РІШЕННЯ

іменем України

"23" вересня 2020 р. 145/1876/19

2/145/227/2020

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тростянецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області та Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай),

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що рішенням загальних зборів уповноважених членів КСП «Промінь» с.Тростянець Тиврівського району Вінницької області, оформленим протоколом № 4 від 28.03.1994 року його було рекомендовано прийняти в члени даного колгоспу.

Також рішенням загальних зборів уповноважених членів КСП «Промінь» с.Тростянець Тиврівського району Вінницької області, оформленим протоколом №3 від 06.03.1995 року він був прийнятий в члени даного колгоспу.

Відповідно до рішення загальних зборів КСП «Промінь» від 10.11.1996 року (протокол №11), він був звільнений з його членів.

Під час його членства в даному КСП, а саме 26 грудня 1995 року, підприємство одержало державний акт на право колективної власності на землю серії ВН № б/н, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 29.

Він будучи членом КСП «Промінь» с. Тростянець Тиврівського району Вінницької області на момент видачі йому державного акта на право колективної власності на землю від 26 грудня 1995 року, помилково не був включений до списку громадян - членів даного КСП, доданого до вищевказаного державного акта на право колективної власності на землю, та відповідно, не отримав земельної частки (паю) при розпаюванні земель, які перебували в колективній власності даного КСП.

Проте, зі змісту постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ від 16.04.2004 року №7 вбачається, що саме по собі невнесення до списку, не позбавляє права особи на земельну частку, за умови її членства в КСП на момент отримання державного акта. Тому вважає, що має право на земельну частку (пай) в землях, що перебували в колективній власності КСП «Промінь» с.Тростянець Тиврівського району.

З метою виділення належної йому земельної частки (паю) він звертався як до Тростянецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, так і до Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області, які відмовили йому у вирішенні даного питання, посилаючись як на відсутність у нього сертифіката на право на земельну частку (пай), так і на відсутність у них повноважень щодо включення в додаткові списки пайовиків.

Разом з тим, відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Розмір земельної частки (паю) на території Тростянецької сільської ради становить 2,62 га в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі (на місцевості), її вартість становить 57 424, 46 грн.,

Просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 2,62 в умовних кадастрових гектарах на території Тростянецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області; судові витрати по справі залишити за ним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представники відповідачів Тростянецької сільської ради та Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області в судове засідання не з`явилися, подали заяви, відповідно до яких просять справу розглядати у її відсутності. Тростянецька сільська рада позов визнає.

Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пункт 2 Указу Президента України від 08.08.1996 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначає, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Відповідно до п.6 листа Верховного суду України від 29.10.2008 №19-3767/0/8-08 "Головам апеляційних судів Автономної Республіки Крим,областей, міст Києва та Севастополя"при розгляді справ про визнання права на земельну частку (пай) судам необхідно:

а) перевіряти наявність підстав, передбачених Указом Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям", відповідно до п. 2 якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При цьому слід мати на увазі, що трудова книжка свідчить не про членство в КСП, СК чи САТ, а про наявність трудових відносин з ними;

б) досліджувати статут підприємства, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України від 14 лютого 1992 р. №2114-ХП "Про колективне сільськогосподарське підприємство" підприємство діє на основі статуту, в якому вказується порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї; з`ясовувати, коли було видано державний акт на право колективної власності на землю, оскільки член КСП, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ"').

Суд вважає, що документи, надані на підтвердження позовних вимог, є неоднозначними та непереконливими.

Судом встановлено, що відповідно до п.2.2. Статуту КСП "Промінь" с.Тростянець, прийнятого на зборах уповноважених членів КСП 17.11.1992 протоколом №4 (а.с.11-28), прийняття в члени підприємства проводиться правлінням підприємства з послідуючим затвердженням загальними зборами підприємства (зборами уповноважених) у присутності особи, яка подала заяву.

Рішенням загальних зборів уповноважених членів КСП «Промінь» с.Тростянець Тиврівського району Вінницької області, оформленим протоколом № 4 від 28.03.1994 року ОСОБА_1 було рекомендовано прийняти в члени даного КСП, що стверджується архівним витягом з протоколу №4 засідання правління КСП "Промінь" с.Тростянець від 28.03.1994 р. (а.с.9).

Доказів про прийняття позивача в члени підприємства правлінням підприємства з послідуючим затвердженням загальними зборами підприємства (зборами уповноважених) суду не надано.

Суд вважає, що посилання позивача та його представника на запис у трудовій книжці ОСОБА_1 від 06.03.1995 р., як на підтвердження вимог, є безпідставними, оскільки записи у трудовій книжці свідчать не про членство в КСП, а про наявність трудових відносин з ним.

26 грудня 1995 року підприємство одержало Державний акт на право колективної власності на землю серії ВН № б/н, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 29 (а.с.8).

Кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай), приймається за списком, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю, який, у разі потреби, уточнюється і підписується головами відповідної Ради і підприємства. Право на земельну частку (пай) громадянина посвідчується сертифікатом за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 р. №801 "Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)". Сертифікати на право на земельну частку (пай) громадянам України видаються відповідною районною державною адміністрацією (виконавчим комітетом міської ради).

Позивач ОСОБА_1 до списку громадян - членів КСП "Промінь", доданого до вищевказаного державного акта на право колективної власності на землю, включений не був, земельної частки (паю) при розпаюванні земель, які перебували в колективній власності даного КСП, не отримав.

Виходячи зі змісту статей 22, 23 ЗК та Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. право на земельний пай особа набуває за наявності усіх трьох умов (перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до Державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акту), суд перевіряє саме ці обставини і, залежно від установленого, вирішує питання про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), однак доказів про виконання даних вимог ні позивачем, ні його представником суду не надано та в судовому засіданні не встановлено.

Крім того, якщо громадянина помилково (безпідставно) не внесено до списку-додатка до державного акта на право колективної власності на землю до проведення розпаювання і видачі сертифікатів, йому необхідно звернутися до зборів співвласників з питанням щодо внесення особи до списку-додатка. Якщо розпаювання земель вже проведено, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання. Якщо згоди не досягнуто, спір відповідно до чинного законодавства України розглядається тільки в судовому порядку.

З огляду на викладене, підставою для надання права на земельну частку (пай) із земель резервного фонду особам, що були помилково (безпідставно) не включені до списку-додатка до державного акта на право колективної власності на землю, може бути лише рішення суду.

Оскільки ОСОБА_1 не вчиняв ніяких дій, направлених на включення до списку додатка до державного акта на право колективної власності на земельну ділянку до проведення розпаювання, не наполягав на перепаюванні після його проведення, не надав суду доказів неправомірності невключення його до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю та таких вимог, відповідно до ст.13 ЦПК України позивач не заявляв, а тому суд вважає, що право на земельну частку (пай), відповідно до порядку встановленого законом, позивач не набув.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстав для задоволення позову ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, на підставі Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам, організаціям",

ухвалив:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 25 вересня 2020 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя І.О.Ратушняк