Справа № 462/2612/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 вересня 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Боровкова Д.О.

при секретарі Журавльовій А.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові у спрощеному позовному проваджені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, укладений 26 жовтня 2016 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області - актовий запис № 3323. В обґрунтування позову покликається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2016 року. У шлюбі спільних дітей не мають. Разом з ними проживає її неповнолітня донька від першого шлюбу - ОСОБА_4 . З початку спільне життя складалось не погано, однак в подальшому відносини стали поступово погіршуватись. Відповідач не займається матеріальним забезпеченням сім`ї, зловживає алкогольними напоями та проходив лікування від алкогольної залежності. 22.04.2020р. їй стало відомо, що відповідач підглядав за її неповнолітньою донькою у ванній кімнаті, коли вона переодягалась та приймала ванну. Відповідач неодноразово погрожував позивачу в телефонних дзвінках та повідомленнях. На даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не підтримують ніяких відносин. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю немає. У зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач позов підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним, додатково пояснила, що 05 червня 2020 року рішенням Залізничного районного суду м.Львова ухвалено видати обмежувальний припис, яким було заборонено ОСОБА_3 протягом одного місяця перебувати у місці спільного проживання з ОСОБА_4 та наближатись на відстань менше ніж 50 м. до місця проживання ОСОБА_4 та на даний час обмежувальний припис вже не діє, вона переживає за себе і свою неповнолітню дитину, просить суд позов задовольнити.

Представник позивача позов підтримала, пояснення дала аналогічні наведеному, просить суд позов задовольнити.

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи без участі відповідача, який відзиву суду не подав, до суду не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, проте наявних у справі доказів достатньо для ухвалення рішення, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

11 червня 2020 року ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

09 липня 2020 року до суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_3 про скерування йому позовної заяви з додатками на адресу: м.Львів, вул.Пекарська, 57, готель «Шерлок Холмс».

10 липня 2020 року було скеровано відповідачу ОСОБА_3 позовну заяву з додатками на адресу: м.Львів, вул.Пекарська, 57, готель «Шерлок Холмс», однак конверт повернувся із відділення пошти із відміткою «адресат відсутній за вказаною адесою».

16 вересня 2020 року до суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи з підстав того, що він не отримував позовну заяву з додатками та повторне скерування йому позовної заяви з додатками.

17 вересня 2020 року ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, у задоволені клопотання ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи відмовлено, оскільки позовна заява з додатками скеровувалась відповідачу двічі, однак конверти повертались із відділення пошти та відповідач жодного разу не звертався із заявою про ознайомлення із матеріалами справи, хоча йому достовірно було відомо про наявність справи про розірвання шлюбу у суді, а відтак вказані дії відповідача є неконструктивними та направлені на затягування розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи №462/2906/20, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 26 жовтня 2016 року /а.с.7/, у якому спільних дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалось, стосунки між ними поступово погіршились, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, майже півроку сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть і відновлювати не збираються. Шлюб існує лише формально.

05 червня 2020 року рішенням Залізничним районним судом м.Львова у справі 462/2906/20 за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису ухвалено:

заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ), заінтересована особа - ОСОБА_3 (громадянин Республіки Латвія, ( АДРЕСА_1 , посвідка на проживання НОМЕР_2 ) задовольнити частково.

видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_3 протягом одного місяця:

-перебувати у місці спільного проживання з постраждалою ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 .

-наближатись на відстань менше ніж 50 м. до місця проживання постраждалої ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 .

У вказаному рішенні було встановлено, що 22-23.04.2020р. мало місце вчинення ОСОБА_8 сексуального насильства щодо неповнолітньої ОСОБА_4 , яке виразилось у підгляданні та підслуховуванні без її відома та без відома її матері, в той час, коли вона перебувала у ванній кімнаті, яке містило ознаки порушення статевої свободи та статевої недоторканості.

Врахувавши наведене, дослідивши докази по справі в їх сукупності, встановивши, що сім`я сторін розпалася, примирення неможливе, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та збереже ризики того, що позивач та її дитина у подальшому можуть стикнутися з психологічним та сексуальним насильством, а відтак суд прийшов до висновку про підставність позову, і тому шлюб підлягає розірванню.

На підставі вимог статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 12,13,141,259,265 ЦПК України,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 26 жовтня 2016 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області - актовий запис № 3323.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Після розірвання шлюбу змінити позивачці прізвище на дошлюбне - ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до вимог п.п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення виготовлено 22 вересня 2020року.

Суддя:

Оригінал рішення.