Справа № 2-4516/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2020 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого по справі судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Добривечір А.О., розглянувши подання державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенка Владислава Андрійовича, про примусове проникнення до житла боржника, -

УСТАНОВИВ:

До Подільського районного суду м. Києва надійшло подання державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенка Владислава Андрійовича, у якому державний виконавець просить надати дозвіл на проникнення до житла боржника ОСОБА_1 .

В обгрунтування своїх вимог державний виконавець посилається на те, що на його виконанні перебуває виконавчий лист № 2-4516/11 від 08.05.2012 року, виданий Подільським районним судом м. Києві про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на його утримання.

Оскільки боржник ухиляється від виконання рішення, а всі інші заходи не призвели до стягнення заборгованості, державний виконавець просить надати дозвіл на проникнення до житла боржника з метою проведення опису майна для подальшої реалізації.

Згідно з вимогами ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Постановою державного виконавця від 01.10.2013 року відкрито виконавче провадження № 40013304 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-4516/11 від 08.05.2012 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів.

Боржник ОСОБА_1 є власником квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 44948402.

18.11.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на майно боржника в межах суми звернення стягнення.

25.05.2016 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника.

12.03.2018 року державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

11.02.2020 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою місцезнаходження нерухомого майна боржника ( АДРЕСА_1 ), однак боржник не надав доступ до квартири, про що було складено відповідний акт.

Загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів на 30.0.2020 року з урахуванням штрафу становить 153 664,70 гривень.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У справі «Кайсин проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що правосуддя було б ілюзорним, як би внутрішній правопорядок держави дозволяв невиконання остаточного й обов`язкового рішення суду стосовно однієї з сторін. У справі «Бурдов проти Росії» Європейський суд зазначив, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя.

Згідно зі ст. 30 Конституції України проникнення до житла чи до іншого володіння особи, допускається лише за вмотивованим рішенням суду.

Таким чином, гарантована Основним законом недоторканість житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження прав особи на недоторканість житла, яке визначено у Конституції України, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно зі статтею 1 «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 вказаного Закону вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши надані належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що виконавець вживає всіх можливих заходів для виконання рішення, однак, боржник доступу до квартири не надає, здійснити перевірку майнового стану за місцем проживання боржника немає можливості, що є перешкодою для виконання рішення суду.

Зважаючи на те, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенка Владислава Андрійовича, про примусове проникнення до житла боржника.

На підставі викладеного, керуючись ст. 18, 81, 249, 263-265, 268, 439 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенка Владислава Андрійовича, про примусове проникнення до житла боржника - задовольнити;

Надати державному виконавцю Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенку Владиславу Андрійовичу дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з необхідністю виконання виконавчого листа № 2-4516/11 від 08.05.2012 року, виданого Подільським районним судом м. Києва;

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (враховуючи положення п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Гребенюк