СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/23587/19

пр. № 2/759/2300/20

10 липня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - П`ятничук І.В.,

за участю секретаря - Дроги Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ «КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 02.06.2014 р., мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_2 звернувся до «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 02.06.2014 року, згідно якого отримав кредит у розмірі 6900,00 грн. у вигляді встановленого кредитниго ліміту на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.06.2018 року. ОСОБА_1 прийняла спадщину, до складу якої входять у тому числі і кредитні зобов`язання померлого позивача. Станом на дату смерті позичальника заборгованість перед Банком становить 21 601,13 грн., У зв`язку з чим, позивач вирішив за необхідне звернутись до суду з позовом про захист його порушених прав, щодо стягнення з спадкоємця ОСОБА_1 суми боргу.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 20 грудня 2019 р. провадження у справі відкрито та розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ухвали Святошинськоо районного суду м.Києва від 23.01.2020 р. судом вирішено питання про необхідність виходу з спрощеного провадження та призначення справи до розгляду в загальному порядку.

18.03.2020 р. на запит суду отримано копію спадкової справи після померлого ОСОБА_2 від 15-ої Київської державної нотаріальної контори.

01.06.2020 р. відпвідачем подано відзив на заявлені позовні вимоги, в якому відповідач просила в задоволенні позову відмовити, у зв`язку із недотримання кредитором порядку пред`явлення вимоги до спадкоємця, передбаченого ст. 1281 ЦК України та необґрунтованості вимог в частині наявності кредитної заборгованості спадкодавця, підстав її виникнення та розрахунку.

15.06.2020 р. від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив.

10.07.2020 р. закрито підготовче судове засідання по даній справі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розгляду справи в відсутності, що суд вважає за можливе.

В судовому засіданні відопвідач та її представник щодо задоволення заявлених позовних вимог запеечували та просили в їх задоволенні відмовити вказуючи на їх необгрунтованість та безпідставність.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 02.06.2014 р., згідно якої отримав кредит у розмірі 6 900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом.

ОСОБА_2 , підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифу Банку» додано до позовної заяви.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік Відповідача, ОСОБА_2 , про що 25.06.2016 р. здійснено реєстраційний запис актів цивільного стану, що підтверджено Свідоцтвом про смерть від 20.07.2016 р. серії НОМЕР_1 (копія наявна в матеріалах справи).

Листом № SAMDNWFC 0 від 04.10.2018 р. Позивач надіслав Претензію кредитора до спадкоємців (в порядку ст. 1281 ЦК України), на адресу Восьмої київської державної нотаріальної контори.

Листом Восьмої київської державної нотаріальної контори від 10.11.2018 р. № 1611/01-16, зареєстрованим в банку за вх. № 2198 від 13.11.2018 р., Відповідача було повідомлено, про направлення Претензії кредитора за належністю до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, де заведена спадкова справа № 1412/2016.

Відповідь П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори на Претензію кредитора спадкодавця - Позивача - відсутня в матеріалах справи.

27.09.2019 р. Позивачем було направлено Лист-претензію № SAMDNWFC 0 від 09.09.2019 р. на ім`я Відповідача, на адресу, за якою Відповідач вже давно не мешкала та знята з реєстрації 31.07.2019 р., про сплату заборгованості у розмірі 21 601,13 грн. У зв`язку із тим, що адреса проживання і місця реєстрації Відповідача була змінена, то Відповідач вказаного Листа-претензії не отримав.

Згідно положень ч. ч. 2-3 ст. 1281 ЦК України (в редакції, що діяла на момент смерті боржника ОСОБА_2 і до внесення змін Законом № 2478-VIII від 03.07.2018 р., що набрали чинності 04.02.2019 р.), кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Згідно положень ч. 4 ст. 1281 ЦК України, кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно вказаної інформації Позивачем у Розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 02.06.2014 р. (додаток № 3 до позовної заяви), датою отримання банком (Позивачем) інформації про смерть клієнта, тобто датою обізнаності Позивача з фактом смерті і відкриттям спадщини - є 17.07.2018 р.

Таким чином починаючи з 17.07.2018 р. почав спливати 6-місячний строк пред`явлення вимог кредитора до спадкоємця боржника. З вказаного періоду та протягом шести місяців від вказаної дати вимоги (тобто до 17.01.2019 р.) до спадкоємця боржника - Відповідача не пред`являлись, іншого Позивачем не зазначалось та не доведено належними доказами.

Водночас, у вересні 2019 р. банк Позивач направив Лист-претензію Відповідачу, проте вже зі спливом 6-місячного терміну, передбаченого ч. 2 ст. 1218 ЦК України (в редакції станом на 17.07.2018 р., з моменту отримання інформації Позивачем про відкриття спадщини).

Згідно ст.1282 ЦК спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Згідно правових висновків Верховного суду України і постанові від 08.04.2015 р. по справі № 6-33цс15 (підтримані Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 17.04.2018 р. по справі 522/407/15-ц), строки, встановлені у статті 1281 ЦК для пред`явлення вимог кредитором спадкодавця, є присічними, преклюзивними.

Таким чином, Позивачем було пропущено строк, передбачений ст. 1281 ЦК України для пред`явлення вимог кредитором спадкодавця і, відповідно, права вимоги, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

В додатках до позовної заяви Позивача (№ 4) значиться копія Кредитного договору № б/н від 02.06.2014 р., проте самого кредитного договору (його примірника) до позову не долучено.

Замість кредитного договору (додаток № 4 до позовної заяви) долучено копію Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 02.06.2014 р. При цьому, у вказаній Заяві-Анкеті, відсутня відповідна позначка у графі щодо оформлення карти, а графа бажаний кредитний ліміт - не заповнена. Анкета-заява містить лише анкетні дані ОСОБА_2 , його контактну інформацію, але не містить даних про умови кредитування.

Таким чином, не доведено оформлення картки на ім`я ОСОБА_2 та її отримання, а також та встановлення на його картковому рахунку кредитного ліміту у розмірі 6 900,00 грн.

На підтвердження розміру суми боргу, Позивачем надано Розрахунок заборгованості за договором № б/н від 02.06.2014 р. укладеного між ПриватБанк та клієнтом ОСОБА_2 , станом на 31.07.2018 р.

Згідно наданого Розрахунку, заборгованість становить 21 601,13 грн., з яких: 6 900,00 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 14 701,13 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, в тому числі стягнення відсотків за користування кредитом і штрафні санкції, їх розмір і порядок нарахування, крім самого Розрахунку, посилається на Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи Банку, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua. Проте, вказані документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування, оскільки не містять підпису ОСОБА_2 . Крім того, роздруківка із сайту Позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у Постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 р. по справі № 6-16цс15.

Також, в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. по справі №342/180/17, суд дійшов висновку про те, що витяг з тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Слід також відмітити, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи Банку розумів ОСОБА_2 та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-Заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані Позивачем до позовної заяви розмірах і порядках нарахування (тобто, саме в такій редакції).

Позивачем розраховано суму боргу, що утворився за період з 02.06.2014 р. (з моменту підписання Анкети-заяви ОСОБА_2 ) та станом на 31.07.2018 р., що включає тіло кредиту, відсоток за користування кредитними коштами і штрафні санкції.

Проте, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно положень п. 1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Отже і всі зобов`язання, виконання яких були безпосередньо пов`язані з особою ОСОБА_2 , такі як сплата відсотка за користування кредитними коштами та сплата штрафних санкцій за несвоєчасне погашення кредиту, були припинені ІНФОРМАЦІЯ_1. Тобто, спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і пеню тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя, нараховані зобов`язання після смерті ОСОБА_2 фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Така правова позиція викладена в постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», а саме п. 32 роз`яснює, що: «При вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями».

Згідно з положенням п. 2 ст. 1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню) за умови, що судом було прийнято рішення з призначенням певної суми до виплати кредитору і боржник (спадкодавець) не виконав такого рішення суду.

Таким чином, всупереч положенням ЦК України, Позивач визначив розмір заборгованості з урахуванням нарахованих після смерті позичальника (спадкодавця) відсотків за користування кредитними коштами та пені.

Ч.1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - «ЦПК України») передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно положень до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Ст. 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 530, 598, 629, 635, 653, 625, 655ЦКУкраїни, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ :

У задоволені позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м.Києва.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В.П`ятничук