ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/770/20 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Бершадська Г. В., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Костів Х.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/19836/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Теренопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства без реєстрації шлюбу і визнання майна спільною сумісною власністі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 01 жовтня 2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя. 08 січня 2019 року позивач змінив предмет позову та просив встановити факт сумісного проживання ОСОБА_2 однією сім`єю та ведення спільного господарства з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з квітня 1998 року по червень 2013 року; визнати майно, яке набуте в зазначений період спільного сумісного проживання, а саме: 1) квартиру загальною площею 43,6 кв.м., житловою площею 18,6 кв.м.

Справа розглядалась різними складами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та після задоволення чергового відводу головуючого судді, вказану справу 17 лютого 2020 року передано судді Сташків Н.М. згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 лютого 2020 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2020 року застосовано до ОСОБА_2 заходи процесуального примусу у виді штрафу.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) в дохід державного бюджету (Отримувач коштів: УК у м Тернополі/м.Тернопіль/21081100, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37977726, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0019751, Код класифікації доходів бюджету: 21081100) штраф у сумі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1098 (одну тисячу дев`яносто вісім) гривень 50 копійок.

Роз`яснено, що у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами суд з урахуванням конкретних обставин стягує у дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_2 не погоджуючись із ухвалою Тернопільського міськрайонного суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Вказує на те, що посилання судді першої інстанції на те, що він упродовж 11 днів подавав чотири заяви про відвід судді Сташків Н.М. мотивуючи їх незгодою з процесуальними рішеннями не відповідають дійсності. Зазначає, що ним було подано клопотання про надання дозволу на проведення прямої відео трансляції всіх судових засідань. Однак ухвала про відмову у проведенні судових засідань в режимі відеоконференції було винесено 10.07.2020 року та оприлюднено в Державному реєстрі судових рішень лише 13.07.2020 року.

Сторони в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Обґрунтовуючи підстави вжиття заходів процесуального примусу у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем упродовж 11 днів подано чотири заяви про відвід судді Сташків Н.М., у кожній із яких підставами відводу зазначено незгоду позивача з процесуальними рішеннями судді, а тому суд вважав, що позивачем було заявлено завідомо безпідставний відвід, що є зловживанням процесуальними правами з метою перешкоджання судочинству що є підставою для застосування до нього заходів процесуального примусу.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Відповідно до пунктів 1 та 2 ч.1 ст.148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

З матеріалів справи убачається, що 30 червня 2020 року від позивача надійшла заява про відвід судді Сташків Н.М.

На обгрунтування заяви зазначено, що під час проведення підготовчого судового засідання суддею не було дотримано принципу об`єктивності, оскільки за наслідками, на його думку, поспішного, вирішення десяти клопотань позивача та його представника, у їх задоволенні судом відмовлено, що на переконання позивача, свідчить про те, що суд діє упереджено стосовно нього, позбавляє його можливості засобів доказування, у зв`язку з чим позивач розуміє безперспективність задоволення заявлених ним позовних вимог. Крім того, після проголошення вступної та резолютивної частини ухвали йому та його представнику не було видано копії письмової ухвали.

Ухвалою суду від 02 липня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М. у цивільній справі №607/19836/18 відмовлено.

03 липня 2020 року від позивача знову надійшла заява про відвід судді Сташків Н.М. На обгрунтування заяви зазначено, що суд здійснює розгляд справи всупереч положенням ст. 55, 129 Конституції України, оскільки суддя Сташків Н.М. відмовила в задоволенні клопотань, які були задоволені попередніми складами суду. Тому такі дії судді викликають сумнів у неупередженості, об`єктивності, та побічній заінтересованості судді в розгляді справи.

Ухвалою суду від 06 липня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 поданої ним 03 липня 2020 року, про відвід головуючого судді Сташків Н.М. у цивільній справі №607/19836/18 відмовлено.

09 липня 2020 року від позивача втретє надійшла заява про відвід судді Сташків Н.М. від розгляду зазначеної справи.

На обгрунтування заяви зазначено, що суддя Сташків Н.М. не розглянула клопотання голови громадської організації «Антикорупційна агенція журналістів Суверен» ОСОБА_5 про надання дозволу на проведення онлайн трансляції всіх відкритих судових засідань у вказаній цивільній справі на каналі судової влади України, оскільки станом на 09.07.2020р. відповідна ухвала суду за наслідками розгляду цього клопотання відсутня. Такі дії судді викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді в розгляді справи.

Ухвалою суду від 10 липня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Сташків Н.М. у цивільній справі №607/19836/18 відмовлено.

10 липня 2020 року від позивача вчетверте надійшла заява про відвід судді Сташків Н.М. від розгляду зазначеної справи.

На обгрунтування заяви зазначено, що суддя Сташків Н.М. не розглянула подане позивачем 08.07.2020 р. клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції, в якому вказувалось про те, щоб суддя постановила ухвалу про надання дозволу на проведення прямої відеотрансляції всіх відкритих судових засідань у вказаній цивільній справі, оскільки станом на сьогоднішній день відповідна ухвала суду за наслідками розгляду цього клопотання відсутня. Такі дії судді викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді в розгляді справи.

Ухвалою суду від 10 липня 2020 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Сташків Н.М. у цивільній справі №607/19836/18 залишено без розгляду, оскільки відвід заявлено повторно з підстав, розглянутих раніше.

Застосування положень статей 144, 148 ЦПК України судом першої інстанції мотивовано зловживанням позивачем процесуальними правами, що перешкоджає вирішенню справи по суті.

Відповідно до пункту 11 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Таким чином, застосування заходів процесуального примусу мають на меті запобігти зловживанню процесуальними правами та забезпечити правильний і своєчасний розгляд цивільної справи в умовах процесуальної недобросовісності учасника судового процесу.

Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, з метою обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь у справі, а також в цілях того, що перешкодило б діяльності суду по правильному і своєчасному вирішенню цивільної справи.

Із змісту заяв про відводи судді убачається, що вони ґрунтуються на обставинах незгоди із процесуальними рішеннями судді.

За змістом ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Зміст та чисельність заяв про відвід судді, їх однотипність дає підстави вважати про зловживання позивачем процесуальними та вчинення дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи а тому доводи апеляційної скарги що ухвала суду є незаконною є необгрунтованими.

Визначений судом розмір штрафу є таким, що відповідає встановленим статтею 148 ЦПК України межам та співвідноситься із ступенем допущеного зловживання правами.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Теренопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 21 вересня 2020 року.

Головуючий: Г.М. Шевчук

Г.В. Бершадська

Судді: М.В. Ходоровський