Справа № 585/4313/19
Номер провадження 2/585/118/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Євлах О.О.

за участі:

секретаря судового засідання - Безручко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 ,

до

відповідача ОСОБА_2 в своїх інтересах та від імені неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ,

третя особа: орган опіки та піклування Роменської міської ради Сумської області

вимоги позивача: про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,

учасники справи в судове засідання не з`явилися,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, постановив ухвалу про наступне:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 14 листопада 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 яка діє в своїх інтересах та інтересах і від імені неповнолітньої дитини ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом.

2. Позов обґрунтував тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 на підставаі договору дарування будинку. В належному йому на праві приватної власності житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровані, але без поважних причин не проживають відповідачі ОСОБА_2 з моменту реєстрації з 11.06.2013 року та неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з моменту народження. ОСОБА_2 доводиться йому колишньою дружиною, а ОСОБА_3 є його сином. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 16.09.2019 року розірвано шлюб між ним та відповідачкою. ОСОБА_2 з моменту реєстрації 11.06.2013 року добровільно залишила будинок і з цього часу постійно не проживає в його будинку за вказаною адресою. ОСОБА_3 мешкає разом з відповідачкою та з часу свого народження постійно не проживає в його житловому будинку АДРЕСА_1 . Відповідачі залишаються зареєстрованими в належному йому на праві приватної власності житловому будинку, чим створюють перешкоди по володінню, користуванню та розпорядженню його власністю, тобто порушують його законне право власності на житло.

3. Відповідач заперечень проти позову не висловив.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. У судове засідання сторони не з`явилися.

5. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

6. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. Про день і час розгляду справи повідомлена.

7. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Роменської міської ради в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутності. При розгляді справи покладався на розсуд суду.

8. В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що, що вона знає сім`ю ОСОБА_1. , бо є троюрідною сестрою матері позивача. Позивач одружився з відповідачкою в 2004 році. Жили вони у свекрухи тимчасово, потім поїхали до АДРЕСА_1 не придатний до проживання. Ні позивач ні відповідач з дитиною там ніколи не жили.

9. В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона є подругою матері позивача. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знає добре. ОСОБА_8 та ОСОБА_2 жили у матері позивача. Дітей ще в них тоді не було. Коли народився старший син, то поїхали жити у АДРЕСА_1 будинок належить ОСОБА_1 , але будинок не придатний для проживання. Вони там не проживали ніколи.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

10. Ухвалою суду від 21 листопада 2019 року (а. с.21) було постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

11. Судом встановлено, що згідно із договором дарування будинку посвідченим приватним нотаріусом Черненко О.П. 26.10.2011 року ОСОБА_10 подарувала житловий будинок по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 . ( а.с.4-5)

12. Витягом з Державного реєстру правочинів стверджується реєстрація договору дарування будинку по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 . ( а.с.6)

13. Витягом про реєстрацію права стверджується, що будинок , розташований по по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 згідно договору-дарування посвідченого 26.10.2011 року .( а.с.7).

14. Довідкою № 15 від 19.03.2019 року виданою виконавчим комітетом Роменської міської ради Сумської області стверджується, що ОСОБА_2 дійсно не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 11.06.2013 року, але є зареєстрованою за цією адресою. (а.с.8)

15. Довідкою № 15 від 12.11.2019 року виданою виконавчим комітетом Роменської міської ради Сумської області стверджується, що ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_3 не проживають за адресою: АДРЕСА_1 , але є зареєстрованими за цією адресою.( а.с.10).

16. Довідкою № 01-35/8443 від 12.11.2019 року стверджується, що в АДРЕСА_1 зареєстровані : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.9)

17. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 вересня 219 року, яке набрало законної сили 29.10.2019 року, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( а.с.11-13)

18. Свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується, що його батьками є - батьком- ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 . ( а.с.14).

V. Норми права.

19. Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Дані положення кореспондуються в статті 328 ЦК.

Статтями 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.... Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 02.03.2016 року №207 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення, про зняття з реєстрації місця проживання особи.

VI. Оцінка суду.

20. Суд вважає, що підстави позову, на які посилається позивач встановлені судом, а саме право позивача на користування будинком порушується відповідачем- ОСОБА_2 , яка зареєстрована у ньому, але не використовує помешкання для власного проживання, не проживає більше одного року, не несе будь-яких витрат з утримання будинку, та не приймає участь у спільному побуті; втратила інтерес до спірного житла, і тому є підстави визнати її такою , що втратила право користування житловим приміщенням. Таким чином, порушене право позивача на користування власним житлом порушене відповідачем і підлягає судовому захисту .

21. Що стосується позовної вимоги про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на норми ч.ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України, згідно яких місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Суд не бере до уваги такі доводи позивача, оскільки наведена стаття 29 ЦК України не пов`язує місце проживання особи з її реєстрацією.

Лише той факт, що малолітній ОСОБА_3 більше року не проживає в належному позивачу будинку, не дає підстав для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Зважаючи на вік дитини, можна зробити висновок про неможливість ним самостійно обирати місце проживання, тому факт його не проживання у спірному будинку обумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення дитини права користування належним його батьку житлом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справі № 759/19394/15-ц (провадження № 61-9128св18) де сформовано такі висновки: дитина до 10 років не може самостійно обирати місце проживання, тому факт її не проживання в спірній квартирі обумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення дитини права користування належним батьку житлом; незважаючи на визначення місця проживання дитини за рішенням суду з одним з батьків, фізична особа, яка не досягла десяти років, може бути зареєстрована в житлі іншого з батьків, адже стаття 29 ЦК України не пов`язує місце проживання особи з її реєстрацією.

Судом було встановлено, що позивач та відповідачка разом з малолітнім сином зареєстровані в житловому будинку АДРЕСА_1 , однак ніколи там не проживали. Після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , остання ( з сином) змінила фактичне місце проживання з власної волі. Але факт не проживання дитини з батьком не є підставою для позбавлення її права користування житлом, яке йому належить.

Таким чином, суд не вбачає жодних підстав для задоволення позову в частині визнання малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення лише в частині визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , оскільки вона не проживає в цьому будинку більше року з власної волі.

А тому позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

22. Враховуючи, що позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн, тобто в розмірі як за одну позовну вимогу. Позов задоволено частково,- одну позовну вимогу, то стягненню на користь позивача підлягає судовий збір в сплаченій сумі.

З цих підстав,

керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 - 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах і від імені неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Роменської міської ради Сумської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом- задовольнити частково.

2. Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 такою, що втратила право користування житловим будинком за АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 768 ( сімсот шістдесят вісім ) гривень 40 копійок сплаченого судового збору.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення скаледно 10 березня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Роменської міської ради Сумської області, місцезнаходження б-р.Шевченка,2 м.Ромни,Сумської області.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О.О.Євлах