Номер провадження: 22-ц/813/3497/20
Головуючий у першій інстанції Бузовський В.В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 травня 2017 року у складі судді Бузовського В.В.

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та після збільшення розміру позовних вимог 28.04.2017 просив встановити факт прийняття спадщини його матір`ю ОСОБА_3 після смерті його бабки ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , як спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини; встановити факт прийняття ним спадщини після смерті його матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , як спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину серії та номер НОМЕР_1 , що видане Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_2 на 1/1 частку квартири, за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири, за адресою: АДРЕСА_1 ; встановити порядок виконання рішення суду шляхом скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину серії та номер 6-474, виданого Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою 15.12.2015, та проведення реєстрації права власності на 1/2 частину квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , за ним.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що його бабці на праві спільної сумісної власності із її чоловіком належала квартира, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35,6 кв.м., житловою площею 17,8 кв.м. Бабка позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За два роки до своєї смерті ОСОБА_4 , яка у зв`язку із тривалою хворобою не могла обходити себе самостійно та потребувала постійного догляду, проживала разом із своєю дочкою ОСОБА_3 в кв. АДРЕСА_2 . На час відкриття спадщини ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги за законом, проживала разом із спадкодавцем, заяву про відмову від спадщини не подавала, а отже вважається такою, що прийняла спадщину. Враховуючи те, що частки дружини та чоловіка у праві спільної сумісної власності є рівними, отже ОСОБА_3 , прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини квартири, що належала її матері. ОСОБА_5 , чоловік померлої, на час смерті дружини разом із нею не проживав та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався. Мати позивача ОСОБА_3 прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач є сином ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги за законом проживав із матір`ю на день смерті, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, в тому числі і 1/2 частину квартири, яку успадкувала його матір після смерті бабки. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 не має. ОСОБА_6 рідний брат померлого, як спадкоємець другої черги за законом, звернувся до нотаріальної контори із заявою про відмову у прийнятті спадщини на користь своєї доньки ОСОБА_2 (племінниці померлого), яка є відповідачкою у справі та яка звернулася із заявою про прийняття спадщини. Не зважаючи на те, що ОСОБА_5 , не прийняв спадщину після смерті своєї дружини, нотаріус Четвертої Одеської державної нотаріальної контори видала на ім`я ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину на 1/1 частку квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , зазначивши, що ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_4 , але не оформив своїх спадкових прав.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04 травня 2017 року позов задоволено частково, а саме визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину серія та номер 6-474, що видане 15 грудня 2015 року Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_2 на 1/1 частку квартири, за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35,6 кв.м., житловою площею 17,8 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ; встановлено порядок виконання рішення суду шляхом скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на 1/1 частку квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії та номер 6-474, виданого 15.12.2015 Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою, яке визнано недійсним, та проведено реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 ; в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення фактів прийняття спадщини відмовлено; стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1425,60 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності у порядку спадкування за законом та встановлення порядку виконання рішення суду та постановити в цій частині нове рішення, яким визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину серія та номер 6-474, що видане 15 грудня 2015 року Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_2 на 1/1 частку квартири, за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину однокімнатної квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35,6 кв.м., житловою площею 17,8 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ; встановити порядок виконання рішення суду шляхом скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на 1/4 частку квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії та номер 6-474, виданого 15.12.2015 Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою, яке визнано недійсним, та проведено реєстрацію права власності на 1/4 частину квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 ; в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що нотаріус Четвертої Одеської державної нотаріальної контори, видаючи на ім`я ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину на 1/1 частку квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , зазначила, що ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_4 , але не оформив своїх спадкових прав, що підтверджується тим, що вони були зареєстровані за однією адресою. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 були: її чоловік, ОСОБА_5 , та її донька, ОСОБА_3 , кожний з яких спадкує по ј частині. Дійшовши обґрунтованого висновку про прийняття спадщини за законом двома спадкоємцями, позивача після смерті своєї матері ОСОБА_3 , відповідачки після смерті свого дядька ОСОБА_5 , суд першої інстанції помилково визнав повністю недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з чим рішення підлягає зміні в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємцями, які прийняли спадщину, є позивач та відповідачка, свідоцтво підлягає визнанню недійсним частково.

