Провадження № 2-з/761/763/2020
У Х В А Л А

07 вересня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі № 761/22877/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває позов ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі № 761/22877/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення коштів.

25.08.2020 позивачем подано заяву, відповідно до якої останній просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на житловий будинок площею 209 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231), який належить ОСОБА_2 .

Заява обґрунтована тим, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів за договором позики в розмірі 140 000, 00 доларів США боргу, а також 3 % річних та упущеної вигоди, що загалом становить 214 514, 76 доларів США /еквівалент у гривні - 5 980 221, 08 грн./. Право вимоги за договором позики позивач набув у зв`язку з укладенням Договору про відступлення права вимоги між ним та третьою особою. Крім того, разом з правом вимоги за договором позики, позивач набув право вимоги за пенею, моральною шкодою та всіма іншими передбаченими чинним законодавством України видами неустойки та штрафними санкціями, що можуть випливати з договору позики від 27.11.2016. Зазначає, що недобросовісна поведінка відповідача полягає в тому, що останній не бажає повернути кошти, отримані за договором позики. Крім того, вказує, що існує реальна загроза невиконання рішення суду, оскільки відповідач, отримавши вимогу позивача про повернення коштів, здійснив дії, спрямовані на відчуження належного йому майна. За таких обставин, невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на належне відповідачу майно може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про стягнення боргу за договором позики, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. при цьому, заходи, які вже були вжиті судом за ухвалою суду від 16.07.2020 не гарантуються позивачу ефективний захист його порушених прав.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів захисту щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача та задля забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення.

Крім того, вказує, що заявлений заявником спосіб забезпечення позову є цілком співвмірним із майбутніми заявленими вимогами, оскільки вартість належного боржнику майна не перевищує ціну позову. Водночас, вжиття зазначених заходів забезпечення позову сприятиме ефективному захисту порушених прав позивача.

Так, відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд дійшов висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши заяви та надані до неї матеріали, матеріали позовної заяви, дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається, зокрема, до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів на суму 214 514, 76 доларів США, що еквівалентно 5 980221, 08 грн. за офіційним курсом НБУ на момент подання заяви.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.07.2020 вже було задоволено частково заяву позивача про забезпечення позову до його подання, та накладено арешт на частину майна відповідача, а саме на 1/2 частину квартири загальною площею 52, 1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та на квартиру загальною площею 27, 7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Позивач, обґрунтовуючи необхідність вжиття судом заходів забезпечення позову у визначений ним спосіб, зазначає, що вже вжиті заходи забезпечення позову за ухвалою суду від 16.07.2020 не в повній мірі гарантують ефективний захист прав позивача, оскільки в разі відчуження відповідачем належного йому майна, механізм захисту прав позивача значно ускладниться, а виконання рішення буде істотно унеможливленим, оскільки позивачу доведеться вживати додаткових заходів щодо захисту своїх прав.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 (Інформаційна довідка № 214182314 від 26.06.2020, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231), вартістю 4 100 000, 00 грн. (Висновок про вартість майна ТОВ «Експерт-Альянс» від 09.07.2020).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач має намір відчужити належне йому нерухоме майно, на яке позивач просить накласти арешт, шляхом його продажу, розмістивши відповідне оголошення на веб-сайті, що стосуються продажу нерухомості, зокрема, на веб-сайті domik.ua, що підтверджується відповідними роздруківками із зазначеного веб-сайту.

Так, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Суд, дослідивши матеріали справи та поданої заяви, враховуючи підстави, предмет та ціну позову, що стосується стягнення коштів за договором позики в розмірі 214 514, 76 доларів США (еквівалент у гривні - 5 980221, 08 грн.), а також враховуючи ту обставину, що відповідач має намір відчужити належне йому нерухоме майно шляхом продажу, розмістивши відповідне оголошення на веб-сайті, що стосується продажу нерухомості, дійшов висновку про те, що невжиття зазначених позивачем заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також унеможливити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він завернувся до суду.

З огляду на вищевикладене, заява є обґрунтованою, а захід забезпечення позову в такий спосіб - є співвмірним із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З врахуванням ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Крім того, суд не вбачає підстав вимагати від позивача забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3 ст. 154 ЦПК України, відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149, 150, 151, 153, 353-354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі № 761/22877/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення коштів, - задовольнити.

В порядку забезпечення позову, до набрання законної сили рішенням суду накласти арешт на житловий будинок площею 209 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231),

Дані про заявника:

ОСОБА_1

адреса: АДРЕСА_4 ;

Паспортні дані: паспорт НОМЕР_1 від 13.12.2018;

Дані про боржника:

ОСОБА_2

адреса: АДРЕСА_5 ;

РНОКПП НОМЕР_2

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали про забезпечення позову направити сторонам по справі, а також виконавцю - для негайного виконання та вжиття відповідних заходів.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Додатково суд роз`яснює, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

В разі неподання заявником відповідної позовної заяви у вказаний строк заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, будуть скасовані.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя: