Постанова

Іменем України

26 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 760/23947/18

провадження № 61-14577св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

стягувач - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Чулієв Атаджан Абдуназарович,

боржник - ОСОБА_1 ,

особа, яка зверталася із апеляційною скаргою - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року у складі судді Кушнір С. І. та постанову Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року у складі колегії суддів: Кулікової С. В., Ігнатченко Н. В., Олійника В. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст скарги

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва А. А., заінтересована особа - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль»).

Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва А. А. знаходиться виконавчий лист № 2-1748-1/10 виданий Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» суми заборгованості по кредиту в розмірі 161 049,99 грн та судових витрат у розмірі 1 730,50 грн, які складаються із судового збору в розмірі 1 610,60 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн, а всього - 162 780, 49 грн.

Вказувала на те, що 26 червня 2018 року вона отримала від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва А. А. постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. 02 липня 2018 року вона отримала від приватного виконавця постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. 27 липня 2018 року на її адресу надійшов лист від 18 липня 2018 року № 449 від приватного виконавця, яким повідомлено, що у випадку невжиття нею заходів щодо погашення всієї суми боргу, основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, рішення суду буде виконано за рахунок реалізації квартири АДРЕСА_1 . У відповідь на вказаний лист, боржник направила приватному виконавцю клопотання в якому повідомила, що рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2010 року за рахунок реалізації квартири АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності, виконане бути не може. Проте, таке клопотання приватним виконавцем було проігнороване, та вже 04 вересня 2018 року вона отримала від державного підприємства «СЕТАМ» лист від 10 серпня 2018 року № 7621/18-18-18, в якому було її повідомлено, що на виконання абзацу 4 пункту 2 розділу VІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року за № 1301/29431, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 2831/5, наступні відомості, що до реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів: реєстраційний номер лота-296898; відомості про предмет іпотеки - двокімнатна квартира АДРЕСА_2 ; день та час проведення електронних торгів - 05 вересня 2018 року о. 09:00 год; початкова ціна продажу майна - 637 830,00 грн.

Крім того, зазначала, що вона повідомляла приватного виконавця, що за вказаним виконавчим листом № 2-1748-1/10 у неї із заробітної плати вираховуються у розмірі визначеному Законом України «Про виконавче провадження» на виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2010 року відповідні кошти.

Таким чином, просила:

- визнати дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва А. А., щодо виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2010 року по справі № 2-1748-1/10 за рахунок реалізації квартири АДРЕСА_1 , незаконними;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва А. А., який здійснює виконавчі дії по виконавчому провадженню № 56526935 скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 14 червня 2018 року;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва А. А., який здійснює виконавчі дії по виконавчому провадженню № 56526935 скасувати постанову від 27 червня 2018 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва А. А., заінтересована особа - АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково; визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва А. А., щодо виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2010 року № 2-1748-1/10 шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 ; у задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що приватним виконавцем не вживалися заходи щодо звернення стягнення на кошти боржника, не перевірено майновий стан за адресою фактичного проживання боржника, а також належність йому на праві власності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення. Приватним виконавцем порушено черговість звернення стягнення на майно боржника, визначену статтями 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження», тому дії приватного виконавця щодо виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на квартиру є неправомірними.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Постановою Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року апеляційні скарги приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва А. А., ОСОБА_2 , АТ «Райффайзен Банк Аваль» залишено без задоволення, ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що висновки суду першої інстанції є правильними, та дії приватного виконавця є неправомірними оскільки ним порушено черговість звернення стягнення на майно боржника.

Аргументи учасників справи

У касаційній скарзі, поданій у липні 2019 року до Верховного Суду АТ «Райффайзен Банк Аваль», посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просило скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні скарги.

У касаційній скарзі, поданій у липні 2019 року до Верховного Суду приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Чулієв А. А., посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні скарги.

Касаційні скарги мотивовані тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків про задоволення скарги, оскільки суди не звернули уваги на те, що сума боргу перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, тому звернення стягнення на житло в такому випадку може проводитися. Посилання судів на невжиття приватним виконавцем заходів щодо перевірки майнового стану боржника є безпідставними, оскільки такі заходи є неможливими при недобросовісній поведінці боржника. Посилаються на те, що ОСОБА_1 пропустила 10-денний строк на оскарження дій виконавця.

Короткий зміст вимог відзиву на касаційну скаргу

У вересні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , подав відзив, у якому просить касаційну скаргу банку відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ «Райффайзен Банк Аваль» у вказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва А. А.

Указана справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2020 року справу № 760/23947/18 призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Установлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 серпня 2010 року позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково. Кредитний договір від 21 листопада 2006 року № 014/9407/82/49242, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (назву якого змінено на АТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_1 , розірвано; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість по кредиту в розмірі 161 049,99 грн та судові витрати у розмірі 1 730,50 грн, а всього стягнуто 162 780,49 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

На виконання зазначеного рішення Солом`янським районним судом м. Києва 08 лютого 2011 року видано виконавчий лист.

04 червня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Чулієвим А. А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56526935 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1748-1/10, виданого 08 лютого 2011 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» суми заборгованості по кредиту в розмірі 161 049,99 грн та судові витрати у розмірі 1 730,50 грн, а всього стягнуто - 162 780,49 грн.

У той же день, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Чулієвим А. А. винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику.

Приватним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження № 56526935, 04 червня 2018 року направлені запити до Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України.

Згідно з відповіддю Державної фіскальної служби України від 06 червня 2018 року боржник немає відкритих рахунків як фізична особа-підприємець.

Згідно з відповіддю Пенсійного фонду України від 07 червня 2018 року боржник отримує пенсію та заробітну плату в Державній авіаційній службі України.

Постановою приватного виконавця від 13 червня 2018 року про арешт майна боржника, встановлено, що згідно відомостей з договору іпотеки до кредитного договору від 21 листопада 2006 року № 014/9407/82/49242, між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , боржнику належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири. Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Чулієвим А. А. накладено арешт на нерухоме майно: квартиру, місцезнаходження: АДРЕСА_3 , що належить боржнику ОСОБА_1

14 червня 2018 року приватним виконавцем винесено постанову, якою описано та накладено арешт на майно боржника: квартиру АДРЕСА_1 , з метою звернення стягнення на арештоване майно та його подальшої реалізації.

14 червня 2018 року приватним виконавцем складено акт, зі змісту якого вбачається, що перевірка майнового стану боржника за адресою: АДРЕСА_3 , не проводилась, оскільки двері ніхто не відчинив.

27 червня 2018 року приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ОСОБА_5 , який має сертифікат, виданий 03 травня 2017 року за № 381/17 Фондом державного майна України. Постановлено суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання ОСОБА_5 надати звіт щодо вартості квартири за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ОСОБА_5 від 04 липня 2018 року, ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_1 , складає 637 830,00 грн.

Відповідно до повідомлення приватного виконавця Чулієва А. А. від 18 липня 2018 року №449, направленого ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ), останній повідомляє, що у випадку невжиття нею заходів щодо погашення всієї суми боргу, основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, рішення суду буде виконано за рахунок реалізації квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа від 30 липня 2018 року № 502, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чулієвим А. А. направлено Державному підприємству «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ») заявку на реалізацію арештованого майна ВП № 56526935.

Листом від 10 серпня 2018 року № 7621/18-18-18, на виконання абзацу четвертого пункту 2 розділу VII Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09 вересня 2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431, ДП «СЕТАМ» повідомило наступні відомості щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів: реєстраційний номер лота - 296898; відомості про предмет іпотеки - двокімнатна квартира АДРЕСА_2 ; день та час проведення електронних торгів - 05 вересня 2018 року о 09:00; початкова ціна продажу майна - 637 830,00 грн.

З акту приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва А. А. від 17 вересня 2018 року про реалізацію предмета іпотеки, вбачається, що відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 05 вересня 2018 року № 356 ДП «СЕТАМ»: торги відбулися, переможцем визнано: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частинами першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційних скарг та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновків про задоволення касаційних скарг.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно статті 447 ЦПК Українисторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Ухвалюючи рішення про задоволення скарги на дії приватного виконавця суди попередніх інстанцій виходили з того, що приватним виконавцем не вживалися всі заходи для виконання судового рішення за рахунок іншого майна боржника (грошових коштів, рухомого майна), і такого майна не встановлено або його недостатньо для виконання судового рішення у зв`язку з чим дії приватного виконавця щодо виконання рішення суду за рахунок реалізації вказаної квартири не відповідають вимогам щодо законності та обґрунтованості.

Крім того, суди наголосили, що ОСОБА_1 володіє на праві власності Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_6 , та приватний виконавець міг виконати рішення суду за рахунок даного будинку та іншого майна, що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Однак, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд залишив поза увагою те, що приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Чулієв А. А. вказав суду, що 04 червня 2018 року в автоматизованій системі виконавчого провадження ним було здійснено запити до Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду України щодо: номерів рахунків боржника, джерела отримання доходів боржника, інформацію про осіб-боржників, які отримують пенсію, та про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи.

За отриманою інформацією, було з`ясовано, що боржник на обліку в податковій службі як фізична особа підприємець не перебуває, а отже відсутня інформація про відкриті рахунки боржника в установах банків.

Згідно інформації Пенсійного фонду України боржник отримує пенсію у розмірі 3 608,96 грн, та заробітну плату в Державній авіаційній службі України.

За інформаціє з сайту Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України, було з`ясовано, що транспортних засобів за боржником не зареєстровано.

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої 04 червня 2018 року боржнику належить на праві власності Ѕ частини житлового будинку в АДРЕСА_6 . Загальна вартість нерухомого майна згідно відомостей з указаного реєстру складала 86 743,00 грн.

Згідно із частиною п`ятою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Відповідно до частин першої-другої статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Суди попередніх інстанцій не дали належної оцінки тому, що боржник не пропонувала майно, яке необхідно реалізувати в першу чергу для погашення заборгованості за виконавчим листом, а сума стягнення значно перевищує п`ять мінімальних розмірів заробітної плати, та рішення суду про стягнення заборгованості суду не виконувалось боржником протягом 8 років, отже дійшли передчасних висновків про задоволення скарги на дії приватного виконавця.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг приватного виконавця, банку та ОСОБА_2 (особи яка не брала участі у розгляді справи, однак права якого порушені оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції) та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд на зазначене також уваги не звернув та погодився з висновками суду першої інстанції.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Таким чином, доводи касаційних скарг дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення постановлені з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки Верховний Суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постанову апеляційного суду та ухвалює нове рішення, яким відмовляє у задоволенні скарги, а приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Чулієвим А. А., ОСОБА_6 . та АТ «Райффайзен Банк Аваль» сплачений судовий збір у сумі відповідно 384,20 грн, 384,20 грн та 1921,00 грн за подання апеляційних скарг та Чулієвим А. А. і АТ «Райффайзен Банк Аваль» сплачено судовий збір у розмірі 384,20 грн та 1921,00 грн відповідно за подання апеляційних скарг, то він підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь указаних осіб.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Райффайзен Банк Аваль».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 921,00 грн та за подання касаційної скарги 1 921,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чулієва Атаджана Абдуназаровича судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 384,20 грн та за подання касаційної скарги 384,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 384,20 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов

Судді: В. С. Жданова

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов