ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» вересня 2020 року

м. Харків

справа № 641/6926/19-ц

провадження № 22ц/818/2581/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

за участю секретаря - Колосовської А.Р.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 , представник заявника - ОСОБА_2 ,

заінтересована особа - державний нотаріус Третьої Харківської державної нотаріальної контори Лебедєва Н.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської міської ради на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2019 року в складі судді Григор`єва Б.П.

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, заінтересована особа: державний нотаріус Третьої Харківської державної нотаріальної контори Лебедєва Наталія Володимирівна про встановлення факту родинних відносин, яку в подальшому уточнив.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба, ОСОБА_3 , після смерті якої він є єдиним спадкоємцем за законом, оскільки його батько, що був єдиним сином ОСОБА_3 , теж помер.

Вказав, що заповіту померла ОСОБА_3 не залишила.

Зазначив, що через помилки в актових записах, у виправленні яких орган державної реєстрації актів цивільного стану відмовляє, він не може вступити у спадщину.

Просив встановити факт родинних відносин між ним та його бабою ОСОБА_3 .

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2019 року заяву ОСОБА_1 - задоволено; встановлено факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є бабою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не погоджуючись з рішенням суду Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що встановлений судом факт родинних відносин унеможливлює виконання Харківською міською радою обов`язку щодо подання заяви до суду про визнання майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , відумерлою спадщиною; що справа повинна розглядатися в порядку позовного провадження, оскільки вбачається спір про право; що заявником не надано належних доказів на підтвердження його родинного зв`язку зі спадкодавицею, доказів зміни померлою прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 », зокрема, свідоцтва про шлюб; доказів звернення заявника до Укрдержархіву шляхом подання генеалогічного запиту.

Ухвалою Харківського апеляційного суду у складі колегії суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І., Сащенка І.С від 03 квітня 2020 року поновлено Харківській міській раді строк на апеляційне оскарження рішення суду, відкрито апеляційне провадження у справі, зупинено дію рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2019 року та вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Ухвалою Харківського апеляційного суду у складі колегії суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І., Тичкової О.Ю. від 16 квітня 2020 року справу призначено до розгляду з повідомленням учасників справи.

16 квітня 2020 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу Харківської міської ради, в якому він просив відмовити у її задоволенні та залишити оскаржуване рішення без змін. Вказав, що у даній справі питання щодо спадкування не розглядалось, майновий спір відсутній, а лише встановлено факт родинних відносин між ним та його бабою. Зазначив, що оскаржуване рішення суду жодним чином не порушує права територіальної громади. Вказав, що свідоцтво про шлюб його баби втрачено, саме тому він і був вимушений звернутися до суду задля встановлення факту родинних відносин. Зазначив, що органом державної реєстрації відмовлено у внесенні виправлень до актового запису про шлюб його баби, оскільки згідно архівної довідки немає даних щодо підстави зміни прізвища померлої ОСОБА_3

24 червня 2020 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ Бурлака І.В. розподілено цивільну справу № 641/6926/19 (22ц/818/2581/20) за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: державний нотаріус Третьої Харківської державної нотаріальної контори Лебедєва Н.В. про встановлення факту родинних відносин, та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Бурлака І.В., судді колегії Хорошевський О.М., Яцина В.Б.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25 червня 2020 року справу призначено до розгляду з повідомленням учасників справи.

Від клопотання про витребування доказів та про виклик свідків, які надійшли до суду апеляційної інстанції 24 квітня 2020 року, в судовому засіданні ОСОБА_1 відмовився та надав копію свідоцтва про розірвання шлюбу від 09 січня 1973 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , яку долучено до матеріалів справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Харківської міської ради необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що факт родинних відносин між ОСОБА_1 та його бабою ОСОБА_3 підтверджений належними та допустимими доказами та підлягає встановленню судом в порядку окремого провадження.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно архівного витягу щодо актового запису про народження №144 від 05 травня 1928 року, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану при смт Краснопілля Сумської області, народжена дитина ОСОБА_3 (а. с. 6).

21 липня 1957 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_1 . У повному витязі щодо актового запису про шлюб № 912 від 21 липня 1957 року, складеному Холодногірським районним у м. Харкові Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, значиться прізвище жінки до реєстрації шлюбу « ОСОБА_3 », по батькові « ОСОБА_3 » (а. с. 6).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 4, 32).

Факт того, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_3 також підтверджується копією ордеру № 308575 від 14 квітня 1975 року на право зайняття квартири АДРЕСА_1 , копією довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 26 лютого 2010 року, копією акту від 21 січня 1997 року про обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_4 (а. с. 5, 28).

09 січня 1973 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. У повному витязі щодо актового запису про розірвання шлюбу №16 від 09 січня 1973 року, складеному Новобаварським районним у м. Харкові Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, значиться прізвище жінки до та після реєстрації розірвання шлюбу « ОСОБА_3 ». Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що після розірвання шлюбу ОСОБА_3 присвоєно прізвище ОСОБА_3

ОСОБА_4 є батьком заявника ОСОБА_1 (а. с. 29, 30).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 помер (а. с. 31).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а. с. 6-а).

ОСОБА_1 звертався до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області із заявою про внесення змін до актового запису про шлюб № 912 від 21 липня 1957 року, складеного на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , та до актового запису про розірвання шлюбу між ними № 16 від 09 січня 1973 року, однак висновком начальника відділу відмовлено у внесенні змін у зв`язку з розбіжністю у документах (а. с. 6).

Відповідно до положень частини першої та другої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частинами третьою, четвертою, шостої статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи: про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки.

Заінтересовані особи беруть участь у справах цієї категорії з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави.

Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Мотивуючи заяву про встановлення факту ОСОБА_1 вказав, що встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_3 необхідно йому для оформлення права на спадщину, оскільки через розбіжності у актових записах він не має іншої можливості довести свою спорідненість з померлою бабою.

Відомостей щодо наявності інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що ОСОБА_1 доведено належними та допустимими доказами факт того, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його бабою.

Доводи апеляційної скарги Харківської міської ради щодо того, що справа повинна розглядатися в порядку позовного провадження, оскільки вбачається спір про право, а також, що встановлений судом факт родинних відносин унеможливлює виконання нею обов`язку щодо подання заяви до суду про визнання майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , відумерлою спадщиною, судова колегія відхиляє.

Частиною четвертою статті 315 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний.

Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У частині першій статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно із частинами першою та другою статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Матеріали справи свідчать про те, що Харківська міська рада заперечує проти заявлених ОСОБА_1 вимог та не визнає за ним право на спадкування після смерті ОСОБА_3 , вказуючи, що претендує на спадкове майно в порядку статті 1277 ЦК України.

Однак, як вбачається з встановлених судом обставин справи, Харківською міською радою заяви про визнання спадщини після смерті ОСОБА_3 відумерлою не подавалося, рішення судом з цього приводу не ухвалювалось.

При цьому, у даній справі йдеться лише про наявність чи відсутність факту родинних відносин заявника зі спадкодавицею, оскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , не встановлено, а спір про право між ОСОБА_1 та Харківською міською радою у цій справі відсутній.

Будь-які вимоги щодо наявності у заявника права на спадкування після смерті баби або про визнання за ним права власності на спадкове майно предметом розгляду суду у межах цієї справи не були.

На підставі викладеного, колегія суддів не вважає обґрунтованими доводи Харківської міської ради щодо наявності спору про право та не вбачає підстав для залишення заяви без розгляду у зв`язку з наявністю спору про право.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 591/1590/16-ц, провадження № 61-18018св18, від 30 червня 2020 року у справі № 640/9847/19-й, провадження № 61-1365св20.

За таких умов, незалучення Харківської міської ради як заінтересованої особи не призвело до порушення її прав оскаржуваним судовим рішенням у справі.

Твердження Харківської міської ради, що заявником не надано належних доказів на підтвердження його родинного зв`язку зі спадкодавицею, доказів зміни померлою прізвища з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 », зокрема, свідоцтва про шлюб; доказів звернення до Укрдержархіву шляхом подання генеалогічного запиту, висновків суду першої інстанції не спростовують, адже з наданих заявником доказів вбачається наявність спорідненості між його бабою ОСОБА_3 , батьком ОСОБА_4 та ним.

З висновку начальника Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо відмови у внесенні змін до актових записів про шлюб та розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вбачається, що через розбіжність у документах внести зміни щодо прізвища жінки до цих актових записів неможливо. Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що після розірвання шлюбу ОСОБА_3 присвоєно прізвище

ОСОБА_3 О тже, за таких умов для заявника не існує іншого способу захисту свого права, крім того, який ним обрано.

Вимоги ЦПК України не передбачають обмежень у засобах доказування, якими можуть бути підтверджені вимоги заяви про встановлення факту, тому зазначені апелянтом обставини за наявності у матеріалах справи належних доказів в обґрунтування заяви не є підставами для відмови у її задоволенні.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга Харківської міської ради задоволенню не підлягає, підстав для перерозподілу судового збору за розгляд справи не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2019 року - залишити без змін.

Поновити дію рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2019 року, зупинену ухвалою Харківського апеляційного суду від 03 квітня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 25 вересня 2020 року.