Справа № 686/5980/20
Провадження № 2/686/2722/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Козак О.В.,

при секретарі Созанської Л.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів,

встановив:

В березні 2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позову позивач вказала, що 06.12.2013 року ОСОБА_4 взяв у неї в борг грошові кошти в сумі 918850 грн., що еквівалентно 115000 доларів США, за курсом НБУ на день укладення договору 1 долар США - 7.99 гривень, на підтвердження чого між Сторонами був укладений договір позики грошових коштів. Цього ж дня, 06.12.2013 року, на забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, Сторони уклали договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 .

У п. 4 Договору позики зазначено про те, що позичальник повинен був повернути борг у термін до 06.12.2014 року. Однак, у встановлений договором строк позика повернута не була.

Згідно із п. 5.1. Договору іпотеки, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у разі невиконання або неналежне виконання Іпотекодавцем умов Основного договору та/або цього договору.

За змістом п. 5.3.4., у випадку набуття право звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодавець передає у власність Іпотекодаржателю предмет іпотеки. Рішення про прийняття у власність предмета іпотеки приймається іпотекодержателем одноосібно.

Відповідні положення договору іпотеки ОСОБА_5 , яка є дружиною ОСОБА_4 , намагалася оспорити до суду, однак рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 04.04.2017 року у справі № 686/16382/16-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 10.08.2017 року, у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

23.01.2015 року, керуючись вказаними пунктами Договору іпотеки, ОСОБА_3 набула у власність квартиру АДРЕСА_1 , в рахунок часткового погашення боргу за договором позики.

Відповідно до п. 5.4 Договору іпотеки, Іпотекодавець був зобов`язаний добровільно звільнити предмет іпотеки та максимально сприяти його звільнення іншими особами протягом 14 календарних днів з дня отримання такої вимоги, незалежно від факту наявності чи відсутності іншого житла для проживання. Однак, всупереч вимогам Договору, ОСОБА_4 разом із сім`єю відмовився добровільно виселятися із квартири.

У зв`язку із цим, ОСОБА_3 була змушена звернутися до суду із позовом про виселення. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02.04.2019 року у справі № 686/11091/16-ц, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 21.11.2019 року, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 визнано такими, що втратили право на проживання у квартирі АДРЕСА_1 та виселено їх із даної квартири.

Таким чином, триваюче порушення прав ОСОБА_3 припинилося лише за наслідками фактичного виселення сім`ї ОСОБА_8 із квартири, коли квартира реально перейшла у володіння позикодавця.

Слід враховувати також і те, що у період з 24.06.2016 року по 26.03.2018 року на розгляді в Хмельницькому міськрайонному суді перебувала справа № 686/12998/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації різниці між вартістю квартири та сумою позики, в межах якої на квартиру АДРЕСА_1 був накладений арешт, а сама справа зупинена до закінчення розгляду справи № 686/16382/16-ц. Дана позовна заява була подана відповідачем до суду виключно задля затягування цивільного процесу, а також з метою унеможливити реальний продаж квартири ОСОБА_3 в рахунок боргу за позикою.

В подальшому позовна заява ОСОБА_4 була залишена без розгляду за повторною неявкою позивача.

Зважаючи на вище викладене, лише із 06 лютого 2020 року ОСОБА_3 набула реальну можливість до суду із вимогою про сплату різниці між сумою позики та вартістю квартири, набутою у власність за договором іпотеки.

Як передбачено у п. 4 Договору позики, позичальник зобов`язаний повернути всю суму позики до 6 грудня 2014 року за місцем реєстрації позикодавця, вказаною в договорі. В разі девальвації протягом строку договору національної грошової одиниці України позичальник зобов`язується повернути грошову суму в гривнях еквівалентно 115000 доларів США за офіційним курсом НБУ на день повернення. Повернення позики буде підтверджуватися розпискою позикодавця (п. 4 Договору позики).

У грошовій формі позика не поверталася. Таким чином, змістом зобов`язання є повернення позичальником грошових коштів у гривні, еквівалентно сумі доларів США за офіційним курсом НБУ на день повернення.

Разом з тим, зважаючи на положення ч.1 ст. 572, ч. 1 ст. 575, ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», п. 3.1.6. Договору іпотеки, у даному випадку в рахунок часткового повернення позики слід зарахувати вартість квартири, яка була предметом іпотеки.

Отже, за правилом п. 5.3.4. Договору іпотеки, для зарахування вартості предмета іпотеки в рахунок погашення основного боргу, має бути проведена грошова оцінка квартири за ціною, станом на день набуття квартири у власність іпотекодержателем, тобто, станом на 23 січня 2015 року.

Відповідно до висновку експерта №756/020, складеного 26.03.2020р., ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 в цінах станом на 23 січня 2015 року складає 1204234 грн.

Враховуючи офіційний курс гривні до долара США станом на 23.01.2015р. за даними НБУ (100 доларів США коштувало 1579,205грн.), вартість квартири у доларах США, за якою іпотекодержатель набула у власність предмет іпотеки, складає 76255 доларів США. Таким чином, сума неповернутого боргу складає 38745 доларів США (115000 - 76255). Станом на день подання даної заяви про уточнення розміру позовних вимог офіційний курс гривні до долара США за даними НБУ складає 26.77грн. за один долар США. Таким чином розмір позовних вимог у гривнях складає 1037203,65грн.

Крім того, позивач вказала, що у п. 2.1.6. Договору іпотеки зазначено про те, що передача квартири в іпотеку здійснюється за згодою дружини ОСОБА_4 У справах приватного нотаріуса Байрачного А.І. міститься нотаріально посвідчена заява ОСОБА_5 , зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_5 дала згоду своєму чоловіку ОСОБА_4 на отримання в позику грошових коштів та передачу в іпотеку ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 , та укладення договору іпотеки.

Правові наслідки укладення договору іпотеки, зміст договорів та наслідки їх невиконання, порядок задоволення вимог забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки заявниці роз`яснені та зрозумілі, що підтверджується копією заяви. Зважаючи на це, договір позики, укладений позичальником, породив відповідні обов`язки і для його дружини, яка залучається в якості співвідповідача по справі.

Зважаючи на презумпцію рівності розміру часток подружжя, закріпленої у ст. 70 СК України, вважають за доцільне просити суд стягнути залишок боргу за договором позики у рівних частках із кожного із подружжя.

З врахуванням наведеного, уточнених позовних вимог позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на її користь 1037203,65грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що договір позики укладався в інтересах сім`ї. Також позивач набула права власності на квартиру відповідно до п.5.3.1 договору іпотеки, і відповідно до ч.4 ст.36 Закону України «Про іпотеку» в редакції 06.11.2014р., після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. А отже, відсутній предмет спору і провадження підлягає закриттю. Також подав до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору позики грошових коштів від 06 грудня 2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , позикодавець ОСОБА_3 передає позичальнику ОСОБА_4 , а останній приймає грошові кошти в сумі 918850 грн., що еквівалентно 115000 доларів США. Позику слід повернути до 06 грудня 2014 року. В разі девальвації протягом строку договору Національної грошової одиниці України позичальник зобов`язується повернути грошову суму у гривнях еквівалентно 115000 доларів США за офіційним курсом НБУ на день повернення.

6 грудня 2013 року ОСОБА_5 надала згоду своєму чоловікові ОСОБА_4 на отримання в позику грошових коштів та передачу в іпотеку ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1 , укладення договору позики та іпотеки зазначеного майна, що набуте в період перебування у зареєстрованому шлюбі. Зазначена згода посвідчена нотаріусом та зареєстрована в реєстрі № 6193. З зазначеної згоди вбачається, що правові наслідки щодо укладення договору позики, іпотеки, реєстрації заборони та обтяження, зміст договорів, наслідки невиконання, порядок задоволення забезпечених іпотекою вимог роз`яснені та зрозумілі.

В забезпечення виконання вказаного зобов`язання, 6 грудня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки, згідно якого в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно вказаного договору, Іпотекодержатель має право у випадку не виконання іпотекодавцем зобов`язань за цим та/або за Договором позики, в інших випадках, що передбачають звернення стягнення на предмет іпотеки, звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до розділу 5 цього Договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання предмета іпотеки, а також витрат, пов`язаних з реалізацією предмета іпотеки ( п.3.1.4 Договору іпотеки).

У випадку, якщо суми від продажу предмета іпотеки, та суми від реалізації іншого майна, яке буде заставленим в забезпечення зобов`язань за договором позики, недостатньо для повного задоволення вимог іпотекодержателя, він має право вимагати отримання суми, якої не вистачає для повного задоволення вимог, з іншого майна іпотекодавця (п.3.1.6 Договору іпотеки).

Пунктом 5.1 вказаного договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель ОСОБА_3 набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов основного договору та/або цього договору.

У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання за основним договором, забезпеченого цією іпотекою, про що іпотекодавець повідомляється письмово, а в разі його невиконання у встановлений іпотекодержателем термін - звернути стягнення на предмет іпотеки у порядку встановленому п.5.3 цього договору (п.5.2 Договору).

Звернення стягнення на предмет іпотеки може відбуватися в тому числі і шляхом прийняття предмета іпотеки у власність іпотекодержателем в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку встановленому ст.ст. 36, 37 ЗУ «Про іпотеку» (п. 5.3 Договору іпотеки).

У зв`язку із невиконанням зобов`язань за основним договором ОСОБА_3 23 січня 2015 року зареєструвала на своє ім`я право власності на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки квартири від 06.12.2013р. №6194 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер:18934887 від 29.01.2015р.

Згідно з висновком експерта №756/020 від 26.03.2020р. ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , з технічними характеристиками станом на дату проведення натурного огляду 02.03.2020р. та в цінах станом на 23.01.2015 року складає : 1204234грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.04.2017р. № 686/16382/16-ц в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання недійсним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку, відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 10.08.2017р. рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.04.2017р. залишено без змін.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.04.2019 року № 686/11091/16-ц задоволено позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом. Визнано ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 такими особами, що втратили право на користування житлом та виселено ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1 .

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 21.11.2019р. рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.04.2019 року залишено без змін.

Вказані обставини підтверджуються: договором позики грошових коштів від 06.12.2013 року; договором іпотеки квартири від 6 грудня 2013 року; заявою ОСОБА_5 від 6 грудня 2013 року; технічним паспортом на квартиру від 02.02.2015р.; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 32870472 від 29.01.2015р.; Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 202119517 від 27.02.2020р.; рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.04.2017р. № 686/16382/16-ц; ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 10.08.2017р.; рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02.04.2019 року № 686/11091/16-ц; постановою Хмельницького апеляційного суду від 21.11.2019р.; висновком експерта №756/020 від 26.03.2020р.

Відповідно до ст.ст. 509, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.ст.1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Окремим видом застави є іпотека (стаття 575 ЦК України).

Згідно ст.1 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на момент виникнення у іпотекодержателя права вимоги) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Частинами 1,3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (редакції на час набуття позивачем права власності на предмет іпотеки) передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Згідно з ч.4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Таким чином, положення статті 36 Закону України «Про іпотеку» передбачають таку підставу припинення зобов`язання, як позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки з метою забезпечення вимог кредитора - іпотекодержателя. У разі завершення такого позасудового врегулювання, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені статтею 37 Закону України «Про іпотеку», зобов`язання припиняється, оскільки за положеннями Закону усі наступні вимоги є недійсними.

За змістом статей 1, 33, 36 Закону України «Про іпотеку» використання позасудового врегулювання способу звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умови іпотечного договору, яка містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, незалежно від наявності інших предметів іпотеки по іншим іпотечним договорам, призводить до задоволення вимог кредитора за основним зобов`язанням.

Іпотекодержатель ОСОБА_3 обрала такий спосіб захисту, як звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, на підставі застереження про задоволення її вимог як іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, і зареєструвала за собою право власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 .

Оскільки позивач скористалась своїм правом, передбаченим договором іпотеки, та зареєструвала на своє ім`я право власності на предмет іпотеки - квартиру, в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону, тобто вирішила питання шляхом позасудового врегулювання спору на підставі договору, а тому правові підстави для стягнення суми непогашеної заборгованості за договором позики, відсутні, оскільки такі вимоги є недійсними.

Аналогічні правові висновки викладеній у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у справі № 756/31271/15-ц (провадження № 61-4156св18) від 20 червня 2018 року та у справі № 759/6703/16-ц (провадження № 61-22462св18) від 13 лютого 2019 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.2,12,13,76,81,258,259,263-265 ЦПК України, ст.ст.509,526,572,575, 599,1046,1049 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька: АДРЕСА_2 .

Відповідачі: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель: АДРЕСА_3 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька: АДРЕСА_4 .

Дата складання повного тексту рішення суду 25.09.2020 року.

Суддя: