Справа № 302/85/20
№ 2/302/108/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

06.03.2020 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді КривкаВ. П

з участю: секретар с/з Гажук Н.В.,

позивач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт.Міжгір`ї справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міжгірської селищної ради про визнання протиправною відмову Міжгірської селищної ради в приватизації квартири АДРЕСА_1 без наявності ордера про надання житлової площі на цю квартиру і зобов`язання здійснити приватизацію цієї квартири з передачею її у власність позивачам,-

В С Т А Н О В И В:

28.01.2020 позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вищевказаними позовними вимогами, які обгрунтували так. Позивачі зареєстровані та проживають у квартирі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , яка на даний момент не приватизована. Вказана квартира була надана на праві користування дідусеві позивачів - ОСОБА_3 , 1934 р.н., який був мешканцем смт.Міжгір`я. На день смерті дідуся - ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вказаній квартирі проживав батько позивачів - ОСОБА_4 ,1962 р.н., який згодом одружився та продовжував проживати зі сім`єю у спірній квартирі. На день смерті матері позивачів - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у квартирі АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 , 1962 р.н., ОСОБА_1 , 1990 р.н., ОСОБА_6 , 1993 р.н.. На час смерті батька позивачів - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та на теперішній час у вищезгаданій житловій квартирі зареєстровані та проживають позивачі. На даний час квартира АДРЕСА_1 не приватизована та є комунальною власністю територіальної громади смт.Міжгір`я, належить Міжгірській селищній раді та знаходиться на балансі КП "Міжгірське ВУЖКГ". Відповідно до довідки КП "Міжгірське БТІ" № 39 від 09.10.2018 року, реєстрація права власності на квартиру не проводилася. За всі роки проживання та користування квартирою позивачі сумлінно виконують усі обов`язки, що випливають із природи договору найму житла та за свої кошти здійснюють ремонт квартири. З метою реалізації свого права позивачі подали заяву до виконавчого комітету Міжгірської селищної ради про безоплатну приватизацію квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Листом від 28.12.2018 виконавчим комітетом Міжгірської селищної ради позивачу ОСОБА_1 надано відповідь, згідно якої підстави для приватизації квартири відсутні. Підставою відмови стало те, що у позивачів відсутній оригінал ордеру про вселення, який було втрачено не з вини позивачів. Позивачі не здобули інформацію у державних органах (Міжгірській с/раді, Міжгірській РДА, Державному архіві Закарпатської області) про наявність рішення Міжгірської с/ради про надання квартири ОСОБА_3 , рішення виконкому Міжгірської селищної ради про надання ордеру про право на вселення у квартиру та рішення про укладення договору найму на дану квартиру. Дані обставини стали підставою для звернення позивачами з цим позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримав, просить такий задовольнити.

Позивачка ОСОБА_2 подала суду клопотання про розгляд справи без її участі, заявлений позов підтримує просить такий задовольнити.

Представник відповідача Міжгірської селищної ради за довіреністю Іванина Т.В. подала суду письмову інформацію в якій вказує, що не заперечує щодо задоволення вимог заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , справу просить розглянути за відсутності представника Міжгірської с/ради.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно довідки Міжгірської селищної ради від 24.01.2020 року № 436 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки № 39 від 09.10.2018 директора КП "Міжгірське БТІ" реєстрація права власності на житлову квартиру під АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 не проводилася.

Позивачі виявили бажання приватизувати вищезазначену квартиру, в зв`язку з чим звернулись до відповідача Міжгірської селищної ради з відповідною заявою, однак селищний голова листом № 02-11/985 від 28.12.2018 року їм було відмовлено в приватизації, оскільки позивачами до заяви про приватизацію не було надано копію ордера про надання жилої площі.

Через відсутність ордеру на вищевказану квартиру, представник позивачів адвокат Мицик О.В. звернувся до Державного архіву Закарпатської області за наданням йому копії рішення про приватизацію квартири дідусем позивачів ОСОБА_3

24.10.2019 за № 63/01/28 представнику позивачів - адвокату Мицик О.В. директором архіву Місюк М. було надано відповідь проте, що в протоколах засідань виконкому Міжгірської селищної ради за 1968-1970 роки рішень про надання квартири ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , та рішення про надання ордеру про право на вселення у квартиру не виявлено.

За змістом відмови, селищного голови Міжгірської селищної ради Цімботи В.І., селищна рада не оспорює законність проживання позивачів у вказаній вище квартирі, вказує на неможливість її приватизації з тих підстав, що ордер на квартиру відсутній, а його надання є обов`язковим і заміна ордеру іншим документом неможлива. Окрім цього, будинок АДРЕСА_3 , не перебуває в повному господарському віданні чи оперативному управлінні Міжгірської с/ради, за цих підстав селищна рада не є уповноваженим органом на приватизацію квартири в даному будинку.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини першої статті 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Згідно з вимогами частини першої статті 8 цього ж Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких, знаходиться державний житловий фонд.

Частиною четвертою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства), а частиною третьою цієї ж статті Закону встановлено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

За частиною другою статті 8 зазначеного вище Закону, передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках), здійснюється у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті в гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутні, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири, будинку, кімнати в гуртожитку.

Пунктом 11 статті 8 цього ж Закону передбачено, що спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до пунктів 4, 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність громадян на підставі заяви та документів, передбачених пунктом 18 цього ж Положення, а саме: довідки про склад сім`ї та займані приміщення; копії ордеру про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитках); документу, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копії документу, що підтверджує право на пільгові умови; заяви-згоди тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири(будинку) жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах.

Згідно з пунктом 19 цього Положення, відомості про займані наймачем приміщення та їх площу заповнюються згідно з інвентаризаційними матеріалами, які зберігаються на підприємстві (організації) по обслуговуванню житла.

Орган приватизації, в разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім`ї і розміру загальної площі квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитках, оформлює відповідні розрахунки та видає розпорядження органу приватизації щодо жилих приміщень, на підставі яких видає свідоцтво про право власності на жиле приміщення, як це визначено у пунктах 21, 22 цього Положення.

Підстави для відмови у приватизації житла передбачені частиною другою статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а саме не підлягають приватизації:

- квартири-музеї, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв;

квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей);

квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стан і (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей);

- квартири (будинки) віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обовязкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Статтею 4 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх прав порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В поданому до суду листі представник відповідача за довіреністю ОСОБА_7 заявлений позов не заперечила, визнала обставини наведені позивачами в позові, та не оспорює законність зайняття позивачами вказаного вище житлового приміщення (квартири) як наймачами, право на яке вони не втрачали. Також селищною радою визнано, що житлову квартиру, що є предметом позовних вимог було надано дідусеві позивачів ОСОБА_3 , 1934 р.н., в період з 1968-1970 роки. Після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право користування цією квартирою перейшло його сину ОСОБА_4 та членам його сім`ї: дружині ОСОБА_5 та дітям ОСОБА_1 , ОСОБА_6 ..

Батьки позивачів померли, що стверджено свідоцтвами про смерть серія НОМЕР_1 та серія НОМЕР_2 , зокрема ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , а ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктами 2 і 5статті 2 цього Закону.

Отже, так як вказане вище житло є квартирою, однак не відноситься до житла, що не підлягає приватизації, а також враховуючи наявність передбачених законом підстав для приватизації квартири позивачами як її наймачами, суд приходить до висновку, що відмова відповідача у приватизації квартири є незаконною і вважає необхідним зобов`язати відповідача вчинити необхідні дії з приватизації житлової квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 41,6 кв.м., та передати її у власність позивачам.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлене клопотання про стягнення судових витрат з відповідача не підтримав, подавши суду письмову заяву, в якій вказав, що не бажає відшкодування судових витрат у зв`язку з визнанням позову відповідачем.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнання позову відповідачем прийняти.

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Міжгірської селищної ради в приватизації квартири АДРЕСА_1 без наявності ордера про надання цієї житлової площі.

Зобов`язати Міжгірську селищну раду здійснити приватизацію квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 41,6 кв.м., та передати її у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 ) і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП - НОМЕР_4 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 ).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Повне рішення складено 16.03.2020 року.

Суддя: В. П. Кривка