Справа №597/151/20
Провадження №2/597/54/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2020 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Дудяка С.В.

з участю:

секретаря судового засідання Богдана В.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням

в с т а н о в и в:

Позивач в позовній заяві та в судовому засіданні просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться в АДРЕСА_1 , покликаючись на те, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 будучи його колишньою дружиною та її дочкою відповідно, були зареєстровані в належному йому будинковолодінні, однак фактично не проживають за місцем реєстрації більше семи років. Вони, як стверджує позивач, не цікавляться станом будинку, не беруть участі у оплаті за послуги електро- та газопостачання, створюють йому незручності, порушують його права як власника.

У зв`язку з цим, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Ухвалою суду 21.01.2020 року про відкриття провадження у справі відповідачам надано строк для подання відзиву на даний позов та роз`яснено наслідки його неподання без поважних причин.

Відповідачі відзиву на даний позов у визначений судом строк не подали, в судове засідання не з`явилися і не повідомили суд про причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом розміщення на офіційному вебсайті суду оголошення про їх виклик в судове засідання.

Суд вважає, що відповідачі не з`явилися в судове засідання без поважних причин, а, тому, справу слід розглянути заочно без їх участі, так, як проти цього не заперечує позивач.

Відповідно до ст.178 ч.8 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задоволити позов, виходячи із наступного:

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинковолодіння, що за адресою АДРЕСА_1 .

Вищевказане стверджується витягом про державну реєстрацію №30129280 виданим Заліщицьким РКГ БТІ 30.05.2011 року та довідкою виданою 05.02.2020 року Заліщицьким РКГ БТІ.

Факт реєстрації відповідачів у належному позивачу будинковолодінні стверджується довідкою №126 виданою 15.01.2020 року виконавчим комітетом Заліщицької міської ради Тернопільської області.

Згідно акту не проживання за місцем реєстрації, складеного комісією Заліщицької міської ради Тернопільської області, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в будинковолодінні належному ОСОБА_1 не проживають з 2012 року.

Шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 розірвано рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області 16.02.2012 року у справі №1905/128/2012.

Крім цього, факт не проживання відповідачів понад рік в належному позивачу будинковолодінні ствердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним свого права власності.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у цьому праві. Право власності складається з права володіння, користування і розпорядження, які є похідними і невід`ємними складовими права власності. Користуванням та володінням по відношенню до такого майна, як житлове приміщення, є в тому числі і право проживання в ньому.

Згідно ст.405 ЦК України та ст.156 ЖК УРСР член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК УРСР).

З наданих позивачем доказів встановлено, що відповідачі дійсно понад рік не проживають у будинковолодінні, належному позивачу, тому даний позов слід задоволити та визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Керуючись ст.ст.72, 156 Житлового кодексу УРСР, ст.ст.16, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 11, 76-81, 89, 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 280-284, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням задоволити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації якої АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце реєстрації якої АДРЕСА_1 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.ст.284, 354 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду, а відповідачами протягом 30 днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без задоволення.

Повне рішення суду складно 02.03.2020 року.

Суддя

С. В. Дудяк