Справа № 539/4120/19
Провадження № 2/539/168/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2020 року Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області
в складі : головуючого судді Іващенка Ю.А.,
при секретарі Мирній Т.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.
У позові вказала, що відповідно до рішення Лубенського міськрайонного суду від 21.12.2012 року з ОСОБА_2 було стягнено аліменти на її користь на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.12.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.09.2019 року складає 42 546,99 грн.
Постановою державного виконавця від 18.09.2019 року виконавчий лист за вищевказаним рішенням суду їй повернуто у зв`язку з відсутністю майна у боржника.
Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 01.06.2018 року збільшено розмір стягуваних з відповідача аліментів на її користь на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано відповідача сплачувати на її користь аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку(доходу) але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сини(02.07.2018 року) і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист згідно останнього рішення перебуває на виконанні у Лубенському РДВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області. Заборгованість за даним виконавчим листом станом на 01.09.2019 року складає 18 022, 94 грн.

Відповідно до розрахунків заборгованості по аліментах ОСОБА_2 , виданого державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Полтавській області від 19.09.2019 року №21139 та №21140 від 19.09.2019 року за період з 11.12.2012 року до 01.09.2019 загальна сума заборгованості відповідача по сплаті аліментів згідно виконавчих листів, виданих Лубенським міськрайонним судом 25.12.2012 року та 10.07.2018 року становить 60 567,93 грн., яка утворилася внаслідок невиконання відповідачем ОСОБА_2 рішень суду щодо стягнення аліментів.

Згідно з її розрахунками, неустойка(пеня) за прострочку відповідачем сплати аліментів за період з 0101.2015 року по 01.09.2019 року становить 14 592 грн.04 коп., які позивач ОСОБА_1 і прохає стягнути з відповідача на її користь.

В судове засідання позивач не з`явилася, звернулася до суду з заявою в якій прохала справу розглядати без їх участі, на позовних вимогах наполягала, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча відповідно до ст.ст.128 Цивільного процесуального кодексу України, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, клопотання від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

На підставі статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів.

Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази в порядку заочного провадження суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Судом встановлено, що рішенням Лубенського міськрайонного суду від 21.12.2012 року з ОСОБА_2 було стягнено аліменти на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.12.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.09.2019 року складає 42 546,99 грн.(а.с.16).

Постановою державного виконавця від 18.09.2019 року виконавчий лист за вищевказаним рішенням суду їй повернуто у зв`язку з відсутністю майна у боржника(а.с.18).

Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 01.06.2018 року збільшено розмір стягуваних з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язано відповідача сплачувати на її користь аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку(доходу) але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили (02.07.2018 року) і до досягнення дитиною повноліття (а.с.21, 22). Виконавчий лист згідно останнього рішення перебуває на виконанні у Лубенському РДВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області. Заборгованість за даним виконавчим листом станом на 01.09.2019 року складає 18 022, 94 грн.

Відповідно до розрахунків заборгованості по аліментах ОСОБА_2 , виданого державним виконавцем Лубенського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Полтавській області від 19.09.2019 року №21139 та №21140 від 19.09.2019 року за період з 11.12.2012 року до 01.09.2019 загальна сума заборгованості відповідача по сплаті аліментів згідно виконавчих листів, виданих Лубенським міськрайонним судом 25.12.2012 року та 10.07.2018 року становить 60 567,93 грн., яка утворилася внаслідок невиконання відповідачем ОСОБА_2 рішень суду щодо стягнення аліментів.

Позивач просить стягнути пеню за прострочку сплати аліментів, нараховану за період з 01.01.2015 року по 01.09.2019 року в сумі 14 592 грн 04 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Законом № 2037-VIII від 17.05.2017 року вказану норма викладено в наступній редакції: в зразі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Судом досліджено довідки-рахунки від 19.09.2019 року №21139 та №21140 від 19.09.2019 року, видані державним виконавцем ЛМВДВС ГТУЮ у Полтавській області, і встановлено, що відповідач дійсно має заборгованість зі сплати аліментів за період з 11.12.2012 року до 01.09.2019. Таким чином, відповідно до ст.196 СК України відповідачу підлягає нарахування пеня.

Разом із тим згідно з ч.3 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Отже, розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем (а не стягувачем, чи боржником). Лише визначивши розмір такої заборгованості, можна обчислювати неустойку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 3 від 15 травня 2006р. - передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються /стягуються/ щомісяця, тому за змістом ст.196 СК України, нарахування пені обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено сплати певної суми заборгованості.

У відповідності до ч.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у Постанові від 25.04.2018 року (справа №572/1762/15-ц, провадження 14-37цс18), правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Вказаний висновок, який викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), враховується судом в порядку ч.4 ст.263 ЦПК України.

Для визначення розрахунку суми пені, судом перевірені вихідні данні, взяті позивачем для розрахунку, та встановлено, що строк нарахування пені позивачем обмежено лише одним місяцем.

Однак, враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, який приписує суду здійснювати розгляд справи в межах пред`явлених вимог (тобто відповідно до заданих позивачем величин), враховуючи відсутність арифметичних помилок в розрахунку позивача, суд приймає такий розрахунок.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Аналізуючи матеріали справи, враховуючи те, що державним виконавцем суму заборгованості відповідача по аліментам було розраховано у відповідності із вимогами чинного законодавства, про що заперечень відповідача суду не надано. Даний розрахунок відповідачем у встановленому порядку не спростований, також ним не доведено, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, а тому суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги про стягнення неустойки (пені) підлягають задоволенню у повному обсязі.

Клопотання сторін про призначення експертизи чи залучення спеціаліста відсутні.

Даний розмір неустойки (пені), який не перевищує 100 відсотків заборгованості, підлягає стягненню із відповідача відповідно до положень ст.196 СК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

За таких обставин позивач у справі звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 768 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави у розмірі від сплати якого позивач була звільнена станом на час подачі позову у 2019 році.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 81, 141, 263, 265, 268, 280, 282 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14 592 (чотирнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто дві) грн. 04 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів станом на 01.09.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 768 грн. 40 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Повне судове рішення складено 24 лютого 2020 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Ю.А. Іващенко