Провадження № 22-ц/801/540/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Луценко Л. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 рокуСправа № 127/34541/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя доповідач),

суддів: Берегового О. Ю., Панасюка О. С.

секретар судового засідання: Куленко О. В.

учасники справи:

заявник (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 грудня 2019 року постановлене у складі судді Луценко Л. В., в м. Вінниці, дата складення повного судового рішення відповідає даті його постановлення,-

в с т а н о в и в :

24 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 заява мотивована тим, що з 2011 року шлюбні відносини заявника та заінтересованої особи поступово почали погіршуватись. Під час конфлікту, який стався 01.12.2019 року, чоловік заявника вчинив проти неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, спричинив тілесні ушкодження: забій носа та садна носа, крововилив правого плеча. ОСОБА_3 ОСОБА_2 поліцією було винесено терміновий заборонний припис, строком на 10 діб з 02.12.2019 року по 12.12.2019 року, також, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП. На даний час заявник з дітьми тимчасово перебуває в установі для осіб постраждалих від домашнього насилля. У зв`язку з викладеним вище та побоюючись за свою безпеку та безпеку своїх дітей заявник просить видати обмежувальний припис ОСОБА_2 строком на 6 місяців із заборонами щодо: перебування в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближення на 50 м. до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , а саме: особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 , контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 грудня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено, що вона як особа, яка постраждала від насильства з боку заінтересованої особи, потребує захисту в порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також, що насильство з боку заінтересованої особи не носить постійного та регулярного характеру, а випадок, що стався є поодиноким.

Не погодившись з таким рішенням, 27 січня 2020 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити її заяву.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не взято до уваги докази, на які посилається ОСОБА_1 , що підтверджують факт того, що вона є особою, яка потребує захисту в порядку передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Звертає увагу, що обмежувальний припис є тимчасовим заходом, наголошує, що у зв`язку з погрозами, які висловлював ОСОБА_2 на її адресу, вона потребує забезпечення її безпеки та її дітей.

Впродовж встановленого судом строку відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 на адресу апеляційного суду не надійшов.

12 березня 2020 року ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи без її чусаті.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 , підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав. ОСОБА_2 заперечив проти задоволення апеляційної скарги просив залишити рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 грудня 2019 року без змін.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до наступних висновків.

По справі встановлено наступні обставини, що не оспорюються:

- ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.07.2010 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 09.07.2010 року (а.с.6);

- від шлюбу у заявника та заінтересованої особи є неповнолітні діти: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження ( копії а. с. 7, 8);

- 01.12.2019 року, чоловік заявника вчинив проти неї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_2 поліцією було винесено терміновий заборонний припис серії АА №096972 від 02.12.2019 року, строком на 10 діб з 02.12.2019 року по 12.12.2019 року (а.с.9);

- внаслідок завданих ОСОБА_6 тілесних ушкоджень заявник отримала забій носа та садна носа, крововилив правого плеча, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 02.12.2019 року (а.с.10);

- відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2019 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а. с. 11);

- 9/20 частки житлового будинку АДРЕСА_1 належить заінтересованій особі ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.2019 року, виданого державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Болотновою М.М. (а.с.26);

- інша 11/20 частки вказаного будинку належить ОСОБА_7 , згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 29.01.2014 року (а.с.28-30).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

У відповідності до ч. ч. 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається строком від одного до шести місяців

Згідно з п 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів учасників справи. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, між учасниками справи склалися неприязні відносини, в результаті яких виникають часті сварки та конфлікти.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо наявності правових підстав для видачі обмежувального припису, колегія суддів приходить до висновку, що заявником не доведено, а матеріали справи не містять достатніх, достовірних та переконливих підстав вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв`язку з відмовою у видачі обмежувального припису.

Сам по собі факт притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за вчинення дій фізичного та психологічного характеру відносно заявниці в грудні 2019 року є одиничним випадком і не свідчить про вчинення ним домашнього насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

При цьому слід врахувати, що посилання ОСОБА_1 на наявність неодноразових конфліктів впродовж 2011-2019 років, є лише її власним твердженням та не підтверджено відповідними доказами не знайшли свого підтвердження.

12 лютого 2020 року ОСОБА_1 подала клопотання про приєднання доказів, а саме: копії термінового заборонного припису від 07 лютого 2020 року (а. с. 57), яке надійшло поштою.

Розглядаючи клопотання про приєднання доказів, суд не дає оцінки терміновому заборонному припису від 07 лютого 2020 року, оскільки він виданий після ухвалення оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції перевіряє рішення суду в мажах доводів та вимог апеляційної скарги.

За наведених обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав вважати, що наявні ризики настання насильства у майбутньому у разі не застосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису. Застосування в даному випадку заборонного припису працівниками поліції є достатньою сатисфакцією за вчинення ОСОБА_2 .

Розглядаючи даний спір, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви. Наведене в апеляційній скарзі не спростовує висновків місцевого суду.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк

Повне судове рішення складено 13.03.2020 року.