Провадження № 2/742/939/20
Єдиний унікальний № 742/1672/20
21 вересня 2020 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді - Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Риндя Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: виконавчий комітет Прилуцької міської ради, про визнання права власності на майно -,
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
У червні 2020 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд визначити, що розмір частки ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становить 1 / 3 частину. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1 / 3 частину квартири АДРЕСА_1 .
Аргументує свої вимоги тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 .
Згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.01.1995 року вищевказана квартира належала на праві власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.
19 квітня 2018 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави визнано недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та встановлено над ним опіку, визнавши опікуном його двоюрідну сестру ОСОБА_1 .
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 січня 2020 року визнано за ОСОБА_2 право власності на 1 / 3 частини квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач в силу свого фізичного стану втратив оригінал свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 .

З приводу отримання дублікату вищевказаного свідоцтва про право власності на житло опікун позивача звернувся до виконавчого комітету Прилуцької міської ради, але останнім повідомлено, що для цього необхідно надання заяви від всіх співвласників. Після цього вони звернулись до відповідача із пропозицією надати відповідні документи, але від нього ніякої відповіді не надійшло.

В досудовому порядку спір вирішити не можливо.

Відповідач не скористалася своїм правом на надання відзиву на позовну заяву.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 червня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду в порядку загального провадження на 10 год. 30 хвилин 20 липня 2020 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 30 липня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду на 10 год. 00 хв. 21 вересня 2020 року.

ІІІ. Позиції сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.

Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 18.01.1995 року виданого Прилуцьким м`ясокомбінатом, власниками квартири АДРЕСА_1 зазначені: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.4)

Відповідно до довідки комунального підприємства «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради №1100 від 06.05.2019 року, станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 (а.с.9).

Згідно з листа виконавчого комітету Прилуцької міської ради Чернігівської області №012-10/Г-282 від 27.04.2020 року, ОСОБА_1 повідомлено про неможливість видати дублікат свідоцтва про право власності на житло від 18 січня 1995 року на квартиру АДРЕСА_2 , у зв`язку з відсутністю заяви підписаної всіма співвласниками вказаної квартири та ненадання відповідного пакету документів(а.с.8)

В газеті «Прилуччина» №22 (15518-15519) від 28 травня 2020 року розміщено оголошення про втрачення свідоцтва про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_3 , видане на ім`я ОСОБА_4 та членів її сім`ї: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.14).

21.05.2020 року ОСОБА_1 як опікун ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_3 з заявою про надання копії паспорта та ідентифікаційного номера останньої для звернення з приводу отримання дублікату свідоцтва про право власності на житло від 18.01.1995 року(а.с.10)

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 січня 2020 року за ОСОБА_4 визнано право власності на 1 / 3 частини квартири АДРЕСА_2 . За ОСОБА_2 визнано право власності на 1 / 3 частини квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6,7)

Відповідно до рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 19 квітня 2018 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано недієздатним та встановлено над ним опіку, визнавши опікуном його двоюрідну сестру ОСОБА_1 (а.с.11).

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини про міжнародно-правові механізми захисту права власності, до основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини 1948 р. та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод 1950 р. (основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу).

Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (ч.1 ст. 20 ЦК України, ст. 3, 4 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Потреба у визначенні часток майна в судовому порядку виникає як за життя співвласників спільної сумісної власності, так і у разі смерті одного з них.

Так згідно з п.5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.95 частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що «зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом установлено, що на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 видано свідоцтво про право власності на житло від 18.01.1995 року, що посвідчує належність їм на праві власності квартири за адресою: АДРЕСА_3 . На даний час вищевказане свідоцтво втрачено.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 січня 2020 року за ОСОБА_4 визнано право власності на 1 / 3 частини квартири АДРЕСА_2 .

Оскільки частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, а матеріали справи не містять доказів щодо можливих підстав для відступлення від рівності часток, то іншим співвласникам вищевказаної квартири також належить по 1 / 3 частині квартири.

Таким чином, ОСОБА_2 належить 1 / 3 частина квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

VI. Судові витрати.

Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись вищевикладеним, на підставі ст. ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 263, 264, 265,280-281, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: виконавчий комітет Прилуцької міської ради, про визнання права власності на майно - задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , розмір частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 , що становить 1 / 3 частина.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на 1 / 3 частину квартири АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заяв. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.В.Коваленко