Справа № 724/198/20
Провадження № 2/724/149/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

за участю:

секретаря судового засідання: Рижак П.С.

представника відповідача: ОСОБА_1 (присутній в судовому засіданні 16.06.2020, 16.07.2020)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження в місті Хотині Чернівецької області справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.05.2006р. та довіреності від 22.03.2006р. недійсними,-

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

На розгляді Хотинського районного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.05.2006р. та довіреності від 22.03.2006р. недійсними.

В обґрунтування позову зазначає, що 13.12.2018 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку за кадастровим номером :01:002:0035 площею 0,5732 га, що розташована: Чернівецька область, Хотинський район, Перебиковецька сільська рада, з цільовим призначенням: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю - ОСОБА_5 на підставі державного акту ЧВ №023253, виданого Хотинською районною державною адміністрацією 01.10.2003 року на підставі розпорядження №225-р Хотинської райдержадміністрації від 02.06.2003р. та зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №117.

Право власності позивача зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.12.2018 за номером 29436933. Такі ж відомості містяться в Державному земельному кадастрі про право власності та речові права на земельну ділянку.

В січні 2020 року позивач отримала позов ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.12.2018 та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

З позовної заяви стало відомо, що 04.05.2006р. між ОСОБА_5 , від імені якої на підставі довіреності, посвідченої Перебиковецькою сільською радою 22.03.2006р. за №70, діяла ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу земельних ділянок, в тому числі земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0035, площею 0,57 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в адмінмежах Перебиковецької сільської ради, який посвідчений приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк С.А. за №956.

Позивач пояснює, що з відповіді сільської ради вбачається, що земельна ділянка площею 0,57 га була безоплатно передана у власність ОСОБА_6 згідно сертифікату серія ЧВ№0027914 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно довідки сільської ради ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є одна й та сама особа.

Крім того, позивач стверджує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на час укладення спірного договору купівлі-продажу від 04.05.2006 перебували в шлюбі.

Отже, ОСОБА_4 , продавши на підставі доручення від ОСОБА_5 , земельну ділянку своєму чоловікові, під час їхнього шлюбу, фактично уклала договір купівлі-продажу в своїх інтересах та в інтересах своєї сім`ї, оскільки за правилами ст. 60 Сімейного кодексу земельна ділянка стає об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому такий правочин є укладений внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною та є недійсним в силу вимог ч.3 ст. 238 ЦК України та ст. 60 СК України.

Крім того, позивачу стало відомо, що у 2006 році ПП «Буковина-земпроект» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо зміни функціонального використання земельної ділянки площею 0,57 га (к/н :01:002:0035) із земель для ведення товарного с/г виробництва на землі для ведення особистого селянського господарства в адмінмежах Перебиковецької с/р, після чого видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ№753811, що зареєстрований у книзі записів 13.03.2006р. під №15 на ім`я ОСОБА_5 .

Позивач стверджує, що незважаючи на зміну функціонального використання земельна ділянка площею 0,57 га (к/н :01:002:0035) як була, так і залишилася землею сільськогосподарського призначення і на неї розповсюджувався мораторій на продаж земель сільськогосподарського призначення, встановлений п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Таким чином, договір купівлі-продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 04.05.2006 був укладений під час дії заборони громадянам України власникам земельних часток паїв продавати або іншим способом відчужувати належні їм земельні ділянки та земельні частки (паї).

Так само і довіреність на право представляти інтересів та право продажу земельних ділянок, отримані ОСОБА_4 від ОСОБА_7 22.03.2006 і на підставі якої ОСОБА_4 відчужила земельну ділянку за кадастровим номером :01:002:0035 є недійсними з моменту їх укладення в силу закону.

Враховуючи вищенаведене просить суд:

- визнати недійсною довіреність на представлення інтересів ОСОБА_5 від 22.03.2006, посвідчену Перебиковецькою сільською радою за №70;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельних ділянок, посвідчений 04.05.200 приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк С.А. за реєстр. №956, в частині купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0035 площею 0,57 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в адмінмежах Перебиковецької сільської ради, між ОСОБА_5 , від імені якої діяла ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 .

Представник відповідача ОСОБА_3 подав відзив на позов, відповідно до якого заперечує проти позову з наступних підстав.

