Провадження № 2-в/235/31/20
Справа № 235/5095/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі : головуючого судді Хмельової С.М.

за участю: секретаря судового засідання Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Покровська матеріали справи про відновлення втраченого судового провадження по справі Кіровського районного суду міста Донецька №258/13200/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 серпня 2020 року ініційовано розгляд справи про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі Кіровського районного суду міста Донецька №258/13200/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвалою суду від 20 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Статтею 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно частини першої ст. 493 ЦПК України, при розгляді справи суд бере до уваги:

1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо);

2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів;

3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи;

4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи;

5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень;

6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі;

7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до частини першої ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Рішенням Кіровського районного суду міста Донецька від 4 грудня 2013 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та компенсації на санаторне - курортне лікування дитини. Зазначеним судовим рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі по 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 14 листопада 2013 року і до повноліття дитини чи до змінення матеріального становища сторін, компенсацію від сплаченої суми придбання путівок на санаторне курортне лікування сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за останні три роки (2011,2012,2013 р.р.) у сумі 2807грн. 85 коп. та судовий збір в дохід держави у розмірі 229 грн. 40 коп.

Згідно довідки канцелярії Красноармійського міськрайонного суду Донецької області справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та компенсації на санаторне - курортне лікування дитини до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області не передавалась.

В автоматизованій системі документообігу Кіровського районного суду міста Донецька міститься обліково-статистична картка на цивільну справу з номером провадження №2/258/3708/13, відомості про учасників процесу в якій відсутні, із зазначенням суті позову «про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відносно ОСОБА_2 », дати розгляду справи 04.12.2013 року, зміст рішення (ухвали) (резолютивна частина) ст. алім., ст. компенс., рішення набрало законної сили 15.12.2013 року. До вказаної обліково-статистичної картки приєднано рішення №2/258/3708/13, 258/13200/13-ц, яким частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та компенсації на санаторне - курортне лікування дитини.

Згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 №27/0/38-14 розгляд справ, підсудних Кіровському районному суду м. Донецька, здійснюється Красноармійським міськрайонним судом Донецької області.

Будь-які матеріали судової справи, як і сама судова справа, обліково-статистична картка після розгляду не були передані Кіровським районним судом м. Донецька до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області.

Якщо місцевий суд знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, то відновлення втраченої справи здійснюється судом за територіальною підсудністю судових справ, визначеною згідно зі ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» або ст. ст. 1,3 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» (Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 р. по справі № 6-13992св15).

Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності справ» № 2710/38-14 від 02.09.2014 р. (зі змінами та доповненнями) у зв`язку з проведенням антитерористичної операції розгляд цивільних справ, які підсудні судам Донецької та Луганської області було підпорядковано судам, які знаходяться на підконтрольній території України.

У зв`язку з загостренням суспільно-політичної ситуації та території Донецької області в зоні АТО, зокрема у м. Донецьку, блокуванням шляхів проїзду до м. Донецька з 22.07.2014 р. було фактично призупинено приймання та пересилання поштових відправлень, а відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», УДППЗ «Укрпошта» з 27.11.2014 р. взагалі припинено приймання поштових відправлень на/з територію/ї Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі повноваження.

Відповідно до ч.1 ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши матеріали даної справи, суд вважає за можливе відновити втрачене провадження в частині рішення Кіровського районного суду міста Донецька від 4 грудня 2013 року у справі №258/13200/13-ц (провадження №2/258/3708/13) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та компенсації на санаторне - курортне лікування дитини.

Керуючись ст. 89, 259, 260, 265, 488-494 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відновити втрачене судове провадження у справі №258/13200/13-ц (провадження №2/258/3708/13) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та компенсації на санаторне - курортне лікування дитини в частині рішення Кіровського районного суду міста Донецька від 4 грудня 2013 року, а саме:

2/258/3708/13 258/13200/13-ц

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2013 р. Кіровський районний суд м. Донецька в складі:

судді Юр`євої Т.І.,

при секретарі Власенко Н.М.,

за участю позивача ОСОБА_1

і відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та компенсації на санаторне курортне лікування дитини, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26 липня 2003 року, шлюб розірваний 11 червня 2007 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю і перебуває на її утриманні. Подружжя спільно не проживають. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. В зв`язку з тим, що позивачка не має можливості самостійно забезпечити гідний достаток дитини, вона просить стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітнього сина в розмірі по 40% з усіх видів доходів відповідача щомісяця до повноліття дитини. Вказаний розмір аліментів вона розрахувала самостійно, виходячи з прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і потреб їхньої дитини. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію у розмірі 50% сплаченою нею суму придбання путівок на санаторне курортне лікування сина ОСОБА_4 за період 2009 2013 рік.

Позивачка в судовому засіданні підтримала свій позов повністю.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що від шлюбу з позивачкою вони мають сина ОСОБА_4 , який проживає з матір`ю. З позивачкою виникли неприязні стосунки, вона не надавала йому сина на зустрічі, тому він звертався до опікунського совету, а потім в суд з позовом для встановлення часу зустріч з сином. Він надавав матеріальну допомогу добровільно, але позивачка частково відмовлялась від його допомоги. В жовтні 2012 року він написав заяву на своє підприємство про стягнення з його заробітної плати і перерахування на користь позивачки на утримання сина по 500 грн. щомісячно, і за жовтень 2013 року х його заробітної плати на картковий рахунок позивачки перераховано 500 грн. Він ніколи не відмовлявся від надання допомоги на утримання сина. Розмір аліментів, вказаний позивачкою на утримання дитини є необґрунтованим. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Він офіційне працює, режим його роботи щоденно з 8-00 год. до 18-00 годин при 6-ти денним робочім тижнем. Мали місце випадки: один раз у 2003 році він відремонтував автомобіль і продав, а гроші витрачали вони на проведення весілля, у 2012 році, він по Інтернету продав відремонтований ним автомобіль ВАЗ за дорученням, потім купив автомобіль ДЕО-Ланос, який відремонтував і зараз виставив його на продаж за 56 000 грн. за дорученням, власником автомобіля він не з`являється. Це не постійний додатковий дохід, а одноразові випадки. Він згоден сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі по ј частини з його заробітку. Він знає, що їх син ОСОБА_4 з дитинства хворіє, він пропонував позивачки путівки на його санаторне курортне лікування, однак, вона отримувала путівки на своєму підприємстві. Він згоден компенсувати 1/4 частину вартості путівок на останні три роки.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 знаходились у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Шлюб між ними розірваний 11 червня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю і перебуває на її утриманні, що підтверджується письмовими даними, а також поясненнями сторін.

Встановлено, що подружжя спільно не проживають, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина добровільне надає не регулярно, про що свідчать пояснення позивачки і відповідача.

Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

В зв`язку з тим, що відповідач працездатний, працює на ТОВ Автостройсервіс, механіком СТО з окладом 2300 грн., суд вважає стягнути аліменти з відповідача на користь позивачці на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі по ј частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини, чи до змінення матеріального становища сторін.

Суд роз`яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Суд не може погодитися з розміром аліментів на дитину, яку просить стягнути позивачка, а саме у розмірі 40% заробітку (доходів) відповідача тому, що позивачка не надала суду доказів про можливість таких доходів відповідача щомісячно. Про те, що відповідач має систематичний дохід від продажу автомобілів і в якому розмірі в судовому засіданні не доведене.

Суд роз`яснює, що згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

В судовому засіданні встановлено, що дитина сторін ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє з малолітнього віку, за висновками лікарів він потребує санаторне курортного лікування, яке забезпечувала йому позивачка шляхом придбання вказаних путівок на лікування дитини на своєму підприємстві.

Згідно наданих позивачкою документів з ПП Фірма Простор, де вона працює, позивачка отримувала на підприємстві санаторне куротні путівки на лікування сина ОСОБА_4 з частковою їх оплатою ( 20% або 10% від загальної вартості путівки): у 2009 р. - за 789,60 коп., у 2010 р. за 1932 грн., у 2011р. за 1701 грн., у 2012 р. за 1923,60 грн., у 2013 р. - за 991,10 грн. Позивачкою надані документи на придбання путівок за вказаними сумами, зворотними талонами до путівок, що свідчить про їх використання.

Суд враховує, що за проханням відповідача, треба врахувати строк позовної давнини, та розрахувати компенсацію за від оплаченої суми придбання путівок за останні три роки: 2011, 2012, 2013 роки ( 1701 грн. + 1923,60 грн. +991,10 =5615,70 грн.).

Суд вважає, що відповідач зобов`язаний компенсувати позивачки 50% вартості путівок за санаторне - курортне лікування сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за останні три роки, що складає 2807,85 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного й керуючись ст. 180 -184 Сімейного Кодексу України, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та компенсації на санаторне - курортне лікування дитини задовольнити частково.

Стягувати аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі по ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 14 листопада 2013 року і до повноліття дитини чи до змінення матеріального становища сторін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію від сплаченої суми придбання путівок на санаторне курортне лікування сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за останні три роки (2011,2012,2013 р.р.) у сумі 2807грн. 85 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у розмірі 229 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя:

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, а також відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень ЦПК України.

Суддя С.М.Хмельова