ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2020 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинені, діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні, тому з метою захисту прав дітей вона просить стягнути з відповідача аліментів на утримання двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 20 грудня 2019 року і до повноліття старшої дитини - ОСОБА_3 , після чого стягувати аліменти на утримання молодшої дитини - ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку до його повноліття.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2020 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що вона з відповідачем разом не проживає, сімейних відносин не підтримує, спільного господарства не веде, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з вересня 2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7-9).

Відповідно до положень статей 180-181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Як визначено ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідач проживає разом з дітьми і добровільно виконує свій обов`язок по їх утриманню, піклується про них кожного дня, діти його люблять. У нього є документальні підтвердження всіх витрат, які він здійснює на потреби дітей.

Зазначені обставини підтверджуються довідкою про склад сім`ї № 156, виданою 19 грудня 2019 року головою житлово-будівельного кооперативу «Сонячний», згідно якої діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з матір`ю і батьком за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Також до відзиву на позов відповідачем додані копії платіжних документів на підтвердження витрат, які здійснював відповідач на утримання дітей.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що вона з відповідачем разом не проживає, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, спростовуються матеріалами справи. За змістом ст.181 СК України аліменти за рішенням суду стягуються з того з батьків, хто проживає окремо від дитини і не бере участі у її утриманні. Однак сторони спору не розлучені, доказів того, що діти утримуються та проживають тільки з матір`ю позивачем не надано.

Таким чином, передбачених ст.376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення, підлягають компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2020 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, згідно ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова