Справа № 236/2342/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2020 м. Лиман

Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Саржевської І.В.,

за участю: секретаря - Олійник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Об`єднана територіальна громада м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою окремого провадження про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа - Об`єднана територіальна громада м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області (а.с.1-4).

06 серпня 2020 року заявник ОСОБА_1 надав до суду уточнену заяву, в якій зазначив, що у паспорті громадянина України його прізвище, ім"я та по батькові зазначено як ОСОБА_1 . Однак, в атестаті про середню освіту та дипломі про освіту його прізвище зазначено як " ОСОБА_2 ". В зв"язку з чим заявник звернувся до суду та просить встановити факт талежності йому атестату про середню освіту серії НОМЕР_1 з додатком до атестату - табелю підсумкових оцінок успішності та диплому про середньо-спеціальну освіту серії НОМЕР_2 з випискою підсумкових оцінок успішності до диплому (а.с. 28-29).

Заявник ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, заявлені вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, про що надав відповідну заяву (а.с.36).

Представник заінтересованої особи - Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, рішення ухвалити на розсуд суду (а.с.34-35).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Виконкомом Ц-міського району м. Горлівки 14 січня 1974 року, актовий запис № 67, заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Горлівка Донецької області (а.с. 9). У зазначеному свідоцтві про народження прізвище заявника зазначено російською мовою " ОСОБА_2 ".

Згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , виданому Микитівським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області 10 січня 2001 року, прізвище, ім"я та по батькові заявника - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6-8).

14 червня 1991 року заявник отримав атестат про середню освіту серії НОМЕР_1 з додатком до атестату про середню освіту - табелем підсумкових оцінок успішності, в яких його прізвище зазначено українською мовою " ОСОБА_2 " (а.с. 10).

Крім того, у дипломі про середньо-спеціалну освіту серії НОМЕР_2 з випискою підсумкових оцінок успішності до диплому № НОМЕР_5 , виданих 17 червня 1992 року, прізвище заявника також зазначено українською мовою " ОСОБА_2 " (а.с. 11-12).

Таке написання прізвища заявника не відповідає написанню його прізвища в паспорті громадянина України (а.с.6-8).

Правильне написання прізвища заявника " ОСОБА_1 " підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 , виданим Микитівським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області 10 січня 2001 року (а.с. 6-8), довідкою про одержання ідентифікаційного номеру (а.с. 8), довідкою від 18 липня 2016 року № НОМЕР_10 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 9), квитком члена профспілки № НОМЕР_6 та посвідченням водія (а.с. 11), пенсійним посвідченням № НОМЕР_7 (а.с. 13).

Між тим, прізвище заявника російською мовою зазначається як " ОСОБА_2 ", що підстверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Виконкомом Ц-міського району м. Горлівки 14 січня 1974 року, актовий запис № 67 (а.с. 9), трудовою книжкою серії НОМЕР_8 (а.с. 14-15), військовим квитком серії НОМЕР_9 (а.с. 16).

Суд зауважує, що за часів УРСР документообіг вівся російською мовою, тому при видачі атестату про середню освіту серії НОМЕР_1 з додатком до атестату про середню освіту - табелем підсумкових оцінок успішності, та диплому про середньо-спеціалну освіту серії НОМЕР_2 з випискою підсумкових оцінок успішності до диплому № НОМЕР_5 від 17 червня 1992 року, був здійснений некоректний переклад прізвища заявника з російської на українську мову.

Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки необхідний для підтвердження здобутої ним освіти.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду, якщо від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Згідно з правовими позиціями, викладеними в п.1,3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами та доповненнями) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Нормами ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При прийнятті рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Нормами ст. 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності.

Приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Дослідивши письмові докази, надані до матеріалів цивільної справи, надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 законна, обгрунтована та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись п. 6 ч. 1 ст. 315, ст. 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Об`єднана територіальна громада м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_7 , атестату про середню освіту серії НОМЕР_1 з додатком до атестату про середню освіту - табелем підсумкових оцінок успішності, виданих 14 червня 1991 року на ім`я " ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ".

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_7 , диплому серії НОМЕР_2 з випискою підсумкових оцінок успішності до диплому № НОМЕР_5 , виданих 17 червня 1992 року на ім`я " ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ".

Рішення суду набирає законної сили після спливу встановленого законом строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону від 03.10.2017 року № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Текст рішення виготовлений 22 вересня 2020 року.

Суддя -