Ухвала

29 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 357/11405/18

провадження № 61-13680ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Воробйової І. А. розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цілісний майновий комплекс 103» в інтересах якого діє адвокат Ліхітченко Геннадій Володимирович на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Цілісний майновий комплекс 103», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 69 159,42 грн, відшкодування моральної шкоди у розмірі 600 000 грн, а всього стягнуто 669 159,42 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

До Верховного Суду 11 вересня 2020 року ТОВ «Цілісний майновий комплекс 103» в інтересах якого діє адвокат Ліхітченко Г. В., подано касаційну скаргу на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2020 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 ЦПК України.

Також, заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження, в касаційній скарзі зазначає, що повний текст постанови апеляційного суду отримано 13 серпня 2020 року, проте, доказів про дату отримання копії постанови апеляційного суду, не надано.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про поновлення строку на касаційне оскарження, судом враховано, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним

з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими

і непереборними обставинами. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення,

що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Згідно із частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала,

не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнано неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цілісний майновий комплекс 103» в інтересах якого діє адвокат Ліхітченко Геннадій Володимирович на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2020 року, залишити без руху і надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Якщо заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, з наданням відповідних доказів, не буде подано особою у зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Воробйова