ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. Херсон

Справа №657/220/18

Провадження №22ц/819/37/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

судді: Кузнєцова О.А.

Приходько Л.А.

секретар судового засідання: Шибінська А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Каланчацького комунального унітарного підприємства «Джерело» Каланчацької селищної ради Херсонської області на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 19 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Скригун В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Каланчацького комунального унітарного підприємства «Джерело» Каланчацької селищної ради Херсонської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Каланчацького комунального унітарного підприємства «Джерело» Каланчацької селищної ради Херсонської області (далі ККУП «Джерело») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що він з 14 березня 2017 року працював на посаді головного інженера ККУП «Джерело».

Наказом директора підприємства №81-к від 19 грудня 2017 року був звільнений з роботи за прогул без поважних причин відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України. Звільнення відбулося на підставі доповідної записки та акту про факт його відсутності на робочому місці від 15 грудня 2017 року. Позивач, посилаючись на незаконність наказу про його звільнення з роботи за допущення прогулу 15 грудня 2017 року, вказав, що протягом робочого дня перебував на території підприємства, у своєму кабінеті, де виконував роботу з підготовки документації.

Протиправними діями роботодавця, пов`язаними з незаконним звільнення з роботи, відповідач завдав йому глибоких душевних страждань, що призвело до головної болі, викликало дратівливість та безсоння, втрату нормальних життєвих зав`язків, що вимагає додаткових зусиль для організації життя позивача та членів його сім`ї.

З урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просив поновити строк звернення до суду; скасувати наказ №81-к від 19 грудня 2017 року «Про звільнення з роботи за прогул без поважних причин»; поновити його на роботі; стягнути з ККУП «Джерело» середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 166 641, 86 грн. та в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 9000,00грн.

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 19 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Ухвалено поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом.

Скасовано наказ № 81-к від 19 грудня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_1 з роботи за прогул без поважних причин», як незаконний.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного інженера Каланчацького комунального унітарного підприємства «Джерело» Каланчацької селищної ради Херсонської області.

Стягнуто з ККУП «Джерело» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 177 404,92 грн. без утримання податків та інших обов`язкових платежів та моральну шкоду в сумі 2000,00 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ККУП «Джерело», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скарга мотивована тим, що суд безпідставно не прийняв до уваги належні докази про відсутність ОСОБА_1 на роботі 15 грудня 2017 року близько 5 годин та не дав оцінки показам свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які показали, що спілкувалися з позивачем 15.12.2017 року в один й той же час (близько 11 години), перебуваючи у різних місцях населеного пункту, а свідок ОСОБА_4 під час надання пояснень не зміг вказати коли саме відвідував ККУП «Джерело» та спілкувався з ОСОБА_1 , хоча суд у рішенні зазначив, що ця зустріч відбулася того ж дня.

Також суд не дав належної оцінки показам вказаних свідків з огляду на письмові пояснення ОСОБА_1 щодо факту відсутності на роботі та первинні пояснення позивача про те, що він протягом робочого часу 15.12.2017 року постійно перебував у службовому кабінеті; ні з ким не спілкувався; територію підприємства не залишав.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , вказавши про законність та обґрунтованість рішення суду, просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники ККУП «Джерело» апеляційну скаргу просили задовольнити з підстав, викладених у скарзі. Пояснили, що, обіймаючи посаду головного інженера підприємства, ОСОБА_1 мав окремий службовий кабінет, який є його визначеним місцем роботи. 15 грудня 2017 року позивач з 07:30 був присутнім на службовій нараді, де йому було оголошено догану, а з 08:15 до 14:00год. відсутній на робочому місці без поважних причин, про що складено відповідний акт та службові записки, що підтверджено показами свідків.

Того дня ОСОБА_1 не перебував разом із робітниками бригади, яка здійснювала поточні ремонтні роботи мережі водопостачання на території смт. Каланчак. Також були відсутні аварійні ситуації пов`язані із необхідністю перебування позивача, як головного інженера підприємства, за його межами.

Оскільки позивач допустив прогул без поважних причин, то був звільнений у відповідності до вимог трудового законодавства.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як таке, що є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим та перевіреним судом фактичним обставинам справи, підтвердженим належними доказами.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 14 березня 2017 року ОСОБА_1 працював в Каланчацькому комунальному унітарному підприємстві «Джерело» Каланчацької селищної ради Херсонської області на посаді головного інженера.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Наказом директора ККУП «Джерело» №03 від 02 січня 2015 року затверджено Правила внутрішнього трудового розпорядку для робітників підприємства, відповідно до п.5.1 визначений основний робочий час з 07:30год.; обідня перерва 12:00-12:45год.; закінчення робочого часу о 16:30год., а у п`ятницю 15:30год. (т.1 а.с.70-75).

З метою посилення контролю за використанням робочого часу, дотриманням трудової дисципліни, правил внутрішнього розпорядку та виконання посадових обов`язків наказом директора №42п від 06 грудня 2017 року на підприємстві створена постійно діюча комісія з контролю за додержанням трудової дисципліни (т.1 а.с.108).

Згідно акту про факт відсутності працівника на робочому місці від 15 грудня 2017 року ОСОБА_1 був відсутнім на роботі з 08:15 до 12:00год.та з 13:00 до 14:00год. Актом також зафіксований факт відсутності у цей день аварій, поривів на водопровідно-каналізаційних мережах та обладнанні ( т.1 а.с.111).

Факт відсутності на роботі ОСОБА_1 протягом вказаного робочого часу підтвердив голова комісії з контролю за додержанням трудової дисципліни на підприємстві ОСОБА_6 , подавши керівництву доповідну записку від 15 грудня 2017 року, в якій зазначив, що головний інженер не попереджав про наявність поважних причин відсутності на роботі (т.1 а.с.112).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 від 19 грудня 2017 року він був відсутнім 15 грудня 2017 року на території підприємства лише з 08:15 до 08:30год., так як відлучався додому за інформаційним носієм (флешкою). Весь інший час знаходився в робочому кабінеті, де працював з документами та над звітом. До кабінету ніхто не заходив, а тому могло скластися враження про його відсутність на робочому місці (т.1 а.с.117).

Відповідно до ст.40 ч.1 п.4 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку вчинення працівником прогулу ( в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Встановлено, що наказом директора №81к від 19 грудня 2017 року ОСОБА_1 був звільнений з посади головного інженера ККУП «Джерело» за здійснений прогул 15 грудня 2017 року, відсутність на роботі близько 5 годин протягом робочого дня, без поважних причин, згідно ст.40 п.4 КЗпП України. З наказом про звільнення ОСОБА_1 був ознайомлений того ж дня (т.1, а.с.124).

Звільнення відбулося за відсутності попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), у зв`язку з відсутністю такого органу та представника на підприємстві.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що звільнення ОСОБА_1 відбулося з порушенням вимог трудового законодавства: позивач не був ознайомлений з актом про відсутність на роботі від 15 грудня 2017 року; роботодавець не вирішив питання про застосування більш м`якого заходу дисциплінарного стягнення ніж звільнення; при наявності суперечливих показів свідків, які склали акт про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці.

Проте погодитися з висновком суду не можна.

Згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один із заходів стягнення догана або звільнення.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Статтею 149 КЗпП України визначений порядок застосування дисциплінарних стягнень, відповідно до якого до застосування такого стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Наведена норма права не передбачає обов`язкового ознайомлення порушника трудової дисципліни з актом про відсутність на роботі та не пов`язує такі обставини з його поновленням на посаді.

Зібрані у справі докази свідчать, що ОСОБА_1 неодноразово притягався до дисциплінарної відповідальності та йому оголошувалися догани наказами від 04 та 15 грудня 2017 року за порушення трудової дисципліни. На підтвердження цих обставин відповідачем були надані суду відповідні документи, а отже стверджувати, що підприємство при вирішенні питання про звільнення позивача, в порушення вимог ст. 149 КЗпП України, не врахувало обставини, які характеризують попередню роботу працівника за посадою, є безпідставними.

Ухвалюючи по справі рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі, суд фактично в основу такого рішення поклав покази свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що позивач 15 грудня 2017 року близько 11:00 год перебував на робочому місці у службовому кабінеті в ККУП «Джерело» та біля насосної станції в смт. Каланчак.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо необхідності критичної оцінки показів цих свідків, як таких, що суперечать іншим встановленим по справі належним та допустимим доказам.

Так, слід відзначити, що звернувшись до суду в січні 2018 року позивач стверджував, що за виключенням відсутності його на робочому місці з 08:15 до 08:30 год., в інший робочий час 15 грудня 2017 року перебував у своєму службовому кабінеті, територію підприємства не залишав, до кабінету інші особи не заходили, що також знайшло своє відображення у письмових поясненнях останнього від 19 грудня 2017 року.

В ході розгляду справи, позивач змінив свої пояснення, вказавши про те, що зазначеного дня о 09:00год. та близько 11:00год. спілкувався у кабінеті зі свідками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , а також, перебуваючи на території насосної станції, зі свідком ОСОБА_2 , а отже прогулу не допускав.

Однак, технічні записи судових засідань підтверджують свідчення апелянта про те, що свідок ОСОБА_4 не підтвердив факту спілкування з позивачем ОСОБА_1 саме 15 грудня 2017 року у службовому кабінеті останнього. Свідок ОСОБА_2 також плутався в поясненнях з приводу дати свого спілкування з позивачем біля приміщення насосної станції об 11:00год.

Крім того, встановлено, що 15 грудня 2017 року були відсутні випадки, які викликали б виробничу необхідність перебування ОСОБА_1 на території насосної станції смт. Каланчак та проведення ним будь-яких ремонтних робіт особисто, у відповідності до посадових обов`язків головного інженера, визначених Посадовою інструкцією.

З огляду на наведене, свідчення свідка ОСОБА_3 про спілкування з позивачем 15 грудня 2017 року близько 11:00год. у службовому кабінеті є неприйнятними та не узгоджуються з наведеними вище показами ОСОБА_2 .

Аналізуючи зібрані по справі докази можна дійти висновку про наявність у відповідача достовірно підтверджуючих доказів щодо вчинення ОСОБА_1 прогулу (відсутність на робочому місці понад три години) без поважних причин та прийняття оскаржуваного наказу №81к від 19 грудня 2017 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення у відповідності до вимог трудового законодавства, за відсутності належних та допустимих доказів щодо спростування цих обставин та правових підстав щодо поновлення позивача на посаді.

Надані у суді першої інстанції покази свідків зі сторони підприємства лише підтвердили фактичні обставини, за якими був встановлений факт відсутності 15 грудня 2017 року ОСОБА_1 на роботі та складений відповідний акт.

Інші висновки суду першої інстанції щодо протоколу засідання комісії по трудових спорах від 19 грудня 2017 року, надіслання ККУП «Джерело» трудової книжки позивачу поштою не впливають на висновок про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Ураховуючи викладене, колегія судді вважає, що рішення суду першої інстанції в порядку ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню, як таке, що ухвалене при неповному з`ясуванню обставин, що мають значення для справи та недоведеністю обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, з ухваленням у справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок звільнення.

Керуючись ст. 267, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Каланчацького комунального унітарного підприємства «Джерело» Каланчацької селищної ради Херсонської області задовольнити.

Рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 19 листопада 2019 року скасувати та прийняти по справі нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Каланчацького комунального унітарного підприємства «Джерело» Каланчацької селищної ради Херсонської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 12 березня 2020 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: О.А. Кузнєцова

Л.А. Приходько