Ухвала

21 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 756/13546/16-ц

провадження № 61-13046ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва, у складі судді

Андрейчука Т. В., від 10 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Яворського М. А.,

Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О., від 29 липня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва, у складі судді Луценко О. М., від 06 липня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Київська міська профспілка працівників житлово-комунального господарства та сфери послуг, Первинна профспілкова організація комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», про поновлення на роботі відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва, у складі колегії суддів: Панченка М. М., Волошиної В. М., Слюсар Т. А., від 30 серпня 2017 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду, у складі колегії суддів: Лесько А. О., Калараша А. А., Штелик С. П., від 17 вересня 2019 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року залишено без змін.

ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва із заявою про перегляд рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 липня 2017 року у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Оболонського районного суду міста Києва

від 06 липня 2017 року відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 10 грудня 2019 року залишено без змін.

27 серпня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва

від 10 грудня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду

від 29 липня 2020 року, в якій посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, задовольнити його заяву про перегляд рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 липня 2017 року за нововиявленими обставинами, скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 06 липня 2017 року, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 серпня 2017 року та постанову Верховного Суду від 17 вересня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме: визнати незаконним та скасувати наказ № 370-К від 12 жовтня 2016 року комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника юридичного відділу від 12 жовтня 2016 року у зв`язку з прогулом без поважних причин відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника юридичного відділу комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва»; стягнути з комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» на його користь компенсацію за вимушений прогул у зв`язку з незаконним звільненням з роботи.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені із неправильним застосуванням вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, оскільки відповідач не був обізнаний про те, що позивач є адвокатом та притягнув його до дисциплінарної відповідальності лише відповідно до положень КЗпП України без урахування Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами попередніх інстанцій норм права при вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України передбачено, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявленими обставинами є юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права і обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, тобто є істотними.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи могли ці обставини спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Згідно зі статтею 429 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд.

За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. Верховний Суд за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами може також скасувати судове рішення (судові рішення) повністю або частково і передати справу на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції.

Як на нововиявлену обставину ОСОБА_1 посилається на те, що директор КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» Сагайдак Л. Г. не була обізнана про те, що він є адвокатом.

Колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що зазначені обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими в розумінні статті 423 ЦПК України.

При цьому апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» за трудовим договором, а не виконував роботу на підставі договору про надання правової допомоги, та був звільнений як працівник підприємства за прогул за пункту 4 статті 40 КЗпП України.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії»

від 03 грудня 2003 року).

З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм права при вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у цивільній справі № 756/13546/16-ц за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 10 грудня

2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 липня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року за нововиявленими обставинами.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта