Ухвала

22 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 202/5334/16-ц

провадження № 61-13190ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вище зазначеним позовом.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2017 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 555 грн 87 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 10 тис. грн; заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 5 255 грн 87 коп.; заборгованості за пенею та комісією у розмірі 300 грн. У задоволенні решти позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов банку в частині стягнення заборгованості за кредитом, процентів та пені суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, своє рішення мотивував тим, що боржником було допущено порушення умов виконання зобов`язання, що призвело до утворення заборгованості.

01 вересня 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, що надійшла 03 вересня 2020 року, в якій заявник просить суд рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2017 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19 травня 2020 року скасувати, й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову банку відмовити.

Касаційна скарга ОСОБА_1 містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст судового рішення апеляційної інстанції скаржником отримано 03 серпня 2020 року, не надавши при цьому належних доказів, однак пояснила, що докази отримання копії судового рішення апеляційної інстанції містяться в матеріалах справи.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Оскільки, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у такому його елементі як правова визначеність, тому, заявнику належить надати докази на підтвердження поважності причин пропуску цього строку із зазначенням дати первинного отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Отже, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України заявнику належить надати до суду належні докази пропуску строку на касаційне оскарження.

Разом з цим, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки за її подання заявником сплачено судовий збір у меншому розмірі, ніж це встановлено законом.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на час подання позову) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що встановлено законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зважаючи на те, що позовну заяву пред`явлено у грудні 2017 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня 2017 року, прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 600 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції на момент подачі позову) за подання до суду позовної заяви майнового характеру (стягнення кредитної заборгованості), яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги, таким чином сума становить 1 600 грн*200%=3 200 грн.

Заявником сплачено судовий збір за подання даної касаційної скарги у розмірі 2 756 грн.

Ураховуючи характер спору заявнику необхідно доплатити судовий збір за подання цієї касаційної скарги у розмірі 444 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2017 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги місячний строк, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян