Номер провадження 22-ц/804/1414/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Мірути О.А.,

за участю секретаря судового засідання Гуляєва М.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Білоуса І.Г.,

представників відповідачів адвокатів Землянського Ю.В., Чередниченка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 29 січня 2020 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Костюкова Д.Г. в місті Краматорську Донецької області, в справі номер №234/20286/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Перша слов`янська державна нотаріальна контора, про встановлення факту визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2018 року до Краматорського міського суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Перша слов`янська державна нотаріальна контора, про встановлення факту визнання батьківства, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є її батьками, які з 1949 року спільно проживали однією родиною та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 .

25.02.1952 року під час спільного проживання її батьків однією родиною, народилася позивачка, ОСОБА_8 , про що 23.03.1952 року Андріївським бюро РАЦС Слов`янського району видане свідоцтво про її народження серії НОМЕР_1 . Її прізвище в свідоцтві про народження вказано за прізвищем матері « ОСОБА_9 » у зв`язку з тим, що її батьки не знаходилися в зареєстрованому шлюбі.

Проте, за час свого життя ОСОБА_6 весь час визнавав її своєю донькою, піклувався про неї.

До спільного проживання її батьків однією родиною, її батько ОСОБА_6 перебував у шлюбі з ОСОБА_10 . Від даного шлюбу вони мали дітей: сина ОСОБА_11 , доньок ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Донька її батька від першого шлюбу ОСОБА_14 постійно приїжджала до них у гості та підтримувала родинні відносини між ними.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Позивачка весь час підтримувала родинні відносини з ОСОБА_15 , яка проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_15 померла. Позивачка забезпечила організацію та проведення її поховання на кладовищі в м. Слов`янську.

Після смерті ОСОБА_15 , відкрилася спадщина, що складається, зокрема, з квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належала їй на

підставі свідоцтва про право на спадщину.

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Першої слов`янської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_15 . На підставі її заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті її рідної сестри ОСОБА_15 , Першою слов`янською державною нотаріальною конторою 11.10.2018 року заведено спадкову справу №557/2018.

Наприкінці листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Першої слов`янської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири після смерті ОСОБА_15 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою державного нотаріуса Першої слов`янської державної нотаріальної контори Макаровою Н.І. від 29.11.2018 року за №3724/02-31 їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (та на інше майно) після смерті ОСОБА_15 через те, що нею не надано документів, що підтверджують родинний зв`язок між нею та ОСОБА_15 .

Позивач не має можливості надати документи, що підтверджують родинний зв`язок між нею та ОСОБА_15 , оскільки в свідоцтві про народження ОСОБА_15 серії НОМЕР_2 , що видане повторно 09.07.1984 року Маяківською сільською радою Слов`янського району в графі «батько» записаний ОСОБА_6 , в графі «мати» записана ОСОБА_10 , проте, в її свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , що видане 23.03.1952 року Андріївським бюро РАЦС Слов`янського району, в графі «батько» запис відсутній, в графі «мати» записана ОСОБА_7 .

Тому, просила суд встановити факт, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнавав себе батьком ОСОБА_16 (після укладення шлюбу ОСОБА_17 ), яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в селищі Андріївка Слов`янського району Сталінської (на даний час Донецької) області, та внести зміни в актовий запис №18 від 23 березня 1952 року, складений Андріївським бюро РАЦС Слов`янського району Донецької області, про народження ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: в графі «батько» записати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 29 січня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Перша Слов`янська Державна нотаріальна контора, про встановлення факту визнання батьківства задоволено.

Встановлено факт того, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнавав себе батьком ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка народилася в селищі Андріївка Слов`янського району Сталінської (Донецької) області.

Внесено зміни до актового запису №18 від 23 березня 1952 року, складеного Андріївським бюро РАЦС Слов`янського району Донецької області, про народження ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме в графі «батько» зобов`язано записати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Із вказаним рішенням не погодились відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , подали апеляційну скаргу, просили скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 29 січня 2020 року та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є неправильним незаконним, необґрунтованим.

Позивачем не надано будь-яких документів на підтвердження вимог, зокрема, акту обстеження місця її народження та проживання її матері або довідку про реєстрацію осіб за даною адресою з відомостями про реєстрацію ОСОБА_6 .

Пояснення свідків не можуть бути визначені судом достатніми та належними доказами, оскільки з цих пояснень не вбачається, що ОСОБА_6 до 1952 року проживав сумісно однією сім`єю

з ОСОБА_7 , що вони вели спільне господарство, мали єдиний побут, спільний бюджет, взаємні права та обов`язки.

В своїх поясненнях свідки не вказували про те, що ОСОБА_6 здійснював будь-які дії по догляду за позивачкою, займався її вихованням, цікавився її успіхами та здоров`ям, тощо.

Вважають, що надані до позову фотокопії не можуть бути прийняті в якості допустимих та достовірних доказів по справі, оскільки на таких фотокопіях відсутня дата їх створення та відсутні докази того, що на них засвідчено саме особу ОСОБА_6 .

Судом не прийнято до уваги пояснення свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , що ОСОБА_6 до моменту смерті перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 . Він постійно проживав з нею до 1957 року, за адресою: АДРЕСА_3 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила суд апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишити без задоволення, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 29 січня 2020 року без змін.

Вважає, що нею в повному обсязі доведено, що вона перебувала на утриманні її батька ОСОБА_6 . Він визнавав її своєю донькою. Вказані обставини також підтверджені поясненнями свідків.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути визнані судом достатніми та належними доказами, оскільки вони є безпідставними та такими, що навмисно вводять суд в оману.

Представники відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвокати Землянський Ю.В. та Чередниченко Ю.В. в судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу відповідачів підтримали, просили рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Білоус І.Г. в судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу не визнали, просили залишити її без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до статей 128, 130 ЦПК України. Надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю за участю представників адвокатів Землянського Ю.В., Чередниченка Ю.В. (а.с. 155, 156, 171, 157, том 2).

Представник третьої особи Першої Слов`янської Державної нотаріальної контори в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до статей 128, 130 ЦПК України. Надав заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 127, том 2).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю нез?явившихся учасників справи.

Заслухавши суддю доповідача, сторони, та їх представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 23.03.1952 року Андріївським бюро РАЦС Слов`янського району, ОСОБА_16 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 в сел. Андріївка Слов`янського району, в графі «Мати» зазначена ОСОБА_7 , запис в графі «Батько» відсутній (а.с. 12, том 1).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян вбачається, що ОСОБА_16 зареєструвала шлюб з ОСОБА_23 та змінила прізвище на ОСОБА_17 (а.с. 13, том 1).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 9 липня 1984 року, ОСОБА_15 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 в сел. Маяки Слов`янського району Донецької області, її батька є ОСОБА_6 та ОСОБА_10 (а.с. 23, том 1).

Згідно з копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце смерті с. Ясногірка м. Краматорськ Донецької області (а.с. 21, том 1).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_15 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 105).

З договору-замовлення та свідоцтва про поховання №368 від 22.05.2018 року вбачається, що замовником послуг поховання ОСОБА_15 є ОСОБА_1 (а.с. 25, 26, том 1).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.12.2018 року ОСОБА_15 належала квартира АДРЕСА_4 (а.с. 28, том 1).

З заяви про прийняття спадщини вбачається, що 25.09.2018 року ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Першої краматорської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_15 (а.с. 29, том 1).

Постановою Першої слов`янської державної нотаріальної контори №3724/02-31 від 29.11.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_4 , після смерті ОСОБА_15 у зв`язку з відсутністю документів підтверджуючих родинні відносини з померлою (а.с. 30-31, том 1).

З заяв на прийняття спадщини вбачається, що 01.11.2018 року ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулись до Першої слов`янської Державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_24 (а.с. 99, 100,103, 104, том 1).

Відповідно до рішення Донецького облвиконкому №393 південну частину селища міського типу Андріївка Слов`янського району передано у підпорядкування Ясногірській селищній раді Краматорської міської ради, включивши її в межі селища міського типу Ясногірка (а.с. 18, том 1).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 жовтня 1968 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Вказане також узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі №6-20цс15, згідно з якою, оскільки підстави для за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 жовтня 1968 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги усі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Статтею 53 КпШС України встановлено, що у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання, та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Підставою для встановлення батьківства є належні і достатні відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі №543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18) зазначено, що «доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги».

Проте, в матеріалах справи відсутні докази, які достовірно підтверджують визнання ОСОБА_6 за життя батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства ОСОБА_6 та матір`ю позивача до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Належних доказів, окрім показань свідків та світлин, на підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 не надала. При цьому, самі по собі світлини не можуть свідчити про те, що батьком позивачки є померлий ОСОБА_6 .

Вказане узгоджується з правовим висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 20.07.2020 року (справа №755/28228/13-ц) та від 24.06.2020 року (справа 462/8604/15-ц).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що позивачкою ОСОБА_1 не доведено

обставини, на які вона посилалась у своєму позові.

Згідно вимог ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що для задоволення позову у даній справі достатньо пояснень свідків, світлин та зазначення у свідоцтві про народження позивача прізвища по-батькові « ОСОБА_25 ».

Тому, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про відмову в задоволенні позову відповідно до статті 376 ЦПК України.

Крім того, згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

За подання апеляційної скарги відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 сплатили судовий збір в розмірі 2114,40 грн, апеляційна скарга задоволена в повному обсязі, тому з позивача на користь відповідачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 528,60 грн кожній (2114,40 : 4).

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 29 січня 2020 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Перша слов`янська державна нотаріальна контора, про встановлення факту визнання батьківства відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_9 , судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі по 528,60 грн кожній.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 25 вересня 2020 року.

Суддя: