Ухвала

14 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 473/462/20

провадження № 61-11979ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 12 травня 2020 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам у розмірі 33 216,17 грн.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 березня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 33 216,17 грн заборгованості по аліментам. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 12 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 березня 2020 року скасовано і ухвалено нове, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам залишено без задоволення.

У серпні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 12 травня 2020 року, у якій скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржене судове рішення скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості по аліментам, а тому справа є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє

у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 12 травня

2020 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат