Справа № 473/239/20
РІШЕННЯ

іменем України

"10" березня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Ротар М.М., при секретарі Гавриловій І.С.

За участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

встановив

21 січня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в сумі 158 488 грн.. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що згідно договору про надання безвідсоткової позики, укладеного в письмовій формі 07 листопада 2019 року він передав відповідачу 158 488 гривень. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язалася повернути всю суму позики до 31.12.2019 року. На підтвердження отримання коштів відповідно до укладеного договору про надання безвідсоткової позики, укладеного в письмовій формі 07 листопада 2019 року відповідачем було написано розписку від 07.11.2019 року. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання умов договору позики, позивач просив стягнути борг в сумі 158 488 грн., а також судові витрати.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 22.01.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

12 лютого 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначила, що працювала у позивача продавцем у магазині. Під час здійснення ревізії була виявлена недостача на суму 58488 грн. Позивач змусив її написати вказану розписку, при цьому грошових коштів у борг вона від позивача не отримувала.

27 лютого 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивачем зазначено, що жодних доказів на підтвердження заперечення на позов позивачем не надано, між ними виникли договірні відносини з отримання позики.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 не з`явилися від представника відповідача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з зайнятістю в слідчій дії Южноукраїнського ВП в якості захисника. Доказів про поважність причини відсутності не надано.

Враховуючи, що це повторна неявка відповідача та його представника в судове засідання, при цьому жодних доказів поважної причини їх відсутності суду надано не було, суд враховуючи вимоги ч.3 ст.223 ЦПК України вважає за можливим проводити судове засідання не без участі відповідача та його представника на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в м. Вознесенську Миколаївської області 07 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір про надання безвідсоткової позики. Відповідно до п. 1 сума позики становила 158 488 гривень. В свою чергу відповідач зобов`язалася повернути всю суму позики до 31.12.2019 року.

В судовому засіданні було встановлено, що позивачем сума позики 158 488 гривень була передана відповідачу, що підтверджується розпискою, яка була підписана відповідачем 07.11.2019 року. Проте відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, оскільки не здійснила повернення грошових коштів, що були обумовлені договором.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст. 1047 цього ж Кодексу був укладений в письмові формі, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно положень ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. В даному випадку сторони обумовили строк повернення боргу, а саме до 31.12.2019 року.

З пояснень позивача, суд приходить до висновку, що договір позики був вчинений відповідно до умов чинного законодавства та між сторонами виникли відносини позики. Дані обставини підтвердилися в судовому засіданні письмовим договором та розпискою.

Що стосується заперечень відповідача з посиланням на не отримання вказаних коштів від позивача, то суд не може прийняти до уваги вказані заперечення, оскільки жодними письмовими доказами факт неотримання грошових коштів відповідачем не підтверджено.

Згідно вимог ст. 133 ч.1 ЦПК України - судові витрати складаються із судового збору та інших витрат пов`язаних з розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов`язані з сплатою судового збору в розмірі 1 584 грн. 88 коп..

Відповідно до вимог ст. 141 ч.2 п.1 ЦПК України - у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За такого, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1 584 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 89, 263-265, 273, ЦПК України, суд

ухвалив

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 158488 (сто п`ятдесят вісім тисяч чотириста вісімдесят вісім) гривень та судовий збір 1584 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Птиче Доманівського району Миколаївської області, адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 13 березня 2020 року .

Суддя: М.М. Ротар