Справа № 585/1878/20
Номер провадження 2-о/585/166/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

Справа № 585/1878/20, провадження № 2-о/585/166/20

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Роменська міська рада Сумської області, приватний нотаріус Роменського міського нотаріального округу Проскурня Лариса Іванівна,

розглянув в порядку окремого провадження заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту постійного проживання зі спадкодавцем та місця відкриття спадщини,

Представник заявника - ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності, посвідченої 22 червня 2002 року , зареєстрованої в реєстрі за № 176.

Представники заінтересованої особи - Роменської міської ради Сумської області: Сіромаха Алла Валеріївна, яка діє на підставі довіреності від 09 червня 2020 року, Ковтун Ірина Іванівна, яка діє на підставі довіреності від 02 червня 2020 року.

Стислий виклад позицій учасників справи:

ОСОБА_1 в порядку окремого провадження звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Також зазначає, що встановлення вказаного факту має для нього юридичне значення, так як дозволить реалізувати право на оформлення спадщини. Оформити спадщину в нотаріальному порядку заявник не може, оскільки спадкодавиця проживав зі спадкодавицею без реєстрації. Чинним законодавством не встановлено позасудового порядку встановлення вказаного факту, тому він змушений звернутися до суду з цією заявою.

Представник заявника ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав заяву, посилаючись на обставини, викладені в ній.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

04 серпня 2020 року постановлено ухвалу про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, призначено розгляд справи на 09 год. 30 хв. 27 серпня 2020 року. Копію ухвали про відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду надіслано учасникам справи.

Представник заінтересованої особи - Роменської міської ради Сумської області у судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду (а.с. 42).

Заінтересована особа приватний нотаріус Роменського міського нотаріального округу Проскурня Л.І. у судове засідання не з`явилася, про день і час розгляду справи повідомлено належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло (а.с.40).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

У свідоцтві про народження заявника серії НОМЕР_1 , виданому 31 липня 1985 року, його батьками вказані: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 (а.с.8).

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 21 червня 1978 року (а.с.9).

Зі свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 26 серпня 1980 року вбачається, що 26 серпня 1980 року ОСОБА_6 зареєстрував шлюбі з ОСОБА_3. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 », дружини - « ОСОБА_3 » (а.с.10).

Вищевказаними свідоцтвами підтверджується ступінь спорідненості між заявником та спадкодавицею, але зазначені докази не мають прямого відношення до предмету доказування, оскільки безпосередньо не підтверджують факт постійного сумісного проживання цих осіб.

На підставі Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12) та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 26880169 від 16.09.2014 р. вбачається, що квартира однокімнатна, загальною площею 35,9 кв. м, житловою площею 16,2 кв. м (а.с.13) судом встановлено, що зазначене нерухоме майно належало ОСОБА_3

Технічний паспорт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , також виданий на ім`я ОСОБА_3 (а.с.14-15).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Ромни Сумської області (а.с.4).

Перелічені документи також не мають прямого доказового значення і не вказують безпосередньо на постійне проживання заявника зі спадкодавицею.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що проживала в одному будинку з матір`ю заявника ОСОБА_3 і товаришувала з нею. 06.12.2015 року ОСОБА_3 паралізувало і з того часу заявник постійно був біля неї: спочатку у лікарні, а потім у неї вдома. Ходив лише іноді до себе додому перевдягатись. Коли мати заявника померла, він і здійснював обряд поховання.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона була сусідкою ОСОБА_3 . Мати заявника тяжко захворіла, а це сталось ІНФОРМАЦІЯ_3, її паралізувало. Добре пам`ятає цю дату, бо у її куми був День народження. З того часу ОСОБА_1 постійно проживав з нею, оскільки ОСОБА_3 не вставала з ліжка, потребувала постійного стороннього догляду. Заявник постійно знаходився у квартирі матері, ночував. Там були і його особисті речі. До себе додому ходив рідко, іноді приходила його дружина до ОСОБА_3 . Померла мати заявника у січні ІНФОРМАЦІЯ_5.

Суд критично оцінює пояснення свідків і не може вважати їх достатнім доказом, оскільки показання свідків суперечать матеріалам справи, а саме даним, що містяться у документах щодо моменту смерті ОСОБА_3 .

З проаналізованих обставин, судом встановлено, що їм відповідають правовідносини щодо встановлення факту проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та місця відкриття спадщини.

При розгляді даної заяви судом застосовані норми права:

Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» 11 грудня 2003 року, громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3).

У ч. 7 ст. 294 ЦПК України оговорено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Мотиви суду

З досліджених вище письмових матеріалів справи вбачається, що відсутність документів, що підтверджують факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заважає ОСОБА_1 реалізувати свій законний інтерес, спрямований на оформлення спадщини.

Таким чином метою встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини являється можливість оформлення заявником спадщини після смерті ОСОБА_3 , що безпосередньо породжує юридично значимі наслідки.

У діючому законодавстві відсутнє визначення «постійне місце проживання у певному житловому приміщенні».

Тобто встановлення факту постійного проживання особи зі спадкодавцем можливо лише за умови сукупності відповідних обставин: тривалість часу проживання, наявності та кількості речей особи у житловому приміщенні, наявність чи відсутність іншого місця проживання, соц2іальні зв`язки особи, тощо.

В обгрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на довідку житлово-будівельного кооперативу - 4 від 05.06.2020 року, в якій зазначено що ОСОБА_1 дійсно постійно проживав без реєстрацію зі своєю матір`ю ОСОБА_3 з грудня 2014 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17). Суд не ставить під сумнів зміст довідки, проте вважає цю довідку недостатнім доказом, оскільки сам по собі факт перебування заявника у квартирі матері протягом 3-х місяців не свідчить саме про постійне проживання заявника зі спадкодавицею.

Крім того, заявником не додано інших документів, в тому числі Акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного у складі відповідної комісії житлово-будівельного кооперативу щодо його проживання разом з ОСОБА_3 на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Показання свідків, на які посилається ОСОБА_1 суперечливими, тому їх не можливо вважати беззаперечним доказом.

Так свідок ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_3 паралізувало ІНФОРМАЦІЯ_3 і що вона добре пам`ятає цю дату, а померла остання ІНФОРМАЦІЯ_5, у той час як з наданих документів убачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 вже померла. Тобто не співпадає навіть рік, коли відбувались події та термін проживання заявника із матір`ю. також і свідок ОСОБА_10 пояснювала, що мати заявника захворіла у грудні 2015 року.

Крім того, з показань названих свідків, вбачається, що ОСОБА_1 фактично здійснював догляд за ОСОБА_3 , яка перебувала у нерухомому стані і потребувала цілодобового догляду, у той час як заявник мав свою сім`ю. Зокрема свідок ОСОБА_9 пояснила, що у квартирі матері були лише особисті речі ОСОБА_1 , іноді він ходив до себе додому, а іноді до нього приходила дружина.

Заявник також не надав доказів (Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тощо), які б свідчили про неможливість оформлення спадщини іншим чином, ніж встановлення відповідного факту, оскільки заявник є спадкоємцем першої черги і має можливість оформити спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що заявник дійсно постійно доглядав за своєю хворою матір`ю протягом трьох місяців за її місцем проживання, однак ці обставини не свідчать про те, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавицею, а лише вказують, що він виконував свій обов`язок щодо надання допомоги своїй непрацездатній матері, отже у задоволенні заяви слід відмовити.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5,12,13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України.

Суд вирішив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Роменський міськрайонний суд.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 .

Представник заявника: ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_6 .

Заінтересована особа: Роменська міська рада Сумської області, місцезнаходження:42000, Україна, Сумська область, м.Ромни, бульвар Шевченка, 2, .

Заінтересована особа: приватний нотаріус Роменського міського нотаріального округу Проскурня Лариса Іванівна, місцезнаходження: 42000, Україна, Сумська область, м.Ромни, бульвар Шевченка.

Повне судове рішення складене 25 вересня 2020 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова