Справа № 645/5007/19
Провадження № 2/645/236/20

24 вересня 2020 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Сілантьєва Е.Є.,
за участю секретаря судових засідань Ятлової Ю.В.,
представника позивача адвоката Трубчанінова С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Харківська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
08.08.2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом, який в подальшому був уточнений, до ОСОБА_3 , третя особа Харківська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної власності по Ѕ частки кожному на підставі свідоцтва про право власності за законом та заповітом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.05.2018 року ОСОБА_1 було визнано опікуном недієздатного ОСОБА_2 . Після оформлення правовстановлюючих документів на вказану квартиру, а саме 22.12.2018 року, було виявлено, що у вказаній квартирі зареєстрована родичка позивачів ОСОБА_3 , яка у квартирі не проживає, не користується нею, в квартирі відсутні її особисті речі. Таким чином, право ОСОБА_3 на користування житловим приміщенням перешкоджає ОСОБА_1 користуватися квартирою на власний розсуд та вселяти у квартиру інших осіб. Крім того, реєстрація відповідача у квартирі є підставою для нарахування платежів по житлово-комунальним послугам, які нею не сплачуються, у зв`язку з чим ОСОБА_1 несе додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг та вимушена звернутися до суду з позовом.
Позивач ОСОБА_1 , яка є також представником ОСОБА_2 , у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та надала відповідні пояснення, згідно яким вказала, що вона та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 з 22.12.2018 року, після смерті її рідної тітки ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 , яка є онукою ОСОБА_5 , не проживає у вказаній квартирі з 2005 року, особистих речей там не має, за комунальні послуги не сплачує, у зв`язку із чим вона звернулась до суду. Також зазначила, що у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, від якої не надійшла заява про причини неявки та заперечень на позов, на підставі ст. 280 ЦПК України, просила розглядати справу у заочному порядку.
Представник позивача ОСОБА_6 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позовні вимоги задовольнити та визнати відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу місця реєстрації відповідача. Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, була повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи, заперечень не надала. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.
У відповідності до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.Також, про час та місце судового засідання вона була повідомлена у відповідність до ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Третя особа - Харківська міська рада, в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, шляхом направлення судових повісток рекомендованою кореспонденцією на адресу зазначену в позовні заяві. Причини неявки суду не повідомили, заперечень та пояснень на позов не надали.
Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_2 , яку винаймає з 2002 року. Зазначила, що ОСОБА_8 знала дуже добре, оскільки вони дружили, її онука ОСОБА_3 проживала у квартирі АДРЕСА_1 з 2000 року по 2002 рік, потім вони придбали будинок та вона поїхала проживати в будинку, згодом вона нібито поїхала з Харкова, більше її там не було, особистих речей там також не було. На теперішній час у вказаній квартирі проживає ОСОБА_1 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що він проживає у квартирі АДРЕСА_3 з 1965 року, спірна квартира розташована над його квартирою. З ОСОБА_8 не проживав ніхто, тільки з 2000-х років з нею проживає її молодший син, ОСОБА_1 доглядала за ОСОБА_8 ОСОБА_3 він не бачив давно, особистих речей у вказаній квартирі відповідач не має.
Суд, заслухавши думку позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази в їх сукупності, вислухавши пояснення позивача, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, виходячи з наступного.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.
З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 150896746 від 22.12.2018 року ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 1/8 частка квартири за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 150895841 від 22.12.2018 року ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 3/8 частки квартири за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 606, посвідченого ПН ХМНО Пейчевою В.В. 22.12.2018 року, після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.05.2018 року призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном недієздатного ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як вбачається з інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 09.08.2019 року, за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстровано місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позивач ОСОБА_1 , яка є опікуном позивача ОСОБА_2 , обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що реєстрація відповідача порушує її права, створює для неї матеріальні складнощі, бо вона змушена переплачувати вартість комунальних послуг, факт реєстрації відповідача у квартирі позбавляє її можливості розпоряджатися своєю власністю, у зв`язку з чим просить суд визнати відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно довідки КНП «Міська поліклініка №3» Харківської міської ради № 699/0/627-20 від 08.09.2020 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , в електронній реєстратурі поліклініки не зареєстрована, декларація з лікарем не укладена, медичні документи в реєстратурі поліклініки відсутні.

Також, згідно інформації Управління освіти адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради від 03.09.2020 року, за інформацією керівників підпорядкованих закладів освіти громадянка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в закладах освіти Немишлянського району не навчалася.

Таким чином, відповідачем з 2005 року не вживались будь-які заходи щодо реалізації свого права на користування вказаною квартирою. На даний час, позивач взяла на себе усі обов`язки власника квартири, які належним чином виконує, а саме: доглядає за квартирою, сплачує всі комунальні платежі. Однак, нарахування платежів за квартиру здійснюється з урахуванням реєстрації у ній відповідача, які позивач вимушена сплачувати, що є для них зайвими матеріальними витратами.

Спірні правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного Кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Згідно ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено.

Факт не проживання відповідача за вищевказаною адресою підтверджується поясненнями свідків, які зазначили, що відповідача вони не бачили давно та вона не проживає за адресою реєстрації. Також підтверджується письмовими доказами, які залучено до матеріалів справи.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись 12, 76, 81, 82, 128, 133, 141, 223, 247, 258, 263-265, 280 ЦПК України, ст. 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 3, 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , сплачений судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть отримати за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_6 ,

представник позивача адвокат Трубчанінов Станіслав Олегович, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю № 3874 від 24 вересня 2009 року, адреса: АДРЕСА_7 ,

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ,

третя особа Харківська міська рада, юридична адреса 61200, м. Харків, м-н Конституції, 7.

Повний текст рішення виготовлено 25.09.2020.

Головуючий суддя -