Справа № 199/8880/18
(2/199/526/20)
РІШЕННЯ

іменем України

13.02.2020

м. Дніпро

справа №199/8880/18

провадження № 2/199/526/20

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

секретаря судового засідання Столяренко А.І.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1

відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу та поділ спільного майна подружжя, -

за участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Коломоєць С.В.,

представника відповідача адвоката Городецької С.М.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову посилалася на те, що з відповідачем у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, під час якого за спільні кошти подружжя було придбано наступне майно - легковий автомобіль Марка - SUZUKI, модель - SX-4, 2011 року випуску, червоного кольору, номер шасі - НОМЕР_1 - НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , орієнтовна ринкова вартість якого становить 10 000,00 доларів США, що у еквіваленті до гривні за курсом НБУ, станом на 26.08.2018, складає 266 260,00 грн.; легковий автомобіль Марка - LEXUS, Модель - NX 300Н, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , придбаний 10.05.2016, орієнтовна ринкова вартість автомобіля становить 40 000,00 доларів США, що у еквіваленті до гривні за курсом НБУ, станом на 26.08.2018, складає 1 066 000,00 грн.; морозильну камеру - вартістю 4 599,00 грн.; пилосос - орієнтовна вартість якого складає 4 150,00 грн.; пральну машину - орієнтовна вартість якої 3 800,00 грн.; дзеркало - орієнтовна вартість якого складає 300,00 грн.; водонагрівач Осмокс 5 RO-K1GS з баком - вартість якого складає 1 600,00 грн.; камін №09-11/3 з баком - вартість складає 7 225,00 грн.; мебель L/DC-13 стілець 4 шт. - вартістю 2 708,00 грн.; мебель L/DC-13 стілець 2 шт. - вартість складає 1 354,00 грн.; змішувач МВ-2 хром 1 шт. - вартість складає 1 005,00 грн.; мийку SCHOCK GENIVS - вартістю 1 995,00 грн.; змішувач ARC 1 шт. - вартість якого складає 2 862,00 грн.; дзеркало 564 фацет 1 шт. - вартість складає 521,25 грн.; Туба Глорія 1 шт. вартістю 3 027,22 грн.; комплект меблів BERLIN, Бардоліно - загальна вартість складає 1 468,90 грн.; батут, орбітри, спална - загальна вартість 6 600,00 грн.; витяжку FAGOR 3CFT-MAXA 1 шт. - вартістю 3 456,00 грн.; ванну акрил, гідромас - вартість складає 6 999,75 грн.; Профілактор Евнінова - доставка та установка складає 1 970,00 грн.; перила сходів вартістю 30 000,00 грн.; виготовлення та монтаж пластикових конструкцій із профілю, заміна стіклопакетів - вартість яких складає 20 545,00 грн.; пенал на ніжках з кошиком - вартіст складає 2 968,42 грн.; сифон МІНОР - вартістю 46,66 грн.; бра Altalusse - вартість складає 791,50 грн.; АВД - К5 - вартістю 2 599 грн.; фільтр R+M - вартістю 140,00 грн.; електропилу ECS2000/40, модель 41AZ060678 - орієнтовна вартість 2 472,00 грн.; будівельні матеріали, товарний чек №BDV-100823-007 - вартість матеріалів складає 5 627,63 грн.; будівельний матеріал, товарний чек №BDV-100823-007 - загальна вартість матеріалів складає 5 627,63 грн.; будівельний матеріал, товарний чек №BDV-101104-021 - загальна вартість матеріалів складає 146,53 грн.; кераміко-гранітну плитку Soluble salt - вартість 1 059,84 грн.; керамічну плитку Алехандрія гріс - вартість 1 504,72 грн.; товари, відповідно до фіскального чеку №0084 від 09.02.2013 - вартість яких складає 3 144,76 грн.; товари, відповідно до фіскального чеку №0159 від 20.09.2010 - вартість яких складає 1 076,85 грн.; товари, відповідно до фіскального чеку №0160 від 18.11.2010 - вартість яких складає 1 079,68 грн.; тафтингове поліпропіленове ворсове покриття для підлоги - вартістю 3 744,00 грн.; кафель, відповідно до товарного чеку №ЧП-036056 від 23.10.2010 - вартістю 1 118,25 грн.; будівельні матеріали, відповідно до рахунку-фактура №ХХ-0000759 - вартістю 1 283,43 грн.; матрац - вартістю 3 360,00 грн.; мебель кухонну - вартістю 10 000,00 грн., а всього загальною вартістю 148 349,39 грн.

Крім того, 18 січня 2019 року позивачу стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 з березня 2015 року є співзасновником (кінцевим бенефіціарним власником) ТОВ "АТЛАС-АГРО" () з розміром до статутного внеску в сумі 250 000,00 грн., що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань.

Оскільки все майно відповідно до норм ст.ст.61,61,70 СК України є спільним майном подружжя, позивач ОСОБА_1 просила суд виділити їй у спільному майні подружжя наступне майно: легковий автомобіль марки SUZUKI, Модель - SX-4, 2011 року випуску, червоного кольору, номер шасі - VIN - НОМЕР_2 ; морозильну камеру; пилосос; пральну машину; дзеркало. Загальна вартість зазначеного майна складає 12 849,00 грн. Також просила суд стягнути з відповідача грошову компенсацію у розмірі 461 195,69 грн. від частки спільного майна подружжя та Ѕ частку від статутного внеску ТОВ «АТЛАС-АГРО» (ЄДРПОУ 39712393) в розмірі 125 000,00 грн. Відповідачу просила залишити наступне майно: легковий автомобіль Марка - LEXUS, Модель - NX 300Н, 2016 року випуску; водонагрівач Осмокс 5 RO-K1GS з баком; камін №09-11/3; мебель L/DC-13 стілець 4 шт.; мебель L/DC-13 стілець 2 шт.; змішувач МВ-2 хром 1 шт.; мийку SCHOCK GENIVS; змішувач ARC 1 шт.; дзеркало 564 фацет 1 шт.; тубу Глорія 1 шт.; комплект меблів BERLIN, бардоліно; батут; орбітри; спалну; витяжку FAGOR 3CFT-MAXA кількість 1 шт.; ванну акрил, гідромас; профілактор Евнінова; перила сходів; виготовлення та монтаж пластикових конструкцій із профілю, заміна стіклопакетів вартість яких складає 20 545,00 грн.; пенал на ніжках з кошиком; сифон МІНОР; бра Аltalusse; АВД - К5; фільтр R+М; електропилу ECS2000/40, модель 41AZ060678; будівельні матеріали відповідно до товарного чеку №BDV-100823-007 загальною вартістю 5 627,63 грн.; будівельні матеріали відповідно до товарного чеку №BDV-100823-007 загальною вартістю 5 627,63 грн.; будівельні матеріали відповідно до товарного чеку №BDV-101104-021 загальною вартістю 146,53 грн.; кераміко-гранітну плитку Soluble salt; керамічну плитку Алехандрія гріс; товари відповідно до фіскального чеку №0084 від 09.02.2013 вартість яких складає 3 144,76 грн.; товари відповідно до фіскального чеку №0159 від 20.09.2010 вартість яких складає 1 076,85 грн.; товари відповідно до фіскального чеку №0160 від 18.11.2010 вартість яких складає 1 079,68 грн.; тафтингове поліпропіленове ворсове покриття для підлоги; кафель відповідно до товарного чеку №ЧП-036056 від 23.10.2010; будівельні матеріали відповідно до рахунку фактура №ХХ-0000759; матрац; мебель кухонну. Загальна вартість зазначеного майна складає 135 500,39 грн., а також 1/2 частки статутного внеску ТОВ "АТЛАС-АГРО" (), що становить 125 000,00 грн.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив суд визнати за ним право особистої приватної власності на легковий автомобіль «Lexus», модель NX 300H, 2016 року випуску, коричневого кольору, VIN НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , та визнати спільним майном подружжя автомобіль «Suzuki», модель SX-4, 2011 року випуску, червоного кольору, VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , визнавши право власності на нього за кожним із подружжя по Ѕ частці, розподілити судові витрати ( а.с.192-198 т.1).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2018 року відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.61 т.1).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 листопада 2018 року роз`єднано в самостійні провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, про збільшення розміру аліментів, про поділ спільного майна подружжя (а.с.1 т.1).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2018 року забезпечено позов шляхом заборони будь-яких реєстраційних дій з відчуження транспортних засобів - автомобіля «Lexus», модель NX 300H, 2016 року випуску, коричневого кольору, VIN НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , та автомобіля «Suzuki», модель SX-4, 2011 року випуску, червоного кольору, VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с.63-64 т.1).

Ухвалою від 13 березня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті (а.с.102 т.1).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана судова справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Подорець О.Б. у зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_3 у відрядженні (а.с.106 т.1).

Ухвалою від 01 квітня 2019 року прийнято справу до свого провадження і розпочато повторне підготовче провадження (а.с.107 т.1).

Ухвалою суду від 10 липня 2019 року прийнято до розгляду зустрічний позов і позови об`єднані в одне провадження (а.с.239 т.1).

Ухвалою суду від 08 серпня 2019 року за клопотанням позивача за первісним позовом та її представника витребувано докази (а.с.248 т.1).

Ухвалою від 23 серпня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті (а.с.14 т.2).

13 лютого 2020 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала первісний позов і просила його задовольнити з підстав викладених у ньому. Зокрема пояснила, що з відповідачем ОСОБА_2 вона перебувала спочатку у фактичних шлюбних відносинах, а потім було зареєстровано шлюб. Їх сім`я проживала у будинку АДРЕСА_1 , який належить матері ОСОБА_2 - ОСОБА_4 Проте, остання в цьому будинку з ними не проживала. Протягом сімейного життя позивач займалася ремонтними роботами та придбанням необхідних меблів та техніки у будинок АДРЕСА_1 і ті чеки, які у неї залишилися, нею надано до позову. Обидва автомобіля було придбано за спільні кошти подружжя у шлюбі і для потреб сім`ї. Просила поділити майно подружжя у спосіб, якій зазначено у первісному позові, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 адвокат Коломоєць С.В. в повному обсязі підтримав первісний позов і просив його задовольнити, посилаючись на те, що спірне майно придбано у шлюбі. Так, автомобіль «Suzuki» було придбано для сім`ї, проте користувалася ним ОСОБА_1 Автомобіль «Лексус» також було придбано для потреб сім`ї. Доказів того, що автомобіль «Лексус» придбано за особисті кошти відповідача, ОСОБА_2 суду не надано. ОСОБА_2 працював і мав достатній рівень заробітної плати, що підтверджується довідкою ДП з ІІ «Сантрейд» і для придбання автомобіля «Лексус» не потребував необхідності брати у борг грошові кошти. Просив задовольнити первісний позов у повному обсязі і розділити спільне майно саме в спосіб визначений у первісному позові (а.с.246 т.1).

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 проти первісного позову заперечував, пояснивши, що дійсно перебував із ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі і вони проживали у будинку АДРЕСА_1 , який належить його матері. При цьому коли вони вселилися у будинок, то ремонт було вже зроблено, необхідні меблі і техніка вже були в наявності у будинку і ОСОБА_1 не займалася ані ремонтними роботами, ані придбанням меблів і техніки і спільні кошти подружжя, як вона зазначає, на ці речі витрачено не було. Щодо статутного фонду, то в реальності грошові кошти перераховано не було. Автомобіль «Suzuki» було придбано для сім`ї і ним користувалася позивач, а отже він належить кожному з подружжя по Ѕ частці. Що стосується автомобіля «Lexus», то коли він захворів і вже по роботі не користувався службовим автомобілем, його рідна сестра ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 зробили йому подарунок на день народження та дали йому грошові кошти на придбання саме цього автомобіля, оскільки у салоні на нього була скидка.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 адвокат Городецька С.М. первісний позов не визнала, підтримавши зустрічний позов, який просила задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у ньому. Зокрема пояснила, що належних доказів придбання меблів та техніки, а також проведення ремонтних робіт у будинку АДРЕСА_1 , позивачем ОСОБА_1 суду не надано, як і не надано доказів внесення грошових коштів у статутний фонд ТОВ «АТЛАС-АГРО». Крім того, зі слів ОСОБА_2 їй відомо, що позивач ОСОБА_1 на той період часу робила ремонт у квартирі, яка належала їй особисто, а тому надані товарні чеки можуть стосуватися ремонтних робіт, а також придбання меблів і техніки в іншу оселю. Що стосується автомобіля «Suzuki», то це майно є спільним майном подружжя, а відтак підлягає розподілу по Ѕ частці. Проте, автомобіль «Lexus» є особистим майном відповідача ОСОБА_2 , оскільки був придбаний за кошти, які йому надала в боргу, а в подальшому подарувала, його рідна сестра ОСОБА_5 в розмірі 580 000 грн., а інші 600 000 грн. подарував син. Таке рішення було прийнято рідними ОСОБА_2 , оскільки він захворів, став пенсіонером, вже не користувався службовим автомобілем і саме в особисте користування і в особисту власність, а не для сім`ї, як зазначає позивач за первісним позовом, було придбано автомобіль «Lexus». Просила задовольнити зустрічний позов в повному обсязі, а у первісному позові відмовити.

Вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі статтею 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Статтею 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Водночас, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норму статті 60 СК України застосовано правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Конструкція норми ст.60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Водночас, зазначена презумпція може бути спростована один із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження 14-325цс18).

Проте, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 05 квітня 2017 року у справі № 6-399цс17, від 01 липня 2015 року у справі №6-612цс15 та враховується при розгляді справ і Верховним Судом.

Відповідно до положень ч.3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2010 року (а.с.22). На час розгляду справи шлюб розірвано.

Під час перебування у шлюбі, як зазначає позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , було придбано наступне майно та будівельні матеріали, а саме: морозильну камеру - вартістю 4 599,00 грн.; пилосос - орієнтовна вартість якого складає 4 150,00 грн.; пральну машину - орієнтовна вартість якої 3 800,00 грн.; дзеркало - орієнтовна вартість якого складає 300,00 грн.; водонагрівач Осмокс 5 RO-K1GS з баком - вартість якого складає 1 600,00 грн.; камін №09-11/3 з баком - вартість складає 7 225,00 грн.; мебель L/DC-13 стілець 4 шт. - вартістю 2 708,00 грн.; мебель L/DC-13 стілець 2 шт. - вартість складає 1 354,00 грн.; змішувач МВ-2 хром 1 шт. - вартість складає 1 005,00 грн.; мийку SCHOCK GENIVS - вартістю 1 995,00 грн.; змішувач ARC 1 шт. - вартість якого складає 2 862,00 грн.; дзеркало 564 фацет 1 шт. - вартість складає 521,25 грн.; Туба Глорія 1 шт. вартістю 3 027,22 грн.; комплект меблів BERLIN, Бардоліно - загальна вартість складає 1 468,90 грн.; батут, орбітри, спална - загальна вартість 6 600,00 грн.; витяжку FAGOR 3CFT-MAXA 1 шт. - вартістю 3 456,00 грн.; ванну акрил, гідромас - вартість складає 6 999,75 грн.; Профілактор Евнінова - доставка та установка складає 1 970,00 грн.; перила сходів вартістю 30 000,00 грн.; виготовлення та монтаж пластикових конструкцій із профілю, заміна стіклопакетів - вартість яких складає 20 545,00 грн.; пенал на ніжках з кошиком - вартіст складає 2 968,42 грн.; сифон МІНОР - вартістю 46,66 грн.; бра Altalusse - вартість складає 791,50 грн.; АВД - К5 - вартістю 2 599 грн.; фільтр R+M - вартістю 140,00 грн.; електропилу ECS2000/40, модель 41AZ060678 - орієнтовна вартість 2 472,00 грн.; будівельні матеріали, товарний чек №BDV-100823-007 - вартість матеріалів складає 5 627,63 грн.; будівельний матеріал, товарний чек №BDV-100823-007 - загальна вартість матеріалів складає 5 627,63 грн.; будівельний матеріал, товарний чек №BDV-101104-021 - загальна вартість матеріалів складає 146,53 грн.; кераміко-гранітну плитку Soluble salt - вартість 1 059,84 грн.; керамічну плитку Алехандрія гріс - вартість 1 504,72 грн.; товари, відповідно до фіскального чеку №0084 від 09.02.2013 - вартість яких складає 3 144,76 грн.; товари, відповідно до фіскального чеку №0159 від 20.09.2010 - вартість яких складає 1 076,85 грн.; товари, відповідно до фіскального чеку №0160 від 18.11.2010 - вартість яких складає 1 079,68 грн.; тафтингове поліпропіленове ворсове покриття для підлоги - вартістю 3 744,00 грн.; кафель, відповідно до товарного чеку №ЧП-036056 від 23.10.2010 - вартістю 1 118,25 грн.; будівельні матеріали, відповідно до рахунку-фактура №ХХ-0000759 - вартістю 1 283,43 грн.; матрац - вартістю 3 360,00 грн.; мебель кухонну - вартістю 10 000,00 грн., а всього загальною вартістю 148 349,39 грн., а тому ставиться питання про розподіл зазначеного майна як спільного майна подружжя.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 надала на підтвердження придбання за час шлюбу спірного майна копії товарних чеків, гарантійних свідоцтв, рахунки-фактури, видаткові накладні на будівельні матеріали, побутову техніку, деяку сантехнику, проте вказані документи не містять в собі достовірних даних, а саме прізвища покупців, будь-яких інших ознак придбання зазначених товарів позивачем ОСОБА_1 або відповідачем ОСОБА_2 під час їх шлюбу за спільні кошти подружжя (а.с.34,37,38,39,41,42,43,44,45,47,48,50,51,52,54 т.1). Інші докази, як то придбання перил, вікон, ванної (а.с.35,36,45,46 т.1) хоча і містять адресу доставки, проте, не є належними доказами того, що це майно є спільним майном подружжя, з огляду також і на те, що будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_8 .

