справа № 361/155/20
провадження № 2/361/1643/20
РІШЕННЯ

Іменем України

08 вересня 2020 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Зазимко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей,

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати із ОСОБА_2 на її користь аліменти на двох дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позову зазначала, що 14 листопада 2012 року вона і ОСОБА_2 уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають двох дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя із відповідачем не склалося, з вересня 2019 року подружніх відносин сторони не підтримують, проживають окремо, відповідач подав до суду позов про розірвання їхнього шлюбу. ОСОБА_2 не надає їй ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей. Її особистих доходів недостатньо для належного утримання двох малолітніх дітей. Добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач ОСОБА_2 не бажає, має мінливий дохід, приховує від неї свої заробітки, чим ухиляється від виконання покладених на нього законом батьківських обов`язків. Стан здоров`я і матеріальний стан відповідача задовільний, ОСОБА_2 має реальну можливість надавати їй матеріальну допомогу на утримання дітей, є фізичною-особою підприємцем.

Представник позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні позов підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеному вище, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник Льовкін М.О. повторно у судове засідання не з`явилися, останній подав до суду відзив на позов, у якому зазначав, що позов не визнають, проти задоволення позовних вимог заперечують, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 проживає разом із позивачем і дітьми, постійно приймає участь в утриманні дітей та забезпечує їх усім необхідним, у зв`язку з чим відсутні правові підстав для стягнення з нього аліментів. Також вказував на те, що відповідно до рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2017 року із відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У поданій до суду заяві від 18 травня 2020 року представник відповідача зазначав, що якщо суд дійде висновку щодо стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на двох дочок, просив суд врахувати перебування на утриманні відповідача ще однієї дитини та визначити розмір аліментів на двох дочок у твердій грошовій сумі в розмірі по 1109 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вказуючи на те, що ОСОБА_2 у цій частині позов визнає. У подальшому 11 серпня 2020 року представник позивача подав до суду заяву, у якій вказував, що 01 серпня 2020 року відповідач потрапив у дорожньо-транспортну пригоду та отримав тілесні ушкодження, тому перебуває на лікуванні, що свідчить про погіршення стану його здоров`я.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд встановив, що з 14 листопада 2012 року позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі. 20 січня 2020 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між ними розірвано, оскільки подружніх відносин сторони не підтримують, спільного господарство не ведуть. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на момент подачі позову проживають разом із матір`ю та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою від 08 січня 2020 року за № 1, виданою виконкомом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_2 , проживаючи разом із дітьми та їхньою матір`ю, добровільно надає позивачу матеріальну допомогу на утримання двох їхніх дітей, відповідачем до суду не подано. Домовленості щодо утримання дітей батьком між сторонами не досягнуто. Позивач наполягає на стягненні з відповідача аліментів у розмірі по 2000 грн. на кожну дитину.

Із рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2017 року вбачається, що із відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 стягуються аліменти на сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, з 31 травня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки від 04 вересня 2020 року, виданої Київською міською клінічною лікарнею медичної швидкої допомоги, з 01 серпня 2020 року відповідач ОСОБА_2 перебуває на лікуванні у відділенні політравми, діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана голови, відкритий ІІІ ст. уламковий перелом обох кісток правої гомілки, травматичне ушкодження уретри.

У поданій до суду заяві представник відповідача адвокат Льовкін М.О. зазначив, що вказані тілесні ушкодження відповідач ОСОБА_2 отримав у результаті дорожньо-транспортної пригоди, будучи пасажиром транспортного засобу.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ч. 1 ст. 12 цього ж Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України).

Відповідно ч. ч. 2, 3 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 184 СК України р озмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" визначено, що прожитковий мінімум у 2020 році на місяць на одну дитину віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2218 грн., з 1 липня - 2318 грн., з 1 грудня - 2395 грн.

Виходячи з викладеного, на даний час визначений законом мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 2318 грн., мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 1159 грн.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 , на їхніх двох малолітніх дочок, суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дітей та платника аліментів, перебування на утриманні відповідача малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від попереднього шлюбу, визначений законом мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років, який на момент ухвалення судом рішення становить 1159 грн., а з 01 грудня 2020 року становитиме 1197 грн. 50 коп.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що ОСОБА_2 належним чином своїх батьківських обов`язків щодо утримання двох малолітніх дітей не виконує, добровільно матеріальної допомоги на їх утримання позивачу він не надає, стан здоров`я відповідача, перебування на його утриманні ще однієї дитини, а також те, що обов`язок по утриманню дітей законом покладено на обох батьків у рівній мірі, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково. Суд вважає, що із відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на двох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1250 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, оскільки мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим цієї суми.

Суд вважає, що визначений судом розмір аліментів на кожну дитину у твердій грошовій сумі в розмірі по 1250 грн. забезпечить встановлений законом необхідний мінімальний рівень життя малолітніх дітей, які проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні.

У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються.

Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 206, 259, 263 - 265, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на двох дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1250 (одна тисяча двісті п`ятдесят) грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 січня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.