ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 вересня 2020 року

м. Харків

справа №640/24192/18

провадження №22-ц/818/4777/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Хорошевського О.М.

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

треті особи - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Прокопенко Анна Валентинівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Конопацька Оксана Борисівна, Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 липня 2020 року, постановлену суддею Губською Я.В.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Прокопенко Анна Валентинівна, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Конопацька Оксана Борисівна, Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визнання договору дарування недійсним,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просив визнати догові дарування від 05.05.2014 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 недійсним та повернути квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2019 року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом.

В подальшому позивачем подано уточнену позовну заяву в якій він просить визнати договір дарування від 05.05.2014 року недійсним, визнати заповіт ОСОБА_4 від 27.01.2017 року недійсним, скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30.03.2018 року, скасувати державну реєстрацію права власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 28 липня 2020 року у прийнятті уточненої позовної заяву відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вказує, що уточнена позовна заява не змінює підстави позову, а змінює лише предмет, оскільки містить збільшену кількість вимог усунення порушеного права. Оскаржувана ухвала позбавляє позивача справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду порушених прав, свобод та інтересів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, вважає, що ухвала прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги про те, що вимоги які містяться в уточненій позовній заяві є похідними від первісної вимог не відповідають дійсності.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у прийнятті уточненої позовної заяви суд першої інстанції виходив із того, що позивач в уточненій позовній заяві змінив предмет і підставу позову, що суперечить ст. 49 ЦПК України.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право кожного на розгляд його справи судом передбачено також п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що у грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просив визнати договір дарування від 05.05.2014 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 недійсним та повернути йому квартиру АДРЕСА_1 .

В подальшому позивачем подано уточнену позовну заяву в якій він просить визнати договір дарування від 05.05.2014 року недійсним, визнати заповіт ОСОБА_4 від 27.01.2017 року недійсним, скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30.03.2018 року, скасувати державну реєстрацію права власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

В уточненій позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (ч. 1 ст. 175 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать про те, що, уточнюючи позовні вимоги, ОСОБА_1 змінив і предмет і підстави позову.

Статтею 49 ЦПК України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу:

1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу;

2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження;

3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 3 ст. 49 ЦПК України встановлено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти рішення. Підстави позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

З матеріалів справи убачається, що підставою та предметом позову є договір дарування укладений між сторонами. Вимоги пред`явлені в уточненій позовній заяві про визнання заповіту недійсним, скасування свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 30.03.2018 року, скасування державної реєстрації права власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом є самостійними вимогами, і заявленими з інших підстав.

Такими чином, позивачем було змінено предмет позову і підстави позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач скористався своїм правом та уточнив позовні вимоги шляхом пред`явлення додаткових вимог, а підстава позову залишилась незмінною спростовуються матеріалами справи та суперечать положенням процесуального закону.

При цьому такі вимоги можуть бути заявлені з урахуванням приписів ч. 3 ст. 69 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у прийнятті уточненої позовної заяви, відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

З огляду на вищевикладене колегія суддів уважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 28 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.М. Хорошевський.

Судді колегії І.В. Бурлака.

В.Б. Яцина.

Повний текст судового рішення складено 25 вересня 2020 року.