РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року

м. Рівне

Справа № 559/2532/19

Провадження № 22-ц/4815/399/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н. В., Хилевича С. В.,

учасники справи:

заявник - Комунальне підприємство «Дубнокомуненергія» Дубенської міської ради;

боржник - ОСОБА_1 ;

боржник - ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дубнокомуненергія» Дубенської міської ради на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 21 січня 2020 року у складі судді Ральця Р. В., постановлену в м. Дубно Рівненської області, відомості про дату складання повного тексту ухвали відсутні,

в с т а н о в и в :

Комунальне підприємство «Дубнокомуненергія» Дубенської міської ради звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за спожиту теплову енергію, трьох відсотків річних від простроченої суми та суми інфляційних втрат, а також судових витрат.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 21 січня 2020 року у задоволенні заяви про видачу судового наказу - відмовлено.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, несправедливою, постановленою з порушенням принципу верховенства права, Комунальне підприємство «Дубнокомуненергія» Дубенської міської ради оскаржило її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує висновок суду про відсутність доказів виникнення солідарного обов`язку боржників та пояснює, що обидва боржники зареєстровані за однією і тією ж адресою, і ця обставина підтверджена належними доказами. Додає, що дієздатні особи, які проживають або зареєстровані у житлі споживача, користуються з ним нарівні усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з їх оплати. Покликається на ст. 541 ЦК України, яка передбачає, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності зобов`язання. Стверджує, що законодавець не передбачив укладення договору про надання житлово-комунальних послуг зі всіма споживачами в одному приміщенні, однак передбачив солідарну відповідальність, що наявна в даному випадку. Не погоджується із твердженням місцевого суду про те, що у заяві містяться вимоги, частина з яких не підпадає розгляду в порядку наказного провадження. Зауважує, що в тому разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, що не підпадають розгляду в порядку наказного провадження, то відмова у видачі судового наказу стосується тільки частини цих вимог, а не заявив цілому. З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду місцевим судом.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що до суду із заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за спожиту теплову енергію, трьох відсотків річних від простроченої суми та суми інфляційних втрат, а також судових витрат, звернулося Комунальне підприємство «Дубнокомуненергія» Дубенської міської ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Зокрема, п. 3 ч.1 ст.161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, Комунальне підприємство «Дубнокомуненергія» Дубенської міської ради просило стягнути заборгованість із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно. При цьому, до заяви додано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, укладений з ОСОБА_1 .. Договірних відносин між КП «Дубнокомуненергія» Дубенської міської ради та ОСОБА_2 не підтверджено жодними доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 випливає із загальних положень цивільного законодавства, апеляційним судом оцінюються критично. Так, відповідно до ст.. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

За ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Апеляційний суд також враховує, що в даному випадку має місце різна правова природа виникнення зобов`язання боржників перед КП «Дубнокомуненергія» Дубенської міської ради: у ОСОБА_1 вона породжена договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а доказів виникнення зобов`язання ОСОБА_2 перед заявником не встановлено, оскільки не надано підтвердження ні договірних правовідносин, ні деліктних. Окрім того, заявником не надано доказів на підтвердження факту користування послугами з теплопостачання ОСОБА_2 , і судом їх також не здобуто.

Наведені обставини спростовують позицію заявника щодо безспірності його вимог про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Покликання апеляційної скарги на помилковість висновку місцевого суду про необхідність відмови у видачі судового наказу з огляду на те, що частина його вимог не підлягають розгляду в наказному провадженні, апеляційним судом відхиляються.

Відповідно до ч.3 ст.165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Як встановлено судом, вимоги про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію заявлені до споживачів, які зареєстровані та проживають за однією адресою: АДРЕСА_1 . Вимога заявлена на суму 29999,94 грн. до обох боржників, без визначення суми кожного окремо, при тому, що правовідносини з одним із боржником відсутні. В свою чергу, це унеможливлює поділ та окремий розгляд вимог, які є взаємопов`язаними.

У зв`язку з наведеним апеляційний суд приходить до висновку, що вимоги КП «Дубнокомуненергія» Дубенської міської ради не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, оскільки його здійснення можливе виключно за наявності документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, які випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин, що в даному випадку відсутнє.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дубнокомуненергія» Дубенської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 21 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 березня 2020 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Бондаренко Н. В.

Хилевич С. В.