Позовна вимога щодо визнання недійсною довіреності №70 від 22.03.2006, посвідченої Перебиковецькою сільською радою, на ім`я ОСОБА_4 від довірителя ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, оскільки в позові не наведено жодного доказу недійсності вказаного документу. Вказана вимога є надуманою та ґрунтується на припущеннях. Крім того, ОСОБА_4 , як довірена особа, під час укладання спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки діяла не в своїх інтересах, а виключно в інтересах довірителя - ОСОБА_5 .

Так, правовий зміст ч.3 ст. 238 ЦК України полягає в тому, що законодавець ввів цю норму права з метою захисту цивільних прав та інтересів того, кого представляють, а тому представнику заборонено вчиняти представницький правочин у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він є. При цьому словосполучення «у своїх інтересах» слід розуміти таким чином, що представник не може вчиняти від імені особи, яку він представляє, правочин щодо себе особисто (тобто бути стороною правочину) або іншим шляхом на шкоду інтересам довірителя.

За таких обставин, зі змісту спірного договору вбачається, що ОСОБА_4 стороною покупця не виступала і представництво інших осіб на стороні покупця не здійснювала.

Додатково звертає увагу на той факт, що з травня 2006 року відповідач ОСОБА_3 на правах власника розпоряджається спірною земельною ділянкою і ОСОБА_5 до дня своєї смерті не пред`являла будь-яких претензій ні до свого представника, ні до покупця щодо порушення її прав при купівлі-продажі земельної ділянки.

Також стверджує, що помилковою є думка позивача щодо порушення вимог пункту 15 Перехідних положень Земельного кодексу України, оскільки на момент укладення спірного договору було заборонено продавати або іншим чином відчужувати земельні ділянки та земельні частки (паї), земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства та іншого товарного сільськогосподарського виробництва, крім передачі їх у спадщину та при вилученні для суспільних потреб.

Таким чином, заборони щодо зміни цільового призначення земельної ділянки та відчуження земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не було. Така заборона була внесена на підставі внесення змін до п.15 Перехідних положень ЗК України Законом №490-V від 19.12.2006р.

Враховуючи вищенаведене, просить суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи, однак надіслали на адресу суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак його представник в судовому засіданні 16.07.2020 заперечував проти позову з підстав, викладених у відзиві на позов. В судове засідання 22.09.2020 представник відповідача ОСОБА_1 не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, в задоволенні позову просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про розгляд справи, про причини не повідомила, відзив на позов до суду не подала.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 14.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 08.04.2020 задоволено клопотання позивача про витребування доказів, а в задоволенні клопотання про об`єднання в одне провадження цивільних справ №724/1995/19 та №724/198/20 - відмовлено.

Ухвалою суду від 16.06.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В подальшому неодноразово судовий розгляд був відкладений, у зв`язку з введенням карантинних заходів, а також за заявами учасників справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на підставі розпорядження №225-р Хотинської районної державної адміністрації від 02.06.2003 була власником земельної ділянки площею 0,57 га, кадастровий номер :01:002:0035, що розташована на території Перебиковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №023253. Даний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі №117 (а.с.35).

Відповідно до довідки Перебиковецької сільської ради №70 від 18.01.2018 покійна ОСОБА_5 1936 р.н. та ОСОБА_6 1936 р.н. одна й та сама особа (а.с.25).

Згідно з листом Перебиковецької сільської ради №9 від 10.01.2020 земельна ділянка площею 0,57 га була безоплатно передана у власність ОСОБА_6 згідно сертифікату ЧВ №0027914 та рішення сесії Перебиковецької сільської ради від 19.12.2002. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського призначення (а.с.27).

Зі змісту листа Відділу у Хотинському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 13.01.2020 вбачається, що у 2006 році ПП «Буковина-Земпроект» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо зміни функціонального використання земельної ділянки площею 0,57 га (к/н :01:002:0035) із земель для ведення товарного с/г виробництва на землі для ведення особистого селянського господарства в адмінмежах Перебиковецької с/р, після чого видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ№753811, що зареєстрований в Книзі записів 13.03.2006 під №15 на ім`я ОСОБА_5 (а.с.28).

Розпорядженням Хотинської районної державної адміністрації №73-р від 21.02.2006 надано згоду ОСОБА_8 на зміну цільового призначення земельних ділянок (0,57 га державний акт ЧВ №023253) з товарного сільського господарського виробництва для ведення особистого селянського господарства (а.с.33 зворот).

Судом досліджено технічну документацію із землеустрою щодо зміни функціонального використання земельної ділянки із земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на землі для ведення особистого селянського господарства в адмінмежах Перебиковецької сільської ради (за межами населеного пункту) Хотинського району Чернівецької області ОСОБА_5 (а.с.30-38).

У зв`язку з цим ОСОБА_5 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №753811 від 13.03.2006, площею 0,57 га (к/н :01:002:0035) з цільовим призначенням земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (а.с.40).

Судом також встановлено, що на підставі довіреності від 22.03.2006, посвідченої Перебиковецькою сільською радою Хотинського району Чернівецької області та зареєстровано за №70, ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_4 продати належну ОСОБА_5 на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,57 га, розташовану в межах Перебиковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області за ціну та на умовах на її розсуд (а.с.102).

04.05.2006 між ОСОБА_5 , від імені якої, на підставі довіреності, посвідченої Перебиковецької сільською радою 22.03.2006 за №70, діє ОСОБА_4 (Продавець), та ОСОБА_3 (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно з яким (п.1.3.Договору) ОСОБА_5 передала, а Покупець прийняв у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер :01:002:0035), що розташована в адмінмежах Пееребиковецької сільської ради, площею 0,57 га (а.с.20-23, 96-97).

Згідно зі звітом з експертної грошової оцінки вищезазначеної земельної ділянки вбачається, що функціональне використання земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, категорія земель до якої віднесена земельна ділянка - землі сільськогосподарського призначення (а.с.100-101).

Судом встановлено, що 10 квітня 1982 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був укладений шлюб, який на підставі рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 16 жовтня 2013 року був розірваний (а.с.103-105).

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №444416 від 08.02.2007 ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.05.2006 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,57 га, (кадастровий номер :01:002:0035), що розташована в адмінмежах Перебиковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Даний акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю (а.с.41).

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку станом на 29.11.2018 вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер :01:002:0035, площею 0,5732 належить на праві власності ОСОБА_6 на підставі державного акту від 13.03.2006 ЯБ 753816, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель: землі сільськогосподарського виробництва (а.с.44).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі заповіту, посвідченого Перебиковецькою сільською радою Хотинського району від 14.07.2004, успадкувала після смерті ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,5732 га (кадастровий номер :01:002:0035), що розташована на території Перебиковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій ОСОБА_5 (до розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_5 ) на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №023253 від 01.10.2003, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13.12.2018 (а.с.26 зворот).

Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку ОСОБА_2 є власником земельної ділянки (кадастровий номер :01:002:0035), площею 0,5732 га, що розташована на території Перебиковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області, цільове призначення 01.01. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 42).

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч.1 ст. 237 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Статтею 239 ЦК України визначено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Пунктом 15 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції на момент укладення спірних правочинів) встановлено, що громадяни та юридичні особи, які мають у власності земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства та іншого товарного сільськогосподарського виробництва, а також громадяни України - власники земельних часток (паїв) не вправі до 1 січня 2007 року продавати або іншим способом відчужувати належні їм земельні ділянки та земельні частки (паї), крім передачі їх у спадщину та при вилученні земель для суспільних потреб.

Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), встановленої абзацом першим цього пункту, в частині відчуження зазначених ділянок та земельних часток (паїв), а так само в частині передачі прав на відчуження зазначених ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

Статтею 19 Земельного кодексу України (в редакції на момент укладення спірних правочинів) визначено категорії земель за основним цільовим призначенням: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісового фонду; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Земельного кодексу України (в редакції на момент укладення спірних правочинів) до земель сільськогосподарського призначення належать:

а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги);

б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісового фонду, землі під господарськими будівлями і дворами, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: а) громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва; б) сільськогосподарським підприємствам - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; в) сільськогосподарським науково-дослідним установам та навчальним закладам, сільським професійно-технічним училищам та загальноосвітнім школам - для дослідних і навчальних цілей, пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства; г) несільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, релігійним організаціям і об`єднанням громадян - для ведення підсобного сільського господарства.

Судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,57 га була безоплатно передана у власність ОСОБА_6 згідно сертифікату серії ЧВ №0027914 та рішення сесії Перебиковецької сільської ради від 19.12.2002 року з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у зв`язку з чим власником був отриманий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №023253 (а.с.27, 39).

Таким чином, в силу пункту 15 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції на момент укладення спірних правочинів) діяв мораторій на відчуження вищевказаної земельної ділянки.

При цьому судом враховується, що у 2006 році ПП «Буковина-земпроект» було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо зміни функціонального використання земельної ділянки площею 0,57 га(кадастровий номер :01:002:0035)із земель для ведення товарного селянсько-господарського виробництва на землі для ведення особистого селянського господарства (а.с.28, 30-34).

Тобто, незважаючи на зміну функціонального використання земельної ділянки площею 0,57 га (кадастровий номер :01:002:0035), зміна цільового призначення земельної ділянки не відбулася, оскільки вона як була, так і залишилася землею сільськогосподарського призначення, а тому не неї розповсюджувалася заборона на продаж, встановлена п.15 Перехідних положень Земельного кодексу України(в редакції на момент укладення спірних правочинів).

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду (ст. 210 Земельного кодексу України).

Таким чином, довіреність від 22.03.2006, видана ОСОБА_5 , на імя ОСОБА_4 , якою уповноважила останню продати належну ОСОБА_5 на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,57 га, а також договір купівлі-продажу від 04.05.2006, укладений між ОСОБА_5 , від імені якої на підставі довіреності діяла ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , були укладені під час дії заборони на відчуження земельних ділянок, а тому є недійсними з моменту їх укладення та посвідчення.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Згідно зі статтею 60 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що спірний договір купівлі-продажу земельної ділянки від 04.05.2006 укладений ОСОБА_4 , від імені ОСОБА_5 , в період шлюбу з чоловіком ОСОБА_3 , який виступав Покупцем за даним договором. Отже, ОСОБА_4 фактично уклала договір в своїх інтересах та інтересах своєї сімї.

Отже з урахуванням вищевказаних вимог закону та обставин справи, наявні підстави для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу недійсним, оскільки він був укладений ОСОБА_4 та ОСОБА_3 під час шлюбу, а тому відповідно до частини третьої статті 238 ЦК України ОСОБА_4 уклала цей договір в своїх інтересах та в інтересах своєї сім`ї, оскільки майно придбане ОСОБА_3 , відповідно до статті 60 СК України, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом .

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Не знайшли свого підтвердження доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_4 , укладаючи спірний договір, діяла лише в інтересах свого довірителя, а не у власних, оскільки судом встановлено, що даний договір був укладений під час шлюбу, а тому майно придбане ОСОБА_3 , відповідно до статті 60 СК України, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Також не приймаються до уваги твердження представника відповідача про відсутність заборони відчуження спірної земельної ділянки, оскільки судом встановлено наявність мораторію на продаж землі на момент укладення договору купівлі-продажу від 04.05.2006р.

Враховуючи наведене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

У відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачів порівну, у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1681,60 грн., тобто по 840,80 грн. з кожного.

Крім того, до позовної заяви позивачем подано орієнтовний розрахунок розміру судових витрат, відповідно до якого витрати на правничу допомогу становлять 5000,00 грн.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Оскільки позивачем не доведено факту понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., відповідно дані кошти не можуть бути стягнуті з відповідачів.

Керуючись ст. ст. 12, 76-81, 141, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 (місце реєстрації: с. Перебиківці, Хотинський район, Чернівецька область, РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.05.2006р. та довіреності від 22.03.2006р. недійсними - задовольнити.

Визнати довіреність від 22 березня 2006 року, посвідчену секретарем виконавчого комітету Перебиковецької сільської ради Хотинського району Чернівецької області Радашко Галиною Дмитрівною, зареєстрованою в реєстрі за №70, виданою ОСОБА_5 про уповноваження ОСОБА_4 продати земельну ділянку - недійсною.

Визнати договір купівлі-продажу земельних ділянок, посвідчений 04 травня 2006 року приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк С.А. зареєстровано в реєстрі за №956, в частині купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0035, площею 0,57 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в адмінмежах Перебиковецької сільської ради, укладеного між ОСОБА_5 , від імені якої діяла ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 - недійсним.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_2 (місце реєстрації: с. Перебиківці, Хотинський район, Чернівецька область, РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце реєстрації: с. Перебиківці, Хотинський район, Чернівецька область, РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22 вересня 2020 року.

Суддя: Л. Л. Гураль