За таких обставин, суду не надано достовірних доказів придбання зазначеного позивачем ОСОБА_1 майна за спільні кошти подружжя, а також позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження вартості майна на час розгляду справи.

Щодо внеску до статутного фонду ТОВ «АТЛАС-АГРО», суд зазначає наступне.

Так, з інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру підприємств, об`єднань та установ, вбачається, що 26 березня 2015 року зареєстровано ТОВ «АТЛАС-АГРО» - із розміром внеску до статутного фонду 250000 грн. (а.с. 91-94 т.1).

Якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства.

Вказаний вище висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 03 червня 2015 року у справі №6-38цс15.

Грошові кошти, внесені одним з подружжя, який є учасником господарського товариства, у статутний капітал цього товариства за рахунок спільних коштів подружжя, стають власністю цього товариства, а право іншого з подружжя на спільні кошти трансформується в інший об`єкт - право вимоги на виплату частини вартості такого внеску. При цьому одним з визначних є той факт, що грошові кошти набуті подружжям під час їх спільного проживання. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 травня 2019 року у справі № 490/1408/15-ц.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 з цього приводу, суд зазначає, що доказів реального внесення у статутний фонд грошових коштів, які є спільним майном подружжя, в розмірі 250000 грн, позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 суду не надано, а саме бухгалтерських або банківських документів, які підтверджували би обставини внесення грошових коштів, як і не заявлено клопотання щодо витребування таких доказів.

Що стосується зустрічного позову про визнання автомобіля «Lexus», модель NX 300H, 2016 року випуску, коричневого кольору, VIN НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 особистим майном ОСОБА_2 , суд приходить до наступного.

Як зазначалося вище, конструкція норми ст.60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Водночас, зазначена презумпція може бути спростована один із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Для застосування ст. 57 СК України має бути доведено, що майно було набуте за час шлюбу саме за кошти, які належали ОСОБА_2 особисто.

Так, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 стверджував у судовому засіданні, що грошові кошти у розмірі 600 000 грн. йому особисто, а не для потреб сім`ї, було подаровано його сином ОСОБА_6 , що підтверджується договором дарування (а.с.74 т.2).

Проте, відповідно до ч.1 ст.718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі.

Згідно ч.5 ст.719 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент укладення договору дарування) договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже, виходячи з наведених норм законодавства, ОСОБА_2 і ОСОБА_6 при укладенні договору дарування 25 квітня 2016 року, предметом якого є валютні цінності - національна валюта Україні у розмірі 600000,00 грн., що перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, встановлений Податковим Кодексом України, станом на 25 квітня 2016 року - 17 грн., мали здійснити не тільки оформлення договору дарування у письмовій формі, а й його нотаріальне посвідчення. Недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору призводить до нікчемності такого договору.

Теж саме стосується і наданого договору дарування грошових коштів в розмірі 580 000 грн. укладений 28 жовтня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , оскільки згідно ч.5 ст.719 ЦК України (в чинній редакції і редакції, яка діяла на момент укладення договору дарування) договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Що стосується розписки, укладеної 02.04.2016 між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про надання у борг останньому грошових коштів в розмірі 580000 грн., то дана розписка не свідчить про те, що грошові кошти було отримано ОСОБА_2 не для потреб сім`ї, а для себе особисто.

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_9 вона знає тривалий час, працювала з нею і саме в її присутності була розмова про отримання ОСОБА_2 в борг 580 000 грн. і саме свідок порадила скласти розписку, яку вона також підписала після перерахунку грошових коштів та передачу їх ОСОБА_2 . Проте, свідку не відомо чи отримував ОСОБА_2 грошові кошти для себе особисто або для своєї сім`ї і чи було придбано автомобіль марки «Lеxus» йому особисто чи для сім`ї вона також не знає.

Свідок ОСОБА_5 суду показала, що ОСОБА_2 є її братом. Коли він одружився із ОСОБА_1 , вони дійсно стали проживати по АДРЕСА_1 . Проте, цей будинок належить їх матері і при заселенні сім`ї брата у будинку вже було зроблено ремонт, придбані меблі та техніка, а тому сім`єю брата ремонт у будинку не робився, меблі та техніка не придбавалися. Обидва автомобіля було придбано за грошові кошти брата, при цьому автомобіль марки «Suzuki» дійсно було придбано для потреб сім`ї і ним користувалася та користується ОСОБА_1 . Що стосується автомобіля марки «Lеxus», то автомобіль було придбано виключно особисто ОСОБА_2 на грошові кошти які подарував йому син на день народження та надала вона у борг, а у подальшому подарувала. Так, у 2015 році брат захворів, багато коштів було витрачено на його лікування, він після хвороби вже не працював, а тому потребував автомобіль і було прийнято рішення подарувати грошові кошти йому особисто для придбання автомобіля для нього особисто.

Проте, суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_5 , оскільки вона є рідною сестрою відповідача, а отже є зацікавленою особою. Крім того, договір дарування грошових коштів між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладений вже під час розгляду справу у суді і з порушенням чинного законодавства щодо форми договору дарування.

Таким чином, достеменно судом не встановлено придбання автомобіля марки «Lеxus» за особисті кошти ОСОБА_2 , а безперечних та належних доказів позивачем за зустрічним позовом на підтвердження цим обставинам суду не надано, оскільки факт дарування грошових коштів у зазначених розмірах може підтверджуватись нотаріально завіреним договором дарування, а не поясненнями свідків та наданням довідок про доходи цих осіб.

Відповідно до вимог ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В силу ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Пунктом 25 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що при поділі спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частини четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статті 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (статті 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

При розгляді даного спору в частині поділу автомобілів, з урахуванням заявлених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовних вимог та встановлених обставин, суд вважає правильним визначити ідеальні частки у праві спільної власності подружжя на автомобілі.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Повно встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши всі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов наступного висновку.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу та поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати автомобіль «Suzuki», модель SX-4, 2011 року випуску, червоного кольору, VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , спільним сумісним майном набутим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час шлюбу.

У порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину автомобіля «Suzuki», модель SX-4, 2011 року випуску, червоного кольору, VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Залишити незмінним право власності на Ѕ частину автомобіля «Suzuki», модель SX-4, 2011 року випуску, червоного кольору, VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 за ОСОБА_2 .

Визнати автомобіль «Lexus», модель NX 300H, 2016 року випуску, коричневого кольору, VIN НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , спільним сумісним майном набутим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час шлюбу.

У порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину автомобіля «Lexus», модель NX 300H, 2016 року випуску, коричневого кольору, VIN НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 .

Залишити незмінним право власності на Ѕ частину автомобіля «Lexus», модель NX 300H, 2016 року випуску, коричневого кольору, VIN НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 за ОСОБА_2 .

В іншій частині первісного та зустрічного позовів відмовити.

Враховуючи результат розгляду справи, вимоги ст.141 ЦПК України те, що первісний та зустрічний позов задоволено частково в рівних частках, суд вважає судові витрати залишити за сторонами по справі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу та поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати автомобіль «Suzuki», модель SX-4, 2011 року випуску, червоного кольору, VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , спільним сумісним майном набутим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час шлюбу.

У порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину автомобіля «Suzuki», модель SX-4, 2011 року випуску, червоного кольору, VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Залишити незмінним право власності на Ѕ частину автомобіля «Suzuki», модель SX-4, 2011 року випуску, червоного кольору, VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 за ОСОБА_2 .

Визнати автомобіль «Lexus», модель NX 300H, 2016 року випуску, коричневого кольору, VIN НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , спільним сумісним майном набутим ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час шлюбу.

У порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину автомобіля «Lexus», модель NX 300H, 2016 року випуску, коричневого кольору, VIN НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 .

Залишити незмінним право власності на Ѕ частину автомобіля «Lexus», модель NX 300H, 2016 року випуску, коричневого кольору, VIN НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 за ОСОБА_2 .

Судові витрати залишити за сторонами по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В іншій частині первісного та зустрічного позовів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення.

Повний текст судового рішення буде складено протягом десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Суддя О.Б.Подорець