Справа № 467/1351/19
Провадження № 2/467/74/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Кологривої Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно у виді земельної ділянки площею 6.4966 га з кадастровим № :09:000:0029, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, яку він прийняв шляхом подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. До нотаріуса з заявою про прийняття спадщини по заповіту, складеному 18 серпня 2016 року, звернувся також відповідач ОСОБА_3 , якому 01 листопада 2018 року державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бойченко В.А. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом вказану на земельну ділянку. Посилаючись на те, що рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2019 року заповіт було визнано нікчемним, прохав визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, видане на ім`я відповідача. Крім того, зазначив, що у Арбузинській державній нотаріальній конторі йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинні стосунки як сина і батька між ним та померлим ОСОБА_4 , оскільки у написанні їхніх прізвищ є розбіжності у документах.

Відповідач відзив суду не подав.

Ухвалою суду від 06 лютого 2020 року у державного нотаріуса Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бойченко В.А. судом витребувано спадкову справу, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 .

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що позивач доводиться йому рідним братом, їхнім рідним батьком був ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони разом у дитинстві проживали у смт АДРЕСА_1 . І.Франка. Після смерті батька він отримав у державного нотаріуса Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бойченко В.А. свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Оскільки за рішення суду заповіт батька скасовано, тому і свідоцтво про право на спадщину є недійсним.

Вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Положення п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України регламентують, що суд може встановлювати факти родинних відносин між фізичними особами.

Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Аналогічно, згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 у віці 81 рік, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Арбузинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Після його смерті залишилося спадкове майно земельна ділянка площею 6.5 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, яка належала померлому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 589724 на праві власності.

Як видно із копії спадкової справи № 31/2018, заведеною Арбузинською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, сторони у визначений законом строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька.

Постановою державного нотаріуса Арбузинської державної нотаріальної контори від 22 січня 2019 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 у зв`язку з розбіжністю у написанні прізвищ спадкодавця та спадкоємця у свідоцтві про смерть спадкодавця і у свідоцтві про народження спадкоємця.

Згідно даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Хлебнівською сільрадою Білогірського району Кримської області 10 травня 1962 року на ім`я ОСОБА_1 , останній народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його батьками записані ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

З свідоцтва народження серії НОМЕР_3 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Арбузинського районного управління юстиції у Миколаївській області 21 січня 2014 року на ім`я ОСОБА_3 видно, що останній народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його батьками записані ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

В судовому засіданні свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 пояснили, що вони знають сторін з дитинства як рідних братів, знали і їхніх батьків ОСОБА_4 і ОСОБА_8 . З позивачем обоє свідків є однолітками, разом навчалися у школі в одному класі. Підтвердили, що ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_3 доводилися рідним батьком та сином.

Суд визнає достовірність свідчень вказаних свідків, оскільки вони тривалий час знають сторін. Свідчення свідків не суперечать свідченням сторін, а також доказам, які є в матеріалах справи та були досліджені в судовому засіданні.

Встановлення в судовому порядку факту родинних відносин необхідно позивачу для юридичного оформлення спадщини.

Можливість встановлення факту родинних відносин між позивачем та спадкодавцем в адміністративному порядку на час розгляду справи втрачена.

Враховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на неможливість оформлення позивачем спадщини без встановлення факту родинних відносин, суд приходить до висновку про задоволення заяви щодо встановлення родинних відносин між позивачем та померлим ОСОБА_4 .

Окрім цього, ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Садове Арбузинського району Миколаївської області за життя ОСОБА_4 склав на ім`я ОСОБА_3 заповіт, яким заповів останньому належну йому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 589724 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 6.5 га, що розташована на території Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області, та усе те, що йому буде належати на день смерті і на що за законом матиме право.

Вказаний заповіт посвідчений секретарем виконкому Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області Кущевою Т.А. 18 серпня 2016 року.

01 листопада 2018 року державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бойченко В.А. на ім`я ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається із земельної ділянки площею 6,4966 га, кадастровий номер :09:000:0029, що розташована на території Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області та належала ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 589724, виданого 21 серпня 2006 року Арбузинською районною державною адміністрацією Миколаївської області.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2019 року визнано нікчемним заповіт, складений від імені ОСОБА_4 , посвідчений 18 серпня 2016 року секретарем виконкому Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області Кущовою Т.А., зареєстрований у реєстрі за № 7.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з пунктом 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно із положеннями статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України встановлено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Згідно зі статтею 1296 ЦК України спадкоємці як за законом, так і за заповітом мають право звернутись до нотаріуса за видачею їм свідоцтва про право на спадщину.

Порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину врегульовано статтею 1301 ЦК України, якою передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) зроблено висновок, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо.

По даній справі суд констатує порушення спадкових прав позивача видачею відповідачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки згідно частиною першою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, виданого на ім`я відповідача ОСОБА_3 недійсним у зв`язку з визнанням заповіту, на підставі якого було видано вказане свідоцтво, нікчемним за рішенням суду.

У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За таких обставин, оскільки відповідач у підготовчому судовому засіданні визнав позовні вимоги повністю, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судовий збір у розмірі 576 грн. 30 к., з державного бюджету має бути повернуто позивачу судовий збір у сумі 576 грн. 30 к.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом задовольнити.

Встановити факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , доводився рідним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 01 листопада 2018 року державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області Бойченко В.А. на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 6.4966 га з кадастровим № :09:000:0029, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Арбузинської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області та зареєстроване у реєстрі за № 1290.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 576 (п`ятсот сімдесят шість) грн. 30 к.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 10 березня 2020 року.

Суддя Т.М.Кологрива