ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1739/20 Справа № 202/1002/18 Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2019 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про виселення,

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2018 року позивач - АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 14.11.2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», в порядку позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки отримало у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки від 15.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловою Н.С. за реєстровим № 1300.

Після отримання права власності на вказану квартиру Банк здійснив намагання отримати доступ до вказаної квартири, однак у вказаній квартирі проживає відповідач, що є перешкодою Банку у користування та розпорядженні належним йому на праві власності майном.

У зв`язку з викладеним, позивач просив виселити відповідача з квартири за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям її з реєстраційного обліку за вказаною адресою без надання іншого житлового приміщення.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для виселення всіх мешканців. Рішення суду, яким було скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за банком наразі оскаржується в касаційному порядку.

Відповідач правом, передбаченим ст.360 ЦПК України, не скористалася.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.02.2008 року між сторонами був укладений договір про іпотечний кредит № DNU0G3, згідно якого відповідач отримала кредит в сумі 282 825 грн зі сплатою 15,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.02.2033 року.

В забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору, між сторонами був укладений іпотечний договір № DNU0G3 від 15 лютого 2008 року, згідно з яким в іпотеку банку було передано квартиру загальною площею 44,70 кв.м, житловою площею 30,50 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно заяви ОСОБА_1 від 18.09.2008 року, кредитний договір № DNU0G3 від 15 лютого 2008 року переведено з валюти гривня в валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку склав 56 148 доларів США 12 центів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за Договором, виникла заборгованість (а.с. 34-37).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.09.2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до відповідача задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNU0G3 від 15 лютого 2008 року у розмірі 199 775,3 долара США, що становить 1 596 203, 89 грн, звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_2 . Виселено відповідача із цієї квартири. Звернення стягнення на предмет іпотеки зупинено на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.03.2016 року дане рішення змінено, доповнено резолютивну частину рішення положенням, що рішення суду в частині виселення не підлягає виконанню протягом дії Закону України від 03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (а.с.40,47).

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Приватного нотаріуса ДМНО Вдовіної Л.Л. з заявою про реєстрацію права власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 15 лютого 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1

Приватним нотаріусом ДМНО Вдовіною Л.Л. 18.11.2016 року прийнято рішення, індексний номер 32430682, про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме квартиру, що розташована в АДРЕСА_1 та зроблено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 17503809 про державну реєстрацію права власності ПАТ КБ «Приватбанк» на спірну квартиру.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2017 року частково задоволено позов ОСОБА_1 , скасовано рішення від 18.11.2016 року, індексний № 32430682, про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ПАТ КБ «ПриватБанк», зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вдовіною Л.Л.; скасовано запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 17503809 про державну реєстрацію права власності ПАТ КБ «ПриватБанк» на вказану квартиру. Вказане рішення суду залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.06.2019 року (а.с. 134-144).

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи жиле приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Враховуючи, що реєстрацію за банком права власності на предмет іпотеки було скасовано, судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено у виселенні відповідача.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судові рішення, якими було скасовано реєстрацію за банком права власності на предмет іпотеки оскаржуються в касаційному порядку, не спростовують безпідставність вимог про виселення відповідача за встановлених обставин справи, враховуючи, що Постановою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 202/31262/13-ц також було відмовлено у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова