Справа № 466/756/19
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2020року Шевченківський районний суд м. Львова
в складі головуючої судді Свірідової В.В.
при секретарі Шаповалової Ю.О.
справа №466/756/19, 2-др/466/2/20
з участю позивача ОСОБА_1
третьої особи ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з участю третіх осіб ОСОБА_6 , Третьої Львівської державної нотаріальної контори, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 про визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права на спадкове майно,-
установив:
На адресу суду 03.10.2019 від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з участю третіх осіб ОСОБА_6 , Третьої Львівської державної нотаріальної контори, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 про визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права на спадкове майно, в якій просить ухвалити додаткове рішення у справі №466/456/19, яким визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право на 1/6 частину спільного заселення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в та яка належала спадкодавцю ОСОБА_7 , таким чином визначити ОСОБА_1 спадкоємцем, яка одноособово прийняла спадщину після смерті свого сина ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 таким, які не прийняли спадщину.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 щодо вирішення заяви про ухвалення додаткового рішення поклались на розсуду суду.
Інші сторони до суду не з`явилися, були повідомлені належним чином, причин неприбуття суду не повідомлено, заяв та клопотань на адресу суду не надходило.
Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що подана заява підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 01.02.2019 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з участю третіх осіб ОСОБА_6 , Третьої Львівської державної нотаріальної контори про визначення частки у праві спільної сумісної власності та визнання права на спадкове майно, в якому просить визначити розміри часток у спільній сумісній власності на квартиру спільного заселення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за нею в порядку спадкування за законом, право на 1/6 частину квартири спільного заселення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; судові витрати стягнути з відповідача 1 і 2.
В подальшому не змінюючи предмету та підстав позову уточнила позовні вимоги та просила визначити розміри часток у спільній сумісній власності на квартиру спільного заселення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за нею в порядку спадкування за законом, право на 1/6 частину квартири спільного заселення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в та яка належала спадкодавцю ОСОБА_7 ; судові витрати стягнути з відповідача 1 і 2.
16 липня 2019року судом було ухвалене рішення, яким визначено частки у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_2 в рівних частинах по 1/6 частини кожному із співвласників, а саме: визначити за ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 по 1/6 частці в квартирі АДРЕСА_2 за кожним, в зв`язку з поділом майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припинено, стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , судовий збір в розмірі 1536,80гривень у рівних частинах з кожного (по 768,40грн.) (а.с.149-153).
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Згідно роз`яснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст.. 220 ЦПК України (в ред. 2004 року); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.
Приймаючи до уваги, що під час ухвалення судового рішення судом не було вирішено позовної вимог щодо визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, право на 1/6 частину квартири спільного заселення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в та яка належала спадкодавцю ОСОБА_7 , тому доводи представника позивача зазначені в заяві про ухвалення додаткового рішення є підставними та слід ухвалити додаткове рішення.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після свого сина ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вона постійно проживала з померлим спадкодавцем з 21.01.2008 та продовжує проживати в квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописку форми №2 від 25.10.2018 №5/43 та витягом будинкової книги (а.с.32, 33-34).
Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до нотаріальної контори із заявами для оформлення своїх спадкових прав не звертались, хоча й знали про смерть спадкодавця.
Крім того, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але вже тривалий час не проживають за вказаною адресою, що стверджується актами ЛКП «Варшавське-07» №5 від 10.01.2018, №77 від 30.05.2018, №151 від 30.10.2018 (а.с.39, 40, 41).
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Крім того, як роз`яснено Пленумом ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 3.1. Інформаційного листа від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втирати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).
Однак, у справі яка розглядається, оригінали правовстановлюючих документів не є втраченими та знаходяться у позивач, іншими особами не оспорюється право позивача на спадкування частки у майні, що вказує на невірно обраний спосіб захисту цивільного права, натомість, звертаючись до суду з даним позовом про визнання права власності позивач по суті просить суд перебрати на себе повноваження нотаріуса щодо оформлення спадщини, що не передбачено законом і не віднесено до обов`язків суду.
Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
На підставі вищевикладеного, виходячи з принципів правової визначеності та рівності прав усіх учасників цивільно-правових відносин, закріплених в частині 1 статті 1 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на спадкове майно слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247 ч.2, 260, 270, ЦПК України, суд, -
постановив:
у задоволенні позовної вимоги щодо визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, право на 1/6 частину квартири спільного заселення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в та яка належала спадкодавцю ОСОБА_7 -відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В. В. Свірідова