Справа № 462/1002/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Ковальчука О.І.

секретаря с/з Кайрякової К.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа Друга Львівська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю понад п`ять років, зміну черговості спадкування

в с т а н о в и в:

12.02.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , з участю третьої особи Другої Львівської державної нотаріальної контори про встановлення факту проживання однією сім`єю понад п`ять років, зміну черговості спадкування, в якій просить ухвалити рішення, яким встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), понад п`ять років у період з 2008 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі спадкоємцями першої черги.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що перебував з нею у фактичних шлюбних відносинах та з яким вона проживала однією сім`єю понад 10 років.

ОСОБА_5 постійно, аж до смерті проживав разом зі позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , а також протягом тривалого часу фактично перебував на її утриманні та під її піклуванням та доглядом.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер. На день його смерті залишилась спадкове майно, зокрема: квартира АДРЕСА_2 ; земельна ділянка площею 0,0547 га. з цільним призначенням: для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Брюховицької селищної ради в АДРЕСА_3 будинок АДРЕСА_4 ; грошові кошти з відповідними відсотками та усіма компенсаційними нарахуваннями, шо знаходяться в територіально-відокремленому без балансовому відділенні № 10013 міста Львова Філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», що належить ОСОБА_5 на підставі ощадних книжок; грошові вклади з відповідними відсотками, що знаходяться в Львівському відділенні ПАТ КБ «Приватбанк»; грошові вклади з відповідними відсотками, що знаходяться в Львівському відділенні пр. Шевченка, 12/1, ПАТ «Кредобанк»; грошові вклади з відповідними відсотками що знаходяться в Львівському відділенні ПАТ «КРЕДИТ БАНК УКРАЇНА»; грошові вклади з відповідними відсотками, що знаходяться в Львівському відділенні № 146 ПАТ «УКРСИББАНК»; грошові вклади з відповідними відсотками, що знаходяться в регіональному відділенні у місті Львові ПАТ АБ «ПІВДЕННИЙ»; грошові вклади з відповідними відсотками, що знаходяться в ПАТ Банк «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (ФОНД ГАРАНТУВАННЯ ВКЛАДІВ ФІЗИЧНИХ ОСІБ).

01 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Другої Львівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом.

У нотаріальній конторі ОСОБА_1 було роз`яснено, що в силу її правового статусу вона може бути віднесена до спадкоємців четвертої черги за умови подання документів, які підтвердять статус спадкоємця.

Крім того, було повідомлено що позивач не зможе реалізувати своє право на спадщину, так як наявний спадкоємець першої черги - ОСОБА_4 , яким подано заяву про прийняття спадщини за законом.

Як наслідок, враховуючи те, що ОСОБА_1 фактично перебувала у шлюбних відносинах з ОСОБА_5 , протягом тривалого часу, утримувала його та здійснювала за ним догляд, вона є його спадкоємцем та має право в силу закону на спадкування із спадкоємцями першої черги та змушена звертатися до суду за захистом своїх прав які відповідачами не визнаються.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Так, ОСОБА_5 постійно, аж до смерті проживав разом зі ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , яка постійно знаходилася з ним, так як інших осіб, які б надавали допомогу спадкодавцю не було.

Вони проживали однією сім`єю починаючи з 2008 року, без реєстрації шлюбу - тобто понад п`ять років.

Таким. чином в силу статті 1264 ЦК України ОСОБА_1 має право на спадкування за законом як така, що проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років.

Крім цього, згідно з частиною другою статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий ьік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Отже, особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до відкриття спадщини, за наявності спадкоємців попередніх черг може отримати спадщину лише за умови, що спадкодавець був у безпорадному стані за станом здоров`я, похилий вік та потребував стороннього догляду і саме ця особа такий догляд надавала.

Через похилий вік ОСОБА_5 (на момент початку спільного проживання однією сім`єю йому було 72 роки, а на момент смерті 83) він постійно потребував сторонньої допомоги та догляду. Протягом усього цього часу позивачем йому така допомога та догляд надавалися, зокрема: позивач забезпечувала належні умови проживання ОСОБА_5 у себе у квартирі, так як в силу свого віку він не міг сам їх забезпечити. Забезпечувала його харчування, придбання продуктів харчування, приготування їжі. Також надавала йому допомогу, яка полягала у забезпеченні його побутових потреб: прибирання прання одягу, тощо.

Крім цього, забезпечувала догляд за його майном, утримання такого майна у належному стані, оскільки ОСОБА_5 в силу свого похилого віку та стану здоров`я не міг самостійно цього здійснити. Зокрема, вона самостійно протягом тривалого часу здійснювала прибирання у квартирі спадкодавця, частково оплачувала комунальні платежі. Також вона самостійно здійснювала оброблення земельної ділянки ОСОБА_5 , доглядала розташований на ній садовий будинок, самостійно протягом десяти років сплачувала замість ОСОБА_5 членські внески у садівничому товаристві «Мічуріиець-2».

Також протягом тривалого часу ОСОБА_5 фактично перебував на її матеріальному утриманні, так як практично усі свої кошти він заощаджував «на їхню старість» та поміщав на рахунки у різних банках.

Крім цього, ОСОБА_5 з моменту проживання хворів на діабет та простатит, його стан здоров`я з віком поступово погіршувався, у зв`язку з чим позивач постійно забезпечувала його медичними препаратами, неодноразово доставляла його до медичних закладів, викликала швидку медичну допомогу, доглядала його як у медичних закладах так і вдома.

Позивач ОСОБА_1 доглядала та надавала допомогу спадкодавцю до самої його смерті.

Таким чином, позивач вказує, що в силу ст. 1259 ЦК України ОСОБА_6 має право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування (першої черги), так як вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік та тяжкі хвороби був у безпорадному стані та постійно потребував сторонньої допомоги та догляду.

Враховуючи вищевикладене, позивач змушена звернутися до суду та просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача, адвокат Качмар І.О. позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просять позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, адвокат Стефанюк В.П. в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, підтримавши письмовий відзив на позовну заяву, долучений до матеріалів справи. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи Другої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, однак надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що з 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , почали проживати разом однією сім`єю як чоловік і жінка у квартирі АДРЕСА_5 . З цього часу вони почали вести спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обв`язки, піклувалися один про одного.

Відповідно до Довідки Виконавчого комітету Брюховицької селищної ради №106 від 28.01.2019 року, у будинку по АДРЕСА_3 зареєстрована та проживає ОСОБА_1 та разом з нею проживав без реєстрації ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с.7).

Згідно довідки, виданої ЖБК №74 від 07.05.2019 року за №114, ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 з 26.06.1974 року по 28.08.2018 року (т. 1 а.с.44). Оплата комунальних послуг здійснювалась на прізвище ОСОБА_5 , що підтверджується копіями квитанцій (т. 1 а.с.110-123).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ (т. 1 а.с.11).

Згідно заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 01.02.2019 року (т. 1 а.с.6), на день смерті ОСОБА_5 залишилась спадкове майно, зокрема: квартира АДРЕСА_2 ; земельна ділянка площею 0,0547 га. з цільним призначенням: для ведення індивідуального садівництва, що розташована на території Брюховицької селищної ради в АДРЕСА_3 будинок АДРЕСА_4 ; грошові кошти з відповідними відсотками та усіма компенсаційними нарахуваннями, шо знаходяться в територіально-відокремленому без балансовому відділенні № 10013 міста Львова Філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», що належить ОСОБА_5 на підставі ощадних книжок; грошові вклади з відповідними відсотками, що знаходяться в Львівському відділенні ПАТ КБ «Приватбанк»; грошові вклади з відповідними відсотками, що знаходяться в Львівському відділенні пр. Шевченка, 12/1, ПАТ «Кредобанк»; грошові вклади з відповідними відсотками що знаходяться в Львівському відділенні ПАТ «КРЕДИТ БАНК УКРАЇНА»; грошові вклади з відповідними відсотками, що знаходяться в Львівському відділенні № 146 ПАТ «УКРСИББАНК»; грошові вклади з відповідними відсотками, що знаходяться в регіональному відділенні у місті Львові ПАТ АБ «ПІВДЕННИЙ»; грошові вклади з відповідними відсотками, що знаходяться в ПАТ Банк «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (ФОНД ГАРАНТУВАННЯ ВКЛАДІВ ФІЗИЧНИХ ОСІБ). Крім ОСОБА_1 , спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його син ОСОБА_4 відповідач по справі.

Так, представник відповідача в судовому засіданні вказував, що померлий ОСОБА_5 постійно проживав в своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_6 , де і був зареєстрований.

Згідно відповіді на запит з КНП «5-а міська клінічна поліклініка м. Львова» від 08.05.2019 року, ОСОБА_5 упродовж останніх 10 років за наданням медичної допомоги до лікарів по місцю реєстрації не звертався (т. 1 а.с.46).

З копії медичної карти № НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в 1-му терапевтичному відділенні КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» з 13.08.2018 року та доставлений в лікарню з квартири АДРЕСА_5 (т. 2 а.с.25-38).

Відповідно до Довідки СГК «Мічурінець -2» від 27.01.2019 року, позивач ОСОБА_1 10 років (з2008р. по 2018р.) доглядала і обробляла садову ділянку АДРЕСА_7 НОМЕР_4 в СГК «Мічурінець-2» в смт. Брюховичі, яка належала померлому ОСОБА_5 . Також позивач оплачувала членські внески, що підтверджується відповідними квитанціями (т. 1 а.с.9-10).

Окрім того, згідно Акту СГК «Мічурінець -2» від 13.03.2019 року, який складений на прохання цивільної дружини ОСОБА_5 - ОСОБА_1 , у дачному будинку ОСОБА_5 замінені замки без згоди ОСОБА_1 , що унеможливлює їй користуватись будинком та ділянкою. Замки самовільно поміняв ОСОБА_7 (т. 1 а.с.182).

Також, в судовому засіданні представник відповідача не заперечував того факту, що ОСОБА_5 разом з ОСОБА_1 займався організацією ремонтних робіт у будинку по АДРЕСА_3 , який належить позивачу (т. 1 а.с.95-106).

В судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_5 працював у Львівському національному університеті імені Івана Франка з 1960 року по 25.08.2018 року. За останній період працював професором кафедри фізичної та колоїдної хімії хімічного факультету, що підтверджується інформаційною довідкою Львівського національного університету імені Івана Франка (т. 1 а.с.78).

Згідно довідки головного бухгалтера Львівського національного університету імені Івана Франка №32 від 15.05.2019 року, сума доходу ОСОБА_5 за останні 3 роки до його смерті становить: з 01.09.2015р. по ІНФОРМАЦІЯ_5 - 29359,51 грн.; з 01.09.2016р. по 25.08.2017р. 36993,34грн.; з 01.09.2017р. по 25.08.2018р. 44133,16грн. (т. 1 а.с.79).

Крім того, ОСОБА_5 , доктор хімічних наук, професор кафедри фізичної та колоїдної хімії хімічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка був членом спеціалізованої вченої ради у НУ «Львівська політехніка». Також, на засіданнях спеціалізованої вченої ради, які відбулись 14.01.2015 року та 30.06.2016 року, професор ОСОБА_5 був затверджений офіційним опонентом, прийнятими спеціалізованою вченою радою до захисту десертаційних робіт, молодшого наукового співробітника ОСОБА_8 та аспіранта ОСОБА_9 . На підставі наказів №176-1-05 від 24.04.2015р. та №648-1-05 від 26.10.2016р. професору ОСОБА_5 було проведено оплату за рахунок коштів університету у розмірі 255,68грн. та 356,08грн. (т. 1 а.с.80-84).

Також, з Довідки ГУПФУ у Львівській області від 05.06.2019р. за №7947 вбачається, що ОСОБА_5 знаходиться на обліку в ГУПФУ у Львівській області (Залізничний район) і отримував пенсію за віком з січня 2018 року по серпень 2018 року в розмірі 5651,00 грн. місячно (т. 1 а.с.139). Пенсія ОСОБА_5 призначена з 19.11.1996 року (т. 1 а.с.138).

Факт спільного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтверджується також долученими до матеріалів справи фотокопіями, з яких вбачається ведення ними спільного побуту, організації спільного відпочинку, виконання взаємних прав та обов`язків (т. 1 а.с.183-184).

Крім того, в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 також підтвердили факт проживання ОСОБА_1 , однією сім`єю з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та пояснили, що вважали їх однією сім`єю, яка вела спільне господарство, побут, бюджет.

Оцінюючи подані докази в їх сукупності, суд вважає, що факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 , однією сім`єю понад 5 років з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджений поданими суду доказами.

Таким чином, встановлення факту проживання ОСОБА_1 , однією сім`єю з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 2008 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , впливає на спадкові права позивача, необхідні для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з п.1 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнові права фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення.

Крім цього, як вбачається із інформації, наведеної у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 (Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення), факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Факт про встановлення якого просить позивач, дасть їй підстави для реалізації свого права як спадкоємця в майбутньому.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позовну вимогу про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю понад 5 років підставною та такою, що підлягає до задоволення.

Щодо позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі спадкоємцями першої черги, то слід прийти до наступних висновків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

З копії заяви ОСОБА_1 від 01.02.2019 року про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 вбачається, що крім позивача ОСОБА_1 , спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його син ОСОБА_4 відповідач по справі. Клопотання про витребування спадкової справи сторони не заявляли.

Частиною 1 ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Так, до четвертої черги спадкоємців відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України відносяться особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Тлумачення частини другої статті 1259 ЦК України свідчить, що для набуття права на спадкування фізичною особою, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, необхідна наявність у сукупності таких умов: а) фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві; б) спадкодавець через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Під безпорадним станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої ст. 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї тощо.

В судовому засіданні встановлено, що померлий ОСОБА_5 працював у Львівському національному університеті імені Івана Франка з 1960 року по 25.08.2018 року. За останній період працював професором кафедри фізичної та колоїдної хімії хімічного факультету, що підтверджується інформаційною довідкою Львівського національного університету імені Івана Франка (т. 1 а.с.78).

Згідно довідки головного бухгалтера Львівського національного університету імені Івана Франка №32 від 15.05.2019 року, сума доходу ОСОБА_5 за останні 3 роки до його смерті становить: з 01.09.2015р. по ІНФОРМАЦІЯ_5 - 29359,51 грн.; з 01.09.2016р. по 25.08.2017р. 36993,34грн.; з 01.09.2017р. по 25.08.2018р. 44133,16грн. (т. 1 а.с.79).

Крім того, ОСОБА_5 , доктор хімічних наук, професор кафедри фізичної та колоїдної хімії хімічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка був членом спеціалізованої вченої ради у НУ «Львівська політехніка». Також, на засіданнях спеціалізованої вченої ради, які відбулись 14.01.2015 року та 30.06.2016 року, професор ОСОБА_5 був затверджений офіційним опонентом, прийнятими спеціалізованою вченою радою до захисту десертаційних робіт, молодшого наукового співробітника ОСОБА_8 та аспіранта ОСОБА_9 . На підставі наказів №176-1-05 від 24.04.2015р. та №648-1-05 від 26.10.2016р. професору ОСОБА_5 було проведено оплату за рахунок коштів університету у розмірі 255,68грн. та 356,08грн. (т. 1 а.с.80-84).

Так, судом також встановлено, що ОСОБА_5 хворів на цукровий діабет ІІ типу із переважним ураженням нирок, помер внаслідок ниркової недостатності, що підтверджується протоколом патологоанатомічного дослідження №49 від 16.08.2018 року (т. 2 а.с.37).

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, встановивши, що позивачем не доведено перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані та те, що він потребував сторонньої допомоги, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для зміни черговості одержання права на спадкування на підставі частини другої статті 1259 ЦК України, однак на думку суду позивач має право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Таким чином, з огляду на те, що померлий ОСОБА_5 отримував доходи від того, що працював у Львівському національному університеті імені Івана Франка з 1960 року по 25.08.2018 року професором кафедри фізичної та колоїдної хімії хімічного факультету, що виключає його утримання позивачем, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а до того часу, незважаючи на ряд захворювань, в тому числі цукровий діабет, почував себе нормально, керував автомобілем, відтак судом не встановлено підстав, передбачених ч. 2 ст. 1259 ЦК України, що позивач протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, а тому позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом зі спадкоємцями першої черги підлягають частковому задоволенню.

Даний висновок суду, згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, відповідає також висновкам щодо застосування відповідних норм права, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 вересня 2018 року у справі № 743/126/17.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, пропорційно до задоволених позовних вимог, понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

А тому, враховуючи вищенаведені обставини та відповідно до ст. ст. 137, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 768,40 гривень витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.13,76,81,82,83,89,95,141,263,265,267, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), понад п`ять років у період з 2008 року по день смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 768,40 грн.(сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення виготовлено 10 березня 2020 року.

Суддя О. І. Ковальчук