ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

25 вересня 2020 року

м. Харків

справа № 635/8649/19-ц

провадження 22ц/818/3839/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Яцини В.Б.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 , представник заявника - ОСОБА_2 ,

боржник - ОСОБА_1

розглядаючи у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 02 квітня 2020 року в складі судді Назаренко О.В.

в с т а н о в и в:

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 квітня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів, виданого Харківським районним судом Харківської області від 13 грудня 2019 року - задоволено; судовий наказ від 13 грудня 2019 року, виданий Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 26 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття - скасовано; у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду - скасувати та залишити в силі судовий наказ, вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України.

23 вересня 2020 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

На третьому аркуші відзиву ОСОБА_1 вказала, що в неї виникли сумніви у об`єктивності суддів Харківського апеляційного суду Бурлака І.В. та Яцини В.Б. при розгляді цієї справи, оскільки вони брали участь у розгляді справи № 640/17417/18 за її позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , та прийнята за їх участі постанова суду апеляційної інстанції у вказаній справі є, на її думку, необґрунтованою.

Таким чином, ОСОБА_1 фактично заявлено відвід суддям Бурлака І.В. та Яцині В.Б.

Перевіривши доводи заяви ОСОБА_1 , судова колегія вважає, що підстави для задоволення відводу відсутні.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У п.п.104-106 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Статтями 36, 37 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Так, частинами 1 та 2 статті 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Зі змісту відзиву ОСОБА_1 вбачається, що підставою відводу суддів Бурлака І.В. та Яцина В.Б. є їх участь у розгляді справи № 640/17417/18 за її позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дочки, з постановою суду апеляційної інстанції у якій вона не погоджується.

При цьому, ОСОБА_1 посилається суто на підстави для відводу, передбачені пунктом 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, тобто інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Однак, незгода з постановленим суддею судовим рішенням у іншій справі не є у розумінні вказаних вище норм процесуального права підставою для відводу.

ОСОБА_1 не надала доказів прямої або побічної заінтересованості суддів Бурлака І.В. та Яцина В.Б. у розгляді даної справи, які викликають обґрунтовані сумніви у їх неупередженості і об`єктивності, які можуть бути основані лише на фактичних обставинах, а не на припущеннях (рішення Європейського суду з прав людини від 26 вересня 2019 року у справі «Іліє проти Румунії»).

Інших підстав, передбачених законом, які б унеможливлювали участь у розгляді даної справи суддів Бурлака І.В. та Яцина В.Б. і викликали б необхідність їхнього відводу, ОСОБА_1 не наведено.

Частинами 2 та 3 статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З огляду на необґрунтованість заявленого відводу та враховуючи, що справа розглядається в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відповідно до частини 3 статті 40 ЦПК України передати питання про відвід на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.36, 37, 40 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Бурлака І.В. та Яцини В.Б- визнати необґрунтованою.

Справу передати на автоматизований розподіл для визначення судді для вирішення питання про відвід суддів Бурлака І.В. та Яцини В.Б. у відповідності до ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня її підписання, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

В.Б. Яцина