У судове засідання 25.02.2020 представник відповідача не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час і місце розгляду справи, і апеляційний суд, заслухавши думку представника позивача, вирішив розглянути справу.

У судовому засіданні 25.02.2020 представник позивача просив відмовити у задоволенні скарги, а рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши доводи наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, бабці позивача ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності із її чоловіком ОСОБА_5 належала квартира, за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35,6 кв.м., житловою площею 17,8 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу від 05.04.1996.

Відповідно до ст. 28 КпШС України, що діяв на час укладення вказаного договору, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Отже, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 належало по 1/2 частині квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , де вони мали зареєстроване місце проживання.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційний суд не може погодитися з доводами суду першої інстанції щодо того, що на час відкриття спадщини ОСОБА_5 , як спадкоємець першої черги за законом, не проживав разом із спадкодавцем - дружиною ОСОБА_4 , заяву про прийняття спадщини не подавав, а отже вважається таким, що не прийняв спадщину, оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 проживали та були прописані, за адресою: АДРЕСА_1 , з червня 1996 року по день смерті, що вбачається з довідок №138 від 25.11.2014 та від 01.11.2010.

Заяву про відмову від спадщини ОСОБА_5 не подавав, тобто вважається таким, що прийняв спадщину після смерті дружини.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.2015 ОСОБА_5 прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Також, у справі відсутні докази того, що на час смерті ОСОБА_4 . ОСОБА_3 постійно проживала разом зі спадкодавцем матір`ю ОСОБА_4 , заяву про прийняття спадщини не подавала, а факт смерті ОСОБА_4 у квартирі ОСОБА_3 сам по собі про такі обставини не свідчить. Разом із тим, факт прийняття спадщини фактично не оспорений ОСОБА_2 , про що свідчить апеляційна скарга її представника, тому ці обставини приймаються до уваги.

Отже, після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями першої черги Ѕ вказаної квартири стали чоловік ОСОБА_5 та донька ОСОБА_3 , відповідно, успадковув по ј цієї квартири.

Мати позивача ОСОБА_3 прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно зі свідоцтвом про смерть.

Позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, постійно проживав із матір`ю, в тому числі і на день смерті, а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері у вигляді 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 , яку успадкувала його матір після смерті бабки.

Також, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 не було. ОСОБА_6 - рідний брат померлого ОСОБА_5 , як спадкоємець другої черги за законом, звернувся до нотаріальної контори із заявою про відмову у прийнятті спадщини на користь ОСОБА_2 (племінниці померлого), яка звернулася із заявою про прийняття спадщини.

15.12.2015 нотаріус Четвертої Одеської державної нотаріальної контори видала на ім`я ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_3 , зазначивши, що ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_4 , але не оформив своїх спадкових прав.

З огляду на викладене, ОСОБА_2 мала право на спадкування лише 3/4 частин квартири, які належали на праві власності померлому ОСОБА_5 .

Висновок суду першої інстанції про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину в цілому відповідає обставинам справи та ґрунтується на законі, оскільки через невірне визначення кола спадкоємців не може залишатися в силі як правовстановлювальний документ.

Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч.ч.1,2,3 ст. 372 ЦК України, майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.1,2,3,5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1,2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Таким чином, підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 в частині визнання права власності в порядку спадкування щодо ј частини спірної квартири.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню; оскаржене рішення скасуванню в частині визнання права власності за ОСОБА_1 , встановлення порядку виконання рішення суду; з визнанням за ОСОБА_1 права власності на ј частину квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 35,6 кв.м., житловою площею 17,8 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 в порядку спадкової трансмісії.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 травня 2017 року в частині визнання права власності за ОСОБА_1 , встановлення порядку виконання рішення суду скасувати.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 35,6 кв.м., житловою площею 17,8 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 в порядку спадкової трансмісії.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 06.03.2020.

Головуючий:

Судді: