Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2020 Справа №607/29788/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Позняка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Свергун Т.В., представника позивача Коваля Є.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Дочірнього підприємства «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -

в с т а н о в и в :

Дочірнє підприємство «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природній газ в сумі 33 194, 22 грн., а також 1921, 00 грн. судового збору.

Позов мотивовано тим, що відповідач в добровільному порядку не оплачує надані їй послуги за спожитий природний газ, внаслідок чого за період з 01.06.2017 року по 01.11.2019 року утворилася заборгованість на суму 33 194, 22 гривень.

Ухвалою судді від 27 грудня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідач проживає за адресою АДРЕСА_1 та здійснює фактичне споживання природного газу та часткових розрахунок по ньому, тим самим підтвердила свою згоду на приєднання до умов Договору постачання природного газу побутовим споживачам. Однак, у зв`язку із неповною оплатою за спожитий природній газ, у відповідача накопичилась заборгованість, що підлягає до стягнення.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з`явилася, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Відповідно до довідки виданої Березовицькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області, житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 , до складу сімї входять: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - чоловік (проживає без реєстрації), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - донька, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - син.

Згідно відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 11 жовтня 2016 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» (далі - Закон) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, - строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Відповідно до п.1-2 ч.2 ст. 13 цього Закону споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Постановою Кабінету Міністрів України №2496 від 30.09.2015 було затверджено Правила постачання природного газу (далі - Правила).

Відповідно до п. 3 Правил постачання природного газу, споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Відповідно до п. 1. Правил постачання природного газу, побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Згідно п. 6. ч.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Тобто, споживачем послуг газопостачання може бути як власник так і користувач об`єкта нерухомого майна, що отримує відповідні послуги газопостачання.

Згідно п. 22 Правил, побутовий споживач зобов`язується: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору; раціонально використовувати природний газ, обережно поводитися з газовими приладами і пристроями: не пізніше ніж за двадцять робочих днів до звільнення приміщення або повного припинення газоспоживання письмово повідомити діючому постачальнику про розірвання договору та розрахуватися за спожитий природний газ; безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильник газу, представників постачальника після пред`явлення ними відповідних службових посвідчень для звіряння показань фактично використаних обсягів природного газу; проводити на вимогу постачальника звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта та пред`являти платіжні документи на вимогу постачальника для перевірки правильності оплати; виконувати інші обов`язки, передбачені цими Правилами та чинним законодавством.

Свої зобов`язання Підприємство виконує в повному обсязі, надає послуги з постачання природного газу Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), натомість, Споживач зобов`язання у частині оплати послуг з газопостачання не виконує.

Споживач не подав до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт, а фактично проводив споживання природного газу. Таким чином, між позивачем та відповідачем склались фактичні договірні відносини зі споживання природного газу, за якими позивачем було поставлено об`єми природнього газу, позивач прийняв (спожив) дані обсяги газу, однак не здійснив оплати за спожитий природний газ.

Згідно особового рахунку № НОМЕР_1 , за розрахунковий період з 01.06.2017 року по 01.11.2019 року за вказаним помешканням, яке належить споживачеві, рахується заборгованість за спожитий природний газ у сумі 33194,22 гри.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.

У відповідності зі статтею 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію, та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до пункту 2 Правил споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору.

У Постанові Судової палата у цивільних та господарських справах Верховного Суду України у справі № 6-2951 цс 15 від 20 квітня 2016 року, міститься правова позиція, в якій зазначено «що хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Подібний висновок міститься і у постанові Верховного Суду України у справі № 210/5796/16-ц від 18 березня 2019 року, в якому встановлено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Отже, надані де-факто послуги з газопостачання Споживачу, повинні бути ним оплачені в незалежності від факту наявності укладеного договору.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином зідповідно до умов договору.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Тому, проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання, що внаслідок неналежного виконання відповідачем обов`язку з оплати заборгованості за спожитий природній газ, порушилися права позивача, оскільки він позбавлений можливості отримати кошти, на які розраховував, надаючи послуги.

З цих підстав, позов Дочірнього підприємства «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» підлягає до задоволення шляхом стягнення в його користь із ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природній газ в розмірі 33 194, 22 гривень.

Окрім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 1 921, 00 гривень понесених позивачем судових витрат із сплати судового збору.

На підставі викладеного, відповідно до Закону України «Про ринок природного газу», Правил постачання природного газу, ст.ст. 3, 6, 204, 526, 527 ЦК України, керуючись ст. ст. 13, 81, 263, 265, 268, 273, 288, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Дочірнього підприємства «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь Дочірнього підприємства «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз» 33 194, 22 гривень заборгованості за спожитий природній газ та 1 921, 00 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Дочірнє підприємство «Газпостач» Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільміськгаз», місце знаходження вул. М.Шептицького, 20, м. Тернопіль, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Головуючий суддяВ. М. Позняк