Справа № 739/1898/19
Номер провадження 2/739/137/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м.Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Кочура О.О.,

за участі: секретаря - Худорба Р.Г.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання за ним права власності в порядку спадкування на житловий будинок із надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , після смерті матері відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що прийняв спадщину належним чином, оскільки на день смерті матері вони проживали разом. Факт належності будинку його матері підтверджується довідкою Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на даний житловий будинок, нотаріус роз`яснила, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, а жоден з вищезазначених документів ним не був наданий.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та без фіксації судового засідання технічними засобами.

Представник відповідача - Ларинівської сільської ради у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, в якій зазначив, що позовні вимоги визнають в повному обсязі.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Фаївка, Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла ОСОБА_2 (а.с.6).

З наявної у матеріалах справи довідки виконавчого комітету Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області №04-05/79 від 20.10.2019 року вбачається, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за даними погосподарських книг (за 1986-1990; 1991-1995 роки) значилась власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , розташований будинок літера «А-1», 1950 року спорудження, гараж літера «Г-1», погріб літера «п/г», загальна вартість даного житлового будинку та надвірних будівель становить 28 707 грн.00 коп. (а.с.11-13,14). Водночас право власності на вказаний житловий будинок та надвірні будівлі у порядку, передбаченому законодавством зареєстроване не було.

Згідно ч.3, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

До набрання чинності вказаним законом, державну реєстрацію права власності на житлові будинки та споруди регулював ряд нормативних актів, зокрема такі, як «Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», затверджена наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих», затверджена наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та інші.

За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Отже, записи у погосподарських книгах, у період дії вказаних нормативно-правових актів, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, записами в погосподарських книгах виконавчого комітету Ларинівсьої сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області підтверджується право приватної власності ОСОБА_2 на житловий будинок, збудований у 1950 році, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_1 від 16.10.2019 року (а.с.7).

Згідно довідки виконкому Ларинівської сільської ради №02-31/274 від 16.10.2019 року, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті постійно проживала в с.Фаївка, Новгород-Сіверського району

Чернігівської області, з: сином - ОСОБА_1 , який прийняв спадщину фактичним володінням спадковим майном; та співмешканцем ОСОБА_3 (а.с.10).

Згідно ч.1 ст.529 Цивільного кодексу УРСР (далі - ЦК УРСР), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Частиною 2 ст. 548 ЦК УРСР визначалося, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Отже, згідно ст.ст. 529, 548,549 ЦК УРСР ОСОБА_1 будучи спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, належним чином прийняв спадщину своєї матері ОСОБА_2 , до складу якої також входить право власності на вказаний вище житловий будинок, з моменту її відкриття перейшла до єдиного спадкоємця за законом, тобто до позивача. При цьому відомості про наявність будь-яких інших спадкоємців у суда відсутні.

Проте позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вказаний житловий будинок, оскільки відсутні документи, які посвідчували право власності спадкодавця на вказане майно (а.с.8).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За таких обставин, враховуючи, що позивач набув право власності на житловий будинок, який належав його матері ОСОБА_2 , однак це право не визнається через відсутність на будинок правовстановлюючих документів, суд вважає за необхідне захистити майнові права позивача, визнавши за ним у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно позов підлягає задоволенню повністю.

Стосовно надвірних будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , суд враховує, що вони призначені для обслуговування вказаного вище житлового будинку, розташованого за цією ж адресою.

Відповідно до статті 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки надвірні будівлі є приналежностями головної речі - житлового будинку, то визнання права власності на нього є визнанням права власності на відповідні господарські будівлі, тому окреме визнання права власності на такі будівлі законодавством не вимагається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.186, 392 ЦК України, ст.ст.529, 548, 549 ЦК УРСР, «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР», ст.ст.76-81, 83, 200, 206, 247, 258-259, 263-268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Ларинівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП № НОМЕР_2 , право власності у порядку спадкування за законом, на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ). Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.О.Кочура