ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/312/20
провадження № 4-с/753/85/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Андрійовича, заінтересована особа: акціонерне товариство «Універсал Банк» -

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до суду із вказаною скаргою, мотивуючи свої вимоги тим, що на виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Андрійовича перебуває виконавче провадження № 60885924 з виконання виконавчого листа виданого 26.07.2013 р. Дарницьким районним судом м. Києва № 2602/5344/12 щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості в загальній сумі 1 313 530 грн. 25 коп. Вказує, що 16.12.2019 р. приватним виконавцем винесено постанову про відкриття вказаного виконавчого провадження, яка на думку скаржника є незаконною, оскільки винесена після закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Зазначає, що 16.12.2019 р. приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, у зв`язку із чим було накладено арешт на рахунок на який перераховуються пенсійні виплати боржника, що порушує її права. Вказує, що 16.12.2018 р. приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, яка на думку скаржника винесена з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». У зв`язку із викладеним скаржник звернулась до суду з дано скаргою, в якій просить визнати неправомірними та скасувати постанов приватного виконавця від 16.12.2019 про відкриття вказаного виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника.

В судове засідання скаржник не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомила.

Приватний виконавець Виконавчого округу м. Києва Корольов М.А. в судове засідання не з`явився, подав відзив на скаргу, в якому просив відмовити в її задоволенні, а також подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, а також надав письмові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Встановлено, що на виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Андрійовича перебуває виконавче провадження № 60885924 з виконання виконавчого листа № 2602/5344/12 виданого 26.07.2013 р. Дарницьким районним судом м. Києва щодо солідарного стягнення, зокрема, із ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості в загальній сумі 1 313 530 грн. 25 коп.

16.12.2019 р. приватним виконавцем Виконавчого округу м. Києва Корольовим М.А. винесено постанову про відкриття вказаного виконавчого провадження.

Як вбачається із виконавчого листа № 2602/5344/12 від 26.07.2013 р., на ньому наявна відмітка Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно з ч.4 ст.12 Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Пуктом 5 розділу XIII Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм законодавства вбачається, що у випадку пред`явлення виконавчого листа до виконання та повернення його стягувачу, перебіг строку пред`явлення виконавчого листа до виконання переривається та починається заново.

Таким чином строк пред`явлення виконавчого листа до виконання перервався, у зв`язку із поверненням виконавчого документа стягувачу та обчислюється з 22.11.2019 р.

З огляду на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 16.12.2019 р., а строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить 3 (три) роки та обчислюється з 22.11.2019 р., суд дійшов висновку, щостягувачем не пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, а постанова про відкриття виконавчого провадження винесена у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» та в межах строку, передбаченого цим законом.

Щодо вимог про визнання неправомірними та скасувати постанов приватного виконавця про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 18 Закону визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частин 1-4 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

16.12.2019 р. приватним виконавцем Виконавчого округу м. Києва Корольовим М.А. винесено постанову, якою накладено арешт на все майно боржника.

Крім того, 16.12.2019 р. приватним виконавцем винесено постанову, якою накладено арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить боржнику ОСОБА_1 .

Як зазначено скаржником у скарзі, приватний виконавець при винесені постанов про накладення арешту на майно порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, належних доказів такого порушення приватним виконавцем законодавства, скаржником не подано та не встановлено судом в ході розгляду справи.

16.12.2019 р. приватним виконавцем Виконавчого округу м. Києва Корольовим М.А. винесено постанову про арешт коштів боржника.

Як зазначено скаржником у скарзі, було накладено арешт на відповідні рахунки в АТ КБ «Приватбанк» на які перераховуються пенсійні виплати боржника, що порушує її права.

Однак, суд скептично ставиться до таких тверджень скаржника, з огляду на наступне.

Як вбачається із постанови про арешт коштів боржника від 16.12.2019 р., накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів божника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

Таким чином у постанові про арешт коштів відсутня вказівка на арешт належних боржнику коштів, що містяться на рахунках звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч.3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Як вбачається із матеріалів справи, банк не повідомив виконавцяпро спеціальний режим відповідних рахунків та не повернув постанову без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з п.1 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

В матеріалах справи відсутні докази того, що скаржник у відповідності до п.1 ч.4 ст.59 Закону надав приватному виконавцю, відповідні документи на підтвердження, що рахунки боржника мають спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Крім того, скаржником не надано суду відповідних належних доказів на підтвердження того, що рахунки боржника мають спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинстава є принцип змагальності сторін, в силу якого сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. При цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинстава - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Як вбачається із скарги, як на підставу своїх вимог скаржник посилається на те, що дії приватного виконавця щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника є неправомірними, оскільки не відповідають законодавству.

Скаржник, відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не довів належними та допустимими доказами (ст. ст. 77, 78 ЦПК України) що дійсно при здійсненні вищевказаних виконавчих дій приватним виконавцем порушено норми чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що 16.12.2019 р. приватний виконавець Виконавчого округу м. Києва Корольов М.А. виніс постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника в межах своїх повноважень тау відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 3 статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Андрійовича, заінтересована особа: акціонерне товариство «Універсал Банк» - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА