У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про відвід

03 вересня 2020 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А., розглянувши у порядку письмового провадження заяву заявника ОСОБА_1 про відвід судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. по справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 552/7810/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства « Полтаватеплоенерго» боргу таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

01 вересня 2020 року заявником ОСОБА_1 у порядку ст.ст. 36, 39-40 ЦПК України подано до суду заяву про відвід судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А.

02 вересня 2020 року дану заяву передано мені - судді Миколаєнко Т.А.

Обґрунтовуючи відвід судді Миколаєнко Т.А. заявник ОСОБА_1 зазначив про те, що суддя Миколаєнко Т.А. не може брати участь у розгляді справи за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 552/7810/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» боргу таким, що не підлягає виконанню, та підлягає відводу з урахуванням ст.ст. 36-40 ЦПК України, оскільки є зацікавленою, не дає судову повістку, хоче таємно винести ухвалу, рішення, і не дає знайомитися зі справою. Заявник вказує, що не знає дату судового засідання з її вини.

Статтею 40 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Так, відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно з ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Частиною 8 статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

За приписами частини 5 статті 40 ЦПК України, якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Зважаючи на те, що станом на 01 вересня 2020 року, тобто на час подання заявником ОСОБА_1 заяви про відвід судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А., правосуддя у Черкаському районному суді Черкаської області здійснюється лише однією суддею - Миколаєнко Т.А., вважаю необхідним питання про відвід розглянути у порядку письмового провадження та здійснити його вирішення в нарадчій кімнаті суддею, яка розглядає справу, - Миколаєнко Т.А .

Вивчивши подану заяву, доходжу наступного висновку.

Виходячи з положень частини другої статті 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді та вказує, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з ч. 4 ст. 39 ЦПК України встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді під час розгляду справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Судді повинні розглядати справи неупереджено, на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чиєї сторони або з будь-якої причини.

Неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Слово "неупереджений" передбачає відсутність упередженості, як реальної, так і суб`єктивної.

Стаття 6 Конвенції з прав людини вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами ("Ветштайн проти Швейцарії").

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. У вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді ("Морель проти Франції", пункти 45-50; "Пескадор Валеро проти Іспанії", пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних ("Лука проти Румунії", пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду ("Ветштайн проти Швейцарії", пункт 44; "Пабла Кю проти Фінляндії", пункт 30; "Мікалефф проти Мальти", пункт 96).

У рішенні в справі "Білуха проти України" від 9 листопада 2006 року Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Принцип справедливості - основоположний принцип права, який являє собою ідею домірності вкладеного та отриманого в усіх сферах життєдіяльності людини та їхнього правового забезпечення, а також передбачає вимогу відповідності між практичною роллю різних індивідів (соціальних груп) у житті суспільства та їхнім соціальним становищем, між їхніми правами та обов`язками, правопорушенням і відповідальністю, заслугами людей та їхнім суспільним визнанням.

Наведені у заяві твердження ОСОБА_1 про те, що суддя Миколаєнко Т.А. є зацікавленою, не дає судову повістку, хоче таємно винести ухвалу, рішення, і не дає знайомитися зі справою, не відповідають дійсності.

Так, перше судове засідання у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 552/7810/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» боргу таким, що не підлягає виконанню, було призначено на 13 серпня 2020 року, про що повідомлено заявника шляхом направлення судової повістки за місцем його проживання. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вказаний лист був вручений ОСОБА_1 лише 31 серпня 2020 року. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання розгляд справи було відкладено на 27 серпня 2020 року, виклик сторін здійснено повторно. Конверт, направлений на адресу ОСОБА_1 повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». За таких обставин судове засідання було відкладено вдруге на 14 вересня 2020 року. На даний час відомості про вручення судової повістки ОСОБА_1 відсутні.

При цьому, 27 серпня 2020 року та 31 липня 2020 року на адресу суду від заявника ОСОБА_1 надійшли заява та заява-скарга, в яких він просив направити на його адресу письмову інформацію про рух та розгляд справ, в тому числі, справи № 6/711/149/20, а також надсилати SMS-повідомлення про дату судового засідання.

У відповідь на вказані звернення 01 вересня 2020 року судом було направлено ОСОБА_1 повідомлення за № 552/7810/14-ц, зокрема, про те, що заява № 6/711/149/20 призначена на 14 вересня 2020 року на 14 год 30 хв.

Вказане спростовує викладені у заяві про відвід висновки, що суддя не дає судову повістку, хоче таємно винести ухвалу, рішення.

Водночас, щодо твердження заявника про те, що суддя Миколаєнко Т.А. не дає йому знайомитися зі справою, вважаю необхідним зазначити, що перша заява від ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи надійшла на адресу суду 01 вересня 2020 року, і дана вимога була заявлена останнім пунктом заяви-клопотання про перенесення судового засідання, відвід та ознайомлення з матеріалами справи.

Відтак, доводи заяви про відвід не можна вважати об`єктивно обґрунтованими, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях, суб`єктивній оцінці заявником обставин.

Суд звертає увагу на відсутність інших підстав, передбачених ст.ст. 36, 37 ЦПК України, які б унеможливлювали участь у розгляді справи судді Миколаєнко Т.А. і викликали необхідність її відводу.

Ураховуючи наведене, заяву заявника ОСОБА_1 про відвід судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. вважаю необґрунтованою та безпідставною, а тому вона не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36-40 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви заявника ОСОБА_1 про відвід судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. по справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 552/7810/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» боргу таким, що не підлягає виконанню, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: Т. А. Миколаєнко