(2/199/273/20)
РІШЕННЯ

Іменем України

06.03.2020 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Куземі О.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дніпра цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором в сумі 104181,29 грн. У підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 29.09.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір № 500961075, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 8211,71 грн. зі сплатою 15,99% річних.

21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «АльфаБанк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту 500961075 від 29.09.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та Боржником. Таким чином, ТОВ «Кредитні ініціативи» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ПАТ «Альфа-Банк» втратив такі права. 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА», а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту 500961075 від 29.09.2014 року, укладеного між ТОВ «Кредитні ініціативи» та Боржником. Таким чином, ТОВ «ФК «ВЕСТА» наділено правом грошової вимоги до відповідачів, а ТОВ «Кредитні ініціативи» втратив такі права. 16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту 500961075 від 29.09.2014 року, укладеного між ТОВ «Кредитні ініціативи» та Боржником.

За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору, що підлягає стягненню з позичальника станом на 03.12.2019 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 71073,40 грн., з яких:

заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 44523,84 грн.

заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 4681,36 грн.

заборгованість з пені - 21868,20 грн.

Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 03.12.2019 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 104181.29 грн., з яких:

-нараховані 3% річних - 4 010.52 грн.;

-втрати від інфляції - 13 464.01 грн.;

-подвійна облікова ставка НБУ - 15 633.36 грн.;

-заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 44523,84 грн.;

-заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 4681,36 грн.;

-заборгованість з пені - 21868,20 грн.

Також позивач просив стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 20000,00 грн.

Відповідач подала до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначила, що кредитний договір вона не підписувала та грошові кошти не отримувала, а також посилалась на відсутність доказів переходу права вимоги за кредитним договором до позивача, оскільки в матеріалах справи відсутні акти прийому-передачі та реєстри боржників.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно із статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції держава захищає права споживачів.

Частиною першою статті 1 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Згідно з пунктами 3, 6 частини першої статті 3 ЦК засадами цивільного судочинства зокрема є свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

Судом встановлено, що 29.09.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір № 500961075, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 8211,71 грн. зі сплатою 15,99% річних. Дата остаточного повернення кредиту - 30.09.2019 рік.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу ОСОБА_1 29.09.2014 року банком було надано кредит в розмірі 8211,71 грн. Однак як слідує з матеріалів справи, позивачем їй нарахована заборгованість за тілом кредиту в розмірі 44523,84 грн. У матеріалах справи відсутній будь-які докази збільшення та отримання відповідачем тіла кредиту в розмірі, що вимагає позивач.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позивач у своїй позовній заяві ставить вимоги щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом в розмірі 4681,36 грн., пені в розмірі 21868,20 грн., 3 % річних в розмірі 4010,52 грн., втрати від інфляції 13464,01 грн., подвійна облікова ставка НБУ 15633,36 грн. Однак у зв`язку з тим, що позивачем не надано доказів заборгованості по тілу кредиту, не надано належного розрахунку з посиланням на відповідні умови договору кредитування, не визначено розмір процентної ставки, що застосований, не зазначено період їх застосування та не надано доказів на підтвердження достовірності використаних даних, в цій частині задоволенню не підлягають.

Окрім того, вимоги позивача про стягнення інфляційних збитків та 3% річних задоволенню не підлягають, оскільки згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, відповідальність за прострочення грошового зобов`язання, що передбачена ст.625 ЦК України, у даному випадку не застосовується.

Крім того, в матеріалах справи міститься Договір № 1 про відступлення прав вимоги, укладений 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» відповідно до якого ПАТ «АльфаБанк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту. Відповідно до п.1.1. даного кредитного договору перелік договорів за якими перейшло право вимоги міститься в Додатку № 1 до Договору. Однак даний Додаток в матеріалах справи відсутній. Також позивач зазначає, що 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено Договір про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА», а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту 500961075 від 29.09.2014 року, укладеного між ТОВ «Кредитні ініціативи» та Боржником. Однак даний договір про відступлення права вимоги в матеріалах справи також відсутній. А тому суд позбавлений можливості впевнитись у законності права вимоги позивача до ОСОБА_1 .

З огляду на результат розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу також задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати позивача у вигляді судового збору віднести за його рахунок.

Керуючись ст.ст.12,81, 133,144,263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя