19 лютого 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - Панченко О.М.
за участі секретаря судового засідання - Чехун Ю.В.
представника позивача - ОСОБА_2
розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, -
У листопаді 2019 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом про стягнення з відповідачки у справі ОСОБА_3 грошових коштів.
Ухвалою суду від 11.11.2019 р. відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги позову в повному обсязі та просили суд про їх задоволення.
Відповідачка повідомлялася в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Судові повістки відповідачу направлялись за її зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачки та ухвалити по справі заочне рішення, проти чого в судовому засіданні сторона позивача не заперечувала.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідачки, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011.
Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача у справі, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з таких підстав.
Судом встановлені такі факти та їм правовідносини.
За договором найму житлового приміщення (квартири) від 05.08.2018р. позивач у справі орендував у відповідачки житло у вигляді квартири АДРЕСА_1 .
Згідно п.1 Договору, Орендодавець ОСОБА_3 передала, а Орендар ОСОБА_1 прийняв в найм квартиру АДРЕСА_2 для тимчасового проживання в порядку і на умовах, обумовлених нижче.
Строк дії цього Договору з 05.08.2018 р. до 05.08.2019 р.
Відповідно до п. 3 Договору Орендар зобов`язаний використовувати приміщення за призначенням, вказаному у Договорі; утримувати прийняту в найм нерухомість та майно в ній у справному стані.
Згідно п.6 Договору, оплата за місяць складає 9000 грн., яка вноситься не пізніше 5 числа кожного місяця.
Оплата коштів в сумі 18 000 грн. на користь Орендодавця була здійснена готівкою в руки.
Оскільки оплата 9000 грн. попередньої оплати за перший місяць проживання і заставного платежу 9000 грн. були істотними умовами Договору, виконання яких було обов`язковим в день підписання Договору.
Як зазначав в своїй позовній заяві позивач у найманій квартирі він планував проживати і проживав разом зі своєю рідною сестрою ОСОБА_4 і дружиною ОСОБА_5 , про що відомо було Орендодавцю і передбачено п.5 Договору.
Оплата орендної плати здійснювалася з банківської картки № НОМЕР_1 КБ «Приватбанк».
Також, п.6 Договору визначено, що Орендодавець передає, а Орендатор приймає нижчеперелічене майно та несе матеріальну відповідальність за майно, передане йому згідно опису: холодильник; кондиціонер; 2 БУЛ-програвачі;стінка кімнатна; біла стінка; кухня вбудована; куточок кухонний. Тобто, позивач мав нести майнову відповідальність за вищевказане майно, для чого відповідно до п.6 Договору на користь Орендодавця було оплачено заставний платіж 9000 грн.
Як зазначив позивач в своєму позові, оскільки близився кінець строку дії Договору, сторонам слід було вирішити питання про розірвання або подовження строку його дії Договору. Водночас, позивачу було запропоновано для оренди іншу квартиру, оренда за яку є меншою, а місцезнаходження більш зручним. Але, у будь-якому разі дія Договору тривала, сторони мали дотримуватись його умови, і він, як Орендар, мав намір проживати в орендованій за Договором квартирі до кінця строку дії Договору, тобто до 05.08.2019р. Орендна плата за останній місяць оренди (з 05.07.2019 р. по 05.08.2019 р.) була здійснена на користь Орендодавця 05.07.2019 р., що підтверджується випискою по картковому рахунку № НОМЕР_2 , видана АТ КБ «Приватбанк». Також позивач повідомив Орендодавця про те, що планує припинити відносини за Договором по завершенні строку його дії (тобто 05.08.2019 р.) у зв`язку із тим, що знайшов іншу квартиру. На це Орендодавець повідомив його, що оскільки він планує припинити відносини за Договором, то квартиру ще під час його проживання в ній будуть відвідувати потенційні орендарі, що вже фактично заважало би повноцінно користуватись найманою квартирою. З цього приводу він висловив справедливі заперечення, адже такі візити будуть завдавати незручності і створювати небезпеку його особистим речам перед сторонніми особами. Це
викликало певну напруженість у відносинах між сторонами Договору. Більш того, при відвідуванні квартири Орендодавець з невідомих причин вирішив, що з боку Орендаря було пошкоджено майно в квартирі, чим Орендодавцю заподіяно збитків. Через нібито виявлені збитки Орендодавець заявила, що взагалі не поверне заставний платіж, а також про дострокове припинення договору і необхідність залишити найману за Договором квартиру до закінчення строку дії Договору у зв`язку із її подальшою здачею в оренду новим орендарям. Проте, ніяких збитків майну Орендодавця заподіяно у дійсності не було, ніяких пошкоджень майно і квартира в цілому не зазнали. Відповідно і відсутні докази, яким зафіксовано, підтверджено і належним чином документально оцінено нібито заподіяння збитків або пошкодження майна. Такі вимоги Орендодавця зумовило його вже з 08.07.2019 р. орендувати інше житло, що підтверджується договором від 08.07.2019 р. і з`їхати з цієї квартири на іншу до завершення строку дії Договору. При цьому, попри дострокове припинення Договору Орендодавець не повернула ні оплату за фактично не прожитий у квартирі період, ні заставний платіж 9000 грн. В зв`язку з чим позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом, просив суд про стягнення з відповідачки на його користь кошти в сумі 22 500.00 грн., які складаються з 9 000.00 грн. орендної плати за фактично не надану оренду, 9 000.00 грн. безпідставно неповернутого заставного платежу, 4 500.00 грн. штрафу за порушення умов договору, а також судові витрати у справі.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Відповідно до ст. 192 ЦК України, гроші (грошові кошти) є законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України. Згідно до ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. У відповідності до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Отже, в даному випадку виник юридичний факт оплати грошових коштів на користь Орендодавця, що підтверджується фактом підписання Договору сторонами і наявністю подальших відносин за Договором з оплатного найму квартири.
