У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

за участю: представника відповідача-4 - Фартушної В.Л.,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі районного суду в місті Києві матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Апеляційного суду м.Києва, Печерського районного суду м. Києва, держави Україна в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2015 року до Печерського районного суду м.Києва надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивачі просять відшкодувати на користь кожного з позивачів моральну шкоду по 51 000,0 грн. за рахунок державного бюджету.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.07.2015 року матеріали справи № 757/24209/15-ц повернуто до Печерського районного суду м. Києва, як помилково направлену.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.08.2015 року матеріали справи № 757/24209/15-ц направлено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ для визначення підсудності.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.09.2015 року відмовлено у визначені підсудності цивільної справи № 757/24209/15-ц.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.10.2015 року Подільському районному суду м. Києва визначено підсудність вищевказаного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Апеляційного суду м.Києва, Печерського районного суду м. Києва, держави Україна в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22.10.2015 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Апеляційного суду м.Києва, Печерського районного суду м. Києва, держави Україна в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування моральної шкоди - залишено без руху.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.11.2015 року вказаний позов повернутий позивачам.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.12.2015 року матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу судді Подільського районного суду м. Києва від. 10.11.2015 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Апеляційного суду м.Києва, Печерського районного суду м. Києва, держави Україна в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування моральної шкоди направлено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ для визначення підсудності розгляду апеляційної скарги.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.01.2016 року визначено підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу судді Подільського районного суду м. Києва від 10.11.2015 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Апеляційного суду м.Києва, Печерського районного суду м. Києва, держави Україна в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування моральної шкоди для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ухвалу судді Подільського районного суду м. Києва від 10.11.2015 року апеляційному суду Київської області.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 03.02.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу судді Подільського районного суду м. Києва від 10.11.2015 року залишено без руху та надано строк на усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17.02.2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 додатковий строк для виправлення недоліків зазначених в ухвалі Апеляційного суду Київської області від 03.02.2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11.03.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу судді Подільського районного суду м. Києва від 10.11.2015 року - повернуто апелянту.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.09.2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задоволено. Ухвалу судді Апеляційного суду Київської області від 11.03.2016 року скасовано, питання про відкриття апеляційного провадження передано до апеляційного суду.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 07.12.2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задоволено. Ухвалу судді Подільського районного суду м. Києва від 10.11.2015 року скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23.01.2017 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Апеляційного суду м.Києва, Печерського районного суду м. Києва, держави Україна в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування моральної шкоди - залишено без руху.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13.03.2017 року вказаний позов повернутий позивачам.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.04.2017 року матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу судді Подільського районного суду м. Києва від. 13.03.2017 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Апеляційного суду м.Києва, Печерського районного суду м. Києва, держави Україна в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування моральної шкоди направлено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ для визначення підсудності розгляду апеляційної скарги.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.05.2017 року визначено підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу судді Подільського районного суду м. Києва від 13.03.2017 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Апеляційного суду м.Києва, Печерського районного суду м. Києва, держави Україна в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування моральної шкоди для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ухвалу судді Подільського районного суду м. Києва від 13.03.2017 року Апеляційному суду Київської області.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 06.06.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково. Ухвалу судді Подільського районного суду м. Києва від 13.03.2017 року скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проводиться в порядку загального позовного провадження.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 07.09.2018 р. матеріали вищевказаного позову передано для розгляду судді Ларіоновій Н.М.

Ухвалою від 01.10.2018 р. відкрито провадження за вищевказаним позов з призначенням розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відзив на вищевказаний позов відповідачами не подавався.

В підготовче засідання позивачі повторно не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача не надали.

Представник відповідача-1 (Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ) в підготовче засідання не з`явився, Головою ліквідаційної комісії ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справчерез канцелярію суду засобами поштового зв`язку подана заява, в якій зазначено про те, що ВССУ як суд касаційної інстанції у справах цивільної та кримінальної юрисдикції припинив свою роботу та ліквідується у встановленому законом порядку та міститься клопотання про розгляд справи без участі представника.

Представник відповідача-2 (Апеляційного суду м.Києва) в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. При цьому з 03.10.2018 р. розпочав роботу Київський апеляційний суд, утворений 21.06.2018 р. на виконання Указу Президента «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року, згідно з яким були ліквідовані апеляційні суди та утворені нові суди в апеляційних округах.

Представник відповідача-3 (Печерського районного суду м.Києва), в підготовче засідання не з`явився, Головою Суду засобами поштового зв`язку через канцелярію суду подана заява про розгляд справи за відсутності представника.

Представник відповідача-4 (держава Україна в особі Міністерства юстиції) в підготовчому засіданні просив залишити вищевказаний позов без розгляду в зв`язку з повторною неявкою позивачів.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Приписами частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, в тому числі позивача.

Зокрема частиною 5 статті 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його не з`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що право суду на залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, можливе лише за відсутності заяви позивача про розгляд справи без його участі, і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду в разі неможливості розгляду справи за відсутності позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в підготовчі засідання 12.09.2019 р. та 04.03.2020 р. не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог закону, про причини неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача не подавали.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.43 ч.2 п.2 ЦПК України позивач, як учасник справи, зобов`язаний сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Відповідно до ст.44 ч.1 ЦПК України позивач, як учасник судового процесу, повинен добросовісно користуватись процесуальними правами та не зловживати ними.

Відповідно до ст.131 ч.1 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про змін свого місця проживання (перебування, знаходження) під час перебування справи в провадженні суду.

Відповідно до ст.131 ч.3 ЦПК України позивач, як учасник справи, зобов`язаний повідомляти суд про причини своєї неявки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі повідомлялись за адресою, зазначеною в позові, заяв про зміну адреси не подавали.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 р. у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Позивач має сприяти розгляду справи, оскільки він є найбільш зацікавленим в її розгляді.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст.12 ч.4 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, справа тривалий час перебуває в провадженні суду, але позивачі, звернувшись до суду з вищевказаним позовом, жодного разу після відкриття провадження з призначенням розгляду на 17.12.2018 р. не з`являлись в судові засідання та не цікавились рухом справи.

Згідно ст.200 ч.2 п.1 ЦПК України за результатом підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

З огляду на те, що позивач повторно не з`явився в судове засідання та не подав заяву про розгляд справи за його відсутності, суд дійшов висновку, що вищевказана позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторного звернення до суду для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів в установленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.200 ч.2 п.1, 257 ч.1 п.3, 258-260, 261, 353, 354 ЦПК України, п.11, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Апеляційного суду м.Києва, Печерського районного суду м. Києва, держави Україна в особі Кабінету Міністрів України про відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва з подачею апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного текст ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складений 10.03.2020 р.

Суддя Подільського районного

суду м. Києва Н.М. Ларіонова