Провадження №2/369/4658/20
УХВАЛА

про залишення без руху

25.09.2020 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Києво-Святошинської районної ради Київської області про визнання незаконними та скасування рішень Києво-Святошинської ради Київської області, розпоряджень Києво-Святошинської районної ради Київської області, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Києво-Святошинської районної ради Київської області про визнання незаконними та скасування рішень Києво-Святошинської ради Київської області, розпоряджень Києво-Святошинської районної ради Київської області, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суддя, вивчивши матеріли справа, вважає, що позов ОСОБА_1 слід залишити без руху, на підставі нижченаведеного.

Зокрема, в порушення вимог ст. 177 ч. 4 ЦПК України до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Посилання позивача на п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення від сплати судового збору в частині цих вимог є безпідставним, оскільки позивачі у справах за вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком двох категорій позовів: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачем, окрім позовної вимоги про поновлення на роботі, заявлялись також вимоги про визнання незаконними та скасування рішень Києво-Святошинської ради Київської області, розпоряджень Києво-Святошинської районної ради Київської області, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 зроблено висновок, що починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Від цього висновку не відступила Велика Палата Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301 гс 18) де зазначено, що пільга щодо сплати судового збору не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такий висновок зроблений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 369/10046/18, де також визначено, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є заробітною платою, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

В постанові Верховного Суду від 21.12.2019 р. (справа №243/10489/17-ц ) зазначено, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці» , тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) не входить до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» , згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - в справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, яка визначає критерії законності та обґрунтованості рішення, а також ст. 13 «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, з урахуванням позовних вимог ОСОБА_1 повинен сплатити судовий збір за звернення до суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання незаконними та скасування рішень Києво-Святошинської ради Київської області, розпоряджень Києво-Святошинської районної ради Київської області.

Відповідно до ч. 4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру (визнання наказу незаконним та його скасування), яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 840,80 грн.

Позивачем заявлено чотири вимоги немайнового характеру: 1) визнати незаконним та скасувати рішення Києво-Святошинської районної ради Київської області «Про звільнення генерального директора Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 03 вересня 2020 року №742- 48-VІІ; 2) визнати незаконним та скасувати рішення Києво-Святошинської районної ради Київської області «Про призначення генерального директора Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 03 вересня 2020 року №743- 48-VІІ; 3) визнати незаконним та скасувати розпорядження Києво-Святошинської районної ради Київської області «Про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 04 вересня 2020 року №94-к/тр; 4) визнати незаконним та скасувати розпорядження Києво-Святошинської районної ради Київської області «Про призначення генерального директора Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» Тимофєєва С.В. від 04 вересня 2020 року №95-к/тр.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 6 цього Закону, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

За таких обставин позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3363 грн. 20 коп., за вимоги немайнового характеру.

Окрім того позивачем заявлено вимогу майнового характеру про стягнення із Києво-Святошинської районної ради Київської області (Код , вул. Янтарна, 12, місто Київ, 03170) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві 08 жовтня 2002 року, АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 вересня 2020 року.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 6 ч. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

У позовній заяві ціну позову в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не визначено. Разом з тим вказано про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, починаючи з 04.09.2020 р.

У зв`язку з наведеним суд визначає розмір судового збору за вказані позовні вимоги в мінімальному розмірі, що становить 840,80 грн.

Таким чином, позивачем не сплачено судовий збір при зверненні до суду з позовом та, враховуючи характер спору, йому необхідно сплатити судовий збір у сумі 3363 грн. 20 коп. (840,80 за чотири вимоги немайнового характеру + 840,80 за вимоги майнового характеру).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Керуючись ст.ст.175,177,187 ЦПК України, суддя ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Києво-Святошинської районної ради Київської області про визнання незаконними та скасування рішень Києво-Святошинської ради Київської області, розпоряджень Києво-Святошинської районної ради Київської області, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, залишити без руху надавши позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в цієї ухвали, протягом п`яти днів з дня її отримання.

Роз`яснити, якщо позивачем не будуть усунути недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: А. Я. Волчко