Згідно з ч.1 ст.810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.?
Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За правилами частин 2-4 статті 825 ЦК України, розірвання договору найму житла на вимогу наймодавця можливе у трьох випадках:
1) за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк або у разі руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає;
2) у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім`ї із попередженням наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці;
3) якщо наймач житла або інші особи, за дії яких він відповідає, використовують житло не за призначенням або систематично порушують права та інтереси сусідів.
Таким чином, послуга із надання квартири в повноцінну оренду за Договором протягом оплаченого останнього календарного місяця надана Орендодавцем в порушення законодавства про найм житла неналежним чином і не в повному обсязі, що є підставою для повернення оплати за останній місяць оренди в сумі 9000 грн.
Пунктом 4 Договору передбачено, що у випадку невиконання однією із сторін взятих на себе зобов`язань, винна сторона виплачує іншій стороні штраф у розмірі 50% від суми оплати за один місяць, по іншим підставам спірні питання вирішуються в судовому порядку. Цей договір може бути достроково розірваним при умові обопільного повідомлення сторін одна одну за 30 днів. При розірванні Договору Орендатор зобов`язаний звільнити приміщення і відшкодувати збитки, якщо такі мали місце.
Таким чином, орендодавецем було порушено умови Договору, що проявилось у достроковому припинені (розірванні) Договору раніше узгодженого строку до 05.08.2019р. і неповерненні заставного платежу 9000 грн. при відсутності заподіяних орендарем (позивачем у справі) збитків майну, за яке орендар, згідно з описом у п.6 Договору несе майнову відповідальність.
У відповідності до приписів ст.ст. 192, 177, 190 ЦК України гроші є майном, яке є об`єктом цивільних прав. На цей час майно, що належить позивачу - грошові кошти у сумі 9000,00грн., перераховані Орендодавцю як заставний платіж.
За правилами ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Разом з тим, відсутність заподіяних збитків майну, за яке позивач згідно з описом у п.6 Договору несе майнову відповідальність, або інших збитків квартирі Орендодавця, відсутність проведеної належним чином документальної оцінки їх вартості, виключає підстави для залишення у Орендодавця вищевказаних коштів. Без належної правової підстави залишення цих коштів є безпідставним набуттям чужого майна.
Зобов`язання з безпідставного набуття або збереження майна є одним з видів не договірних зобов`язань, які регулюються положеннями глави 83 ЦК України. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.
Статтею 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Змістом даних зобов`язань є обов`язок особи, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути це майно потерпілому. Таке ж зобов`язання виникає і в тому разі, коли підстава, на якій майно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212 ЦК України). Згідно ст.3
Згідно ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі; у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно, відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду справи про повернення майна. Таким чином, обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує виникнення даного виду зобов`язань, є відсутність правової підстави для набуття, збереження майна однією особою за рахунок іншої особи. Відсутність правової підстави означає, що майно набуте або збережене особою поза підставою (юридичним фактом), передбаченою законом, іншим правовим актом чи правочином, тобто коли мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття чи збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України.
В даному випаду, між сторонами Договору відсутні будь-які оформлені документи, які свідчили б про наявність заподіяних Орендарем збитків квартирі або майну Орендодавця, проведеної належним чином документальної оцінки їх вартості, тобто правовідносин або юридичних фактів, що могли бути підставою для оплати залишення за Орендодавцем грошових коштів у сумі 9000 грн. Отже, суд приходить до висновку, що, ці грошові кошти підлягають поверненню шляхом стягнення як безпідставно набуті.
В якості нормативного обґрунтування по вимогам про стягнення орендної плати в сумі 9000 грн. за неналежним чином надану оренду квартири за останній місяць суд застосовує ті самі норми Закону.
Щодо відповідальності Орендодавця у вигляді штрафу, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 Цивільного кодексу України).
Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
У відповідності до ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Пунктом 4 Договору передбачено, що у випадку невиконання однією із сторін взятих на себе зобов`язань, винна сторона виплачує іншій стороні штраф у розмірі 50% від суми оплати за один місяць, по іншим підставам спірні питання вирішуються в судовому порядку.
Таким чином, в даному випадку за порушення Орендодавцем умов Договору, яке проявилось у достроковому припинені (розірванні) Договору раніше узгодженого строку до 05.08.2019р. і неповерненні заставного платежу 9000 грн. при відсутності заподіяних орендарем збитків його майну, до Орендодавця слід застосувати штраф в сумі 4500 грн.
З огляду на наведене, суд приходить до вмотивованого висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 12,13,76, 81,133 ЦПК України , ст. ст. 192, 509, 549, 550, 551,599, 810, 825, 1166, 1212, 1213ЦК України, суд, -
Позовні вимоги - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 22 500.00 грн., які складаються з 9 000.00 грн. орендної плати за фактично не надану оренду, 9 000.00 грн. безпідставно неповернутого заставного платежу, 4 500.00 грн. штрафу за порушення умов договору, а також судовий збір в розмірі 764 грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .
Відповідачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .