справа № 361/1841/20
провадження № 2/361/2162/20
25 серпня 2020 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Зазимко А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи зменшення та уточнення позовних вимог, просив стягувати з ОСОБА_2 на його користь аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з відповідною індексацією аліментів згідно із законом, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позову зазначав, що 24 червня 2005 року він та ОСОБА_2 уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 14 грудня 2017 року заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу, він залишив відповідачу належну йому на праві власності квартиру та переїхав проживати до брата. Через місяць їхня дочка ОСОБА_3 переїхала проживати до нього. З цього часу дитина перебуває на його повному утриманні, відповідач ОСОБА_2 будь-якої участі у вихованні та розвитку дитини не приймає, матеріальної допомоги на утримання дочки йому не надає. Протягом 2018-2019 навчального року дочка займалася в гуртках англійської мови, продовжує вивчати англійську мову у школі "Оксфорд", отримує додаткові заняття з алгебри та геометрії, відвідує комунікаційний клуб для підлітків, також займається танцями, навчається в театральній студії. Відповідач ОСОБА_2 тимчасово не працює, постійного доходу вона не має.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, в уточненій позовній заяві просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримує, просив суд задовольнити заявлені ним уточнені позовні вимоги в повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем її проживання, про причини неявки суд вона не повідомила, відзив на позов і заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала.
За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З`ясувавши позицію позивача, провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що з 24 червня 2005 року позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі. 14 грудня 2017 року заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між ними розірвано. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розлучення батьків проживає разом із позивачем ОСОБА_1 та перебуває на повному його утриманні, що підтверджується висновком Органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області від 29 січня 2019 року за вих. № 04-22/120, яким місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено разом із батьком. Домовленості щодо утримання дитини матір`ю, яка проживає окремо від дитини, між сторонами не досягнуто.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За змістом ч. 1 ст. 12 цього ж Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України).
Відповідно ч. ч. 2, 3 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
За змістом ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
У ч. 2 ст. 184 СК України передбачено, що р озмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 своїх обов`язків щодо утримання дочки ОСОБА_3 належним чином не виконує, матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини позивачу добровільно не надає, а також те, що обов`язок по утриманню дитини законом покладено на обох батьків у рівній мірі, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину у встановленому законом мінімальному гарантованому розмірі із подальшою індексацією розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.
У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються.
Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 223, 259, 263 - 265, 280, 284, 430 ЦПК України, суд
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 16 березня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Визначений судом розмір аліментів на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щорічно підлягає індексації відповідно до закону.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом двадцяти днів з дня вручення йому копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дутчак І. М.