ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3102/20 Справа № 199/8398/19 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Коменергосервіс» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 39/48 від 15 липня 2009 року КП «Коменергосервіс» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води споживачів лівобережної частини міста з 01.10.2009 р.

Він проживає у лівобережній частині міста Дніпро і має намір придбати послуги КП «Коменергосервіс», отже є споживачем послуг КП «Коменергосервіс» відповідно до ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», та п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідач, як виконавець житлово-комунальної послуги, зобов`язаний був підготувати та укласти із ним, як споживачем, договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2016 року у справі № 199/9204/15 за його та ОСОБА_2 позовом до КП «Коменергосервіс» суд зобов`язав КП «Коменергосервіс» підготувати та укласти з ним та ОСОБА_2 договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором відповідно до вимог ст.ст. 21, 26, 29 «Про житлово-комунальні послуги».

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2019 року у справі № 199/8733/18 за його позовом до КП «Коменергосервіс» суд зобов`язав КП «Коменергосервіс» п. 13 проекту договору № 43-180092 на надання житлово-комунальних послуг, який був підготовлений відповідачем і наданий йому 09 жовтня 2018 року, викласти у редакції згідно типового договору, затвердженого постановою № 630.

Зазначає, що при зверненні до суду із даним позовом, згідно з нормами ч. 2 ст. 12, ч. 1 ст. 13 та п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач зобов`язаний був підготувати та укласти з ним договір про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором, втім, відповідач не виконав ці вимоги закону і рішення суду.

05.08.2019 р. КП «Коменергосервіс» підготувало проект договору № 43-180092 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, в серпні 2019 року він отримав для його погодження екземпляр цього проекту, але в цьому проекті договору пункт 13 викладений не у редакції згідно типового договору, затвердженого постановою № 630, отже всупереч рішенню суду від 03 липня 2019 року.

У п. 13 проекту зазначені реквізити рахунку, відкритого нібито у АТ «ТАСКОМБАНК» із спеціальним режимом використання, на який він, як споживач, має нібито здійснювати плату за послуги відповідача, тоді як на останній сторінці проекту зазначені реквізити рахунку КП «Коменергосервіс», відкритого зовсім в іншому банку у ПАТ «Банк Восток».

У вересні 2019 року він звернувся до АТ «ТАСКОМБАНК» із заявою, в якій просив підтвердити відкриття у банку рахунку КП «Коменергосервіс» з реквізитами, зазначеними у п. 13 проекту, а якщо рахунок КП «Коменергосервіс» змінився з запровадженням ІВАN, то повідомити цей новий рахунок КП «Коменергосервіс» у банку та інші реквізити для здійснення платежів, а також просив повідомити інформацію про те, чи є цей рахунок КП «Коменергосервіс» у банку рахунком із спеціальним режимом використання.

За вих. №19634/56 від 01.10.2019 року він отримав листа АТ «ТАСКОМБАНК», в якому було відмовлено у наданні запитаної у заяві до АТ «ТАСКОМБАНК» інформації.

02.09.2019 року він звернувся з заявою КП "Коменергосервіс" за вх.№ 915 з вимогою привести цей проект до вимог типового договору і виконати рішення суду від 03 липня 2019 року.

До цього часу він не одержав відповіді від відповідача про результати розгляду заяви від 02 вересня 2019 року.

Відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», ті звернення, які не потребують додаткового вивчення, мають бути розглянуті невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Відповідач мав розглянути цю заяву невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня її отримання 02 вересня 2019 року, оскільки вона не потребує додаткового вивчення, втім, відповідач не розглянув її по суті.

У заяві від 02.09.2019 року до КП «Коменергосервіс» за вх. № 915 він також запитував інформацію про те, в якому місці (за якою адресою) розташована каса з прийому платежів готівкою від населення споживачів послуг КП «Коменергосервіс» та в які дні та часи вона працює. До цього часу відповіді на цю заяву він не отримав, тоді як вона не потребує додаткового вивчення.

Вже 17.09.2019 року він звернувся до відповідача із заявою невідкладно, а саме 17 вересня 2019 року, видати йому особисто через приймальню громадян за адресою: вул. Артільна, 6 б, м. Дніпро письмову відповідь про результати розгляду заяви від 02 вересня 2019 року та відповідний проект договору, але відповідач не видав 17 вересня 2019 року через свою приймальню відповідного проекту договору, який вимагалося надати в заяві від 02 вересня 2019 року, відповідач не видав також 17 вересня 2019 року і відповіді про результати розгляду цієї заяви.

Вказував на те, що на час звернення до суду з позовом, він не одержав відповіді на заяву від 17 вересня 2019 року, тоді як вона не потребує додаткового вивчення і мала бути розглянута і вирішена відповідачем невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня її отримання.

Вищезазначена бездіяльність відповідача є неправомірною, порушила звичний уклад його життя, він змушений витрачати додатковий час на захист своїх прав, відмовитися від звичних зручностей, налагоджувати своє життя за поневірянь по судах, нести додаткові витрати для поновлення своїх порушених прав, що викликає у нього душевні страждання та заподіює моральну шкоду.

На підставі викладеного просив зобов`язати відповідача в проекті договору № 43-180092 на надання житлово-комунальних послуг, який був підготовлений відповідачем 05 серпня 2019 року і наданий йому для розгляду та погодження, усі відповідні умови з надання послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води викласти згідно типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630.

Зобов`язати відповідача повідомити йому інформацію про те, в якому місці (за якою адресою) розташована каса Комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпровської міської ради з прийому платежів готівкою від населення - споживачів послуг КП «Коменергосервіс» та в які дні та часи вона працює.

Відшкодувати у спосіб, передбачений ч. 3 ст.23 ЦК України, а саме у грошовому виразі (грошима), і у розмірі, визначеному самим судом на його розсуд відповідно до норми ч. 3 ст. 23 ЦК України з врахуванням вимог розумності і справедливості, моральну шкоду, заподіяну неправомірними діями та бездіяльністю відповідача.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Коменергосервіс» про захист прав споживача та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Зобов`язано Комунальне підприємство «Коменергосервіс» Дніпровської міської ради (м. Дніпро, вул. Артільна, 6, ) повідомити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) інформацію про те, в якому місці (за якою адресою) розташована каса Комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпровської міської ради з прийому платежів готівкою від населення - споживачів послуг КП «Коменергосервіс» та в які дні та часи вона працює у відповідності до заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпровської міської ради від 02.09.2019 р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, позивачзвернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив суд частково в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати рішення суду від 16 грудня 2019 року (п. 1.1 апеляційної скарги) у справі № 199/8398/19 за його позовом до КП «Коменергосервіс» та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, дослідивши перед цим у судовому засіданні усі докази, долучені до матеріалів справи, надавши їм відповідну оцінку, як того вимагають норми ст. 89 ЦПК України.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції, під час ухвалення рішення у справі