Дата документу 16.03.2020 Справа № 337/20/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 337/20/20 Головуючий у 1 інстанції Котляр А.М.
Провадження №22ц/807/1060/20 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2020 року про передачу на розгляд іншого суду справи за поданням державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Фуклєвої Інни Федорівни про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2020 року державний виконавець Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Фуклєва Ф.І. звернулась до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2020 року справу за поданням державного виконавця Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Фуклєвої І.Ф. передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Постановляючи ухвалу про передачу справи до іншого суду, Хортицький районний суд м. Запоріжжя виходив з того, що вирішення процесуального питання, пов`язаного з виконанням судового рішення в цивільній справі, врегульовано розділом VI ЦПК України та на ці правовідносини не розповсюджуються правила ч.1 ст. 30 ЦПК України (виключна підсудність), які регулюють умови визначення підсудності спорів, які розглядаються за правилами позовного провадження, тому подання державного виконавця щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, повинно бути передано на розгляд суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, яким в даній справі є Жовтневий районний суд м. Запоріжжя.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2020 року, та направити справу до Хортицького аройнного суду м. Запоріжжя для прийняття рішення про відкриття провадження.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував того, що майно, щодо якого державний виконавець просить визначити частку у майні боржника ОСОБА_1 , а саме: квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Хортицького району м. Запоріжжя, тому на підставі ч. 1 ст. 30 ЦПК України відноситься до юрисдикції Хортицького районного суду м. Запоріжжя, на території юрисдикції (підсудності) якого знаходиться спірне нерухоме майно.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 лютого 2020 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито та призначено справу до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 17 лютого 2020 року (а.с. 51-52) особам, які беруть участь у справі, надавався строк до 10 березня 2020 року для надання можливих відзивів на вищезазначену апеляційну скаргу позивача.

Однак, в строк визначений судом на адресу апеляційного суду відзивів від осіб, які беруть участь у справі, на вищезазначену апеляційну скаргу, не надійшло.

В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

21 лютого 2020 року від представника Хортицького ВДВС м. Запоріжжя до апеляційного суду надійшла заява про закриття провадження, яка мотивована тим, що 18 лютого 2020 року до Хортицького районного суду м. Запоріжжя подано заяву про залишення подання державного виконавця Хортицького ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Фуклєвої І.Ф. про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами без розгляду.

Проте, колегія суддів зазначає, що вирішення цього питання на стадії апеляційного перегляду ухвали про передачу справи до іншого суду, не входить до компетенції суду апеляційної інстанції, оскільки повинно вирішуватися належним судом при розгляді подання по суті.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 10 цього Закону до заходів примусового виконання рішення відноситься, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, у тому числі якщо боржник володіє ним спільно з іншими особами.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (частина 1 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною 6 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами визначений статтею 443 ЦПК України, згідно з якою питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

При цьому, частиною 1 статті 446 ЦПК України передбачено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Вбачається, що державний виконавець звернулась до суду із вищезазначеним поданням, яке стосується процесуального питання, пов`язаного з виконанням виконавчого листа № 2-331/368/2016, виданого 16 березня 2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя (а.с. 7).

Таким чином, суд першої інстанції, враховуючи, що подання державного виконавця Хортицького ВДВС у м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Фуклєвої І.Ф. про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами не підсудне Хортицькому районному суді м. Запоріжжя, дійшов обґрунтованого висновку про передачу справи за вказаним поданням до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за підсудністю.

Доводи апеляційної скарги, що визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами має бути розглянуто за правилами виключеної підсудності є необґрунтованими, оскільки правила частини 1 статті 30 ЦПК регулюють умови визначення підсудності спорів, які розглядаються за правилами позовного провадження, та не регулюють підсудність процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, та підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.375, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 січня 2020 року про передачу на розгляд іншого суду цієї справи залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 16 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді: