з чим рішення суду в частині визначення розміру аліментів підлягає зміні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення або зміни рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, зважаючи на невірне вирішення справи судом першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни визначеного судом розміру коштів на утримання неповнолітніх дітей позивача та відповідача.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , подану в його інтересах представником ОСОБА_10 , задовольнити частково.

Рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 20 липня 2020 року в частині визначення розміру аліментів змінити, встановивши розмір таких аліментів у твердій грошовій сумі: на сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по 1200 (одній тисячі двісті) гривень на кожну дитину, та на утримання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 квітня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2020 року.

Головуючий

Судді