Справа № 591/4480/18
Номер провадження 22-ц/816/221/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року м.Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Орлова І. В. (суддя-доповідач),

суддів: Левченко Т.А., Собини О.І.,

за участю секретаря

судового засідання: Чуприни В.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього

ОСОБА_2

відповідачі: ОСОБА_3

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Сумського апеляційного суду цивільну справу № 591/4480/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 13 листопада 2019 року (суддя Катрич О.М., дата складення повного тексту рішення не зазначена), -

в с т а н о в и в :

01 серпня 2018 року ОСОБА_1 в інтересах свого неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся з позовом в уточненій редакції якого від 11 лютого 2019 року просив суд: стягнути з ОСОБА_3 (далі відповідач-1) за період з ІНФОРМАЦІЯ_2 року по 01 серпня 2018 року одноразово 117.895 гривень, та починаючи з 01 серпня 2018 року щомісячно, по 6205 гривень на відшкодування шкоди, завданої смертю матері дитини - ОСОБА_4 . Також позивач просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», яке на час ухвалення рішення змінило назву на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» 120.666, 32 гривень у відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілої ОСОБА_4 .

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року на трасі Суми-Ромни поблизу с. Штепівка з вини водія ОСОБА_3 , який керував автомобілем «ВАЗ -2108», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинула мати неповнолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_4 .

Вироком Лебединського районного суду Сумської області від 26 вересня 2017 року відповідача-1 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною 3 статті 286 Кримінального кодексу України та засуджено до 5-ти років позбавлення волі із застосуванням статей 75, 76 КК України на 3 роки. Зазначаючи, що неповнолітній ОСОБА_2 знаходився на утриманні ОСОБА_4 і посилаючись на положення статей 1166, 1200,1197 Цивільного кодексу України, позивач просив задовольнити заявлені ним вимоги.

Рішенням Ковпаківського районного суду Сумської області від 13 листопада 2019 року позов задоволено частково. З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто одноразове відшкодування за період з ІНФОРМАЦІЯ_2 року по 01 серпня 2018 року в сумі 117.895,00 гривень. Починаючи з 01 серпня 2018 року присуджено до щомісячного стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 по 6.205,00 гривень до повноліття останнього. У задоволенні позову до ПрАТ «СК «АРКС» відмовлено за необґрунтованістю заявлених вимог.

Відповідач ОСОБА_3 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення від 13 листопада 2019 року і ухвалити нове судове рішення про відмову у позові. За доводами апеляційної скарги рішення місцевого суду базується на неправильних розрахунках середнього заробітку загиблої потерпілої ОСОБА_4 . Такий заробіток має складати не 6.205,00 гривень, як це визнав суд, застосувавши як розрахункову величину розмір мінімальної заробітної плати станом на 2018 рік (на час звернення із позовом), а має бути не більшим від 5.972,83 гривень, виходячи з розміру середнього заробітку (доходу) самої потерпілої на час її смерті. Також суд першої інстанції під час ухвалення рішення не взяв до уваги скрутне матеріальне становище відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Сукач О.О., просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції без змін.

Відмову у задоволенні позову до ПрАТ «СК «АРКС» сторони не оскаржували, а тому, згідно з положеннями частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України у цій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, представника відповідача-2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року на трасі Суми-Ромни поблизу с. Штепівка з вини водія ОСОБА_3 , який керував автомобілем «ВАЗ-2108», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинула мати неповнолітнього ОСОБА_2 - ОСОБА_4 .

Вироком Лебединського районного суду Сумської області від 26 вересня 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною 3 статті 286 КК України та засуджено до 5-ти років позбавлення волі із застосуванням статей 75, 76 КК України на 3 роки.

На момент смерті ОСОБА_4 на її утриманні перебували: мати - ОСОБА_6 , яка досягла пенсійного віку та малолітній син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статті 1200 Цивільного кодексу України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання.

Зокрема, шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди (пункт 1 частини 1, частина 2 статті 1200 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 1202 ЦК України, відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки наперед.

Середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого розраховується за правилами, які встановлені для відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я (ст. 1197 ЦК України).

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 1197 ЦК України, середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Для визначення розміру відшкодування у разі професійного захворювання може братися до уваги за бажанням потерпілого середньомісячний заробіток (дохід) за дванадцять або за три останні календарні місяці перед припиненням роботи, що було викликано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина 2 статті 1197 ЦК України).

Отже, як правильно встановлено судом першої інстанції, неповнолітній син потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має право на відшкодування шкоди з передбачених статтею 1200 ЦК України підстав.

Середньомісячний заробіток (дохід) за три останні календарні місяці роботи, що передували даті загибелі потерпілої ОСОБА_4 (жовтень - грудень 2016 року) дорівнює 14,763,04 гривень, виходячи з наступного розрахунку:

(12.485,79 гривень (дохід за жовтень 2016 року) + 16.006,44 гривень (дохід за листопад 2016 року) + 15.796,88 гривень (дохід за грудень 2016 року)) : 3 місяці = 44.289,11 гривень : 3 = 14.763,04 гривень (а.с.63).

Суд першої інстанції, погодившись з розрахунком позивача, помилково визначив середньомісячний заробіток (дохід) ОСОБА_4 в сумі 17.918,5 гривень, взявши до розрахунку заробіток не за три місяці, які передували загибелі потерпілої, а включив до нього доходи за січень 2017 року, тобто за місяць, коли сталася дорожньо-транспортна пригода.

Законом України від 21 грудня 2016 року № 1801 - VІІІ «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року мінімальну місячну заробітну плату встановлено на рівні 3.200,00 гривень, а отже її п`ятикратний розмір дорівнює 16.000,00 гривень. Оскільки середньомісячний заробіток (дохід) ОСОБА_4 (14.763,04 гривні) є меншим від п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати (16.000,00 гривень), то розмір втраченого заробітку (доходу) має обчислюється виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, тобто з 16.000,00 гривень.

У зв`язку з тим, що на утриманні ОСОБА_4 на час її загибелі ( ІНФОРМАЦІЯ_2 року ) знаходилися дві особи (неповнолітній син і мати, яка досягла пенсійного віку), то вирахувана за правилами частини 2 статті 1200 ЦК України сума розміру відшкодування становить має становити 5.333,33 гривень (16.000,00 гривень : 3 = 5.333,33 гривень).

Суд першої інстанції помилився, коли визнав, що така частка становить 6.205, 00 гривень, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати на рівні 3.723,00 гривень, встановленого на січень 2018 року, тобто на час звернення до суду з позовом ((3.723,00 х 5): 3 = 18.615,00 : 3 = 6.205,00 гривень).

01 серпня 2016 року між ОСОБА_3 та АТ «СК «АХА Страхування», яке змінило назву на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі страховик) був укладений Поліс (Договір) про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким був забезпечений транспортний засіб «ВАЗ 2108» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Згідно зі страховим полісом № АК/6078858 ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю (на одного потерпілого) становив 200.000,00 гривень, а за шкоду, заподіяну майну - 100.000,00 гривень (а.с. 92) .

22 серпня 2018 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» здійснило виплату належної неповнолітньому ОСОБА_2 суму страхової виплати щодо втрати годувальника у розмірі 60.133, 68 гривень за платіжним дорученням № 487147 (а.с. 92, 106). Згідно з даними платіжних доручень страховик здійснив виплати за страховим полісом № АК/6078858 на загальну суму 190.009,36 гривень (а.с. 106-108,111).

Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, з урахуванням отриманого позивачем страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника в сумі 60.133,68 гривень з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування шкоди, завданої смертю ОСОБА_4 підлягають стягненню одноразово за період з ІНФОРМАЦІЯ_2 року по 27 лютого 2020 року (дата ухвалення судового рішення) 142.532,86 гривень, виходячи з наступного розрахунку:

5.333,33 гривень х 38 місяців (фактично 37 місяців 20 днів) = 202.666,54 гривень - 60.133, 68 гривень (страхова виплата) = 142.532,86 гривень. Суд першої інстанції помилився, коли не врахував здійсненну страховиком виплату щодо втрати годувальника у розмірі 60.133,68 гривень.

З 28 лютого 2020 року до 13 жовтня 2023 року (дата досягнення ОСОБА_2 повноліття) з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню по 5333 гривні 33 копійки щомісячно.

Відповідно до частини 4 статті 367 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до статей 374, 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

За своєю суттю рішення суду першої інстанції про задоволення позову є правильним, проте воно мало б бути мотивованим розрахунками, зробленими відповідно до положень частини 1 та 2 статті 1197 ЦК України. Тому, суд апеляційної скарги частково погоджується з доводами апеляційної скарги і вважає за необхідне скасувати рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 13 листопада 2019 року в оскаржуваній частині з ухваленням у цій частині нового судового рішення про часткове задоволення заявленого до ОСОБА_3 позову.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат між сторонами необхідно здійснити наступним чином. Від сплати судового збору позивача звільнено на підставі пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Виходячи з того, що позов задоволено на 74% (з 502.605,00 гривень задоволено вимог на 371.866,05 гривень), то з відповідача-1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову у розмірі 2.525,43 гривень, виходячи з наступного розрахунку: 3.412,75 гривень (судовий збір, що підлягав стягненню за подання позову, виходячи з його первісної ціни - 341.275,00 гривень) х 0,74 = 2525,43 гривень

За подання апеляційної скарги відповідач-1 сплатив 5.119,12 гривень судового збору.

Пропорційно розміру задоволених судом апеляційної інстанції позовних вимог поверненню відповідачу-1 підлягає сума 1.330,97 гривень, виходячи з наступного розрахунку: 5.119,12 гривень х 0,26 = 1330,97 гривень. Отже, шляхом взаємозаліку, з відповідача ОСОБА_3 на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1194,46 гривень, виходячи з наступного розрахунку: 2525,43 гривень - 1330,97 гривень = 1194, 46 гривень.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду міста Суми від 13 листопада 2019 року в оскаржуваній частині скасувати і ухвалити у цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування шкоди, завданої смертю ОСОБА_4 , одноразово за період з ІНФОРМАЦІЯ_2 року по 27 лютого 2020 року 142.532,86 (сто сорок дві тисячі п`ятсот тридцять дві) гривні 86 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування шкоди, завданої смертю ОСОБА_4 по 5333 (п`ять тисяч триста тридцять три) гривні 33 копійки щомісячно, починаючи з 28 лютого 2020 року і до 13 жовтня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у розмірі 1194 (одна тисяча сто дев`яносто чотири) гривні 46 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 02 березня 2020 року.

Головуючий І.В.Орлов

Судді: Т.А. Левченко

О.І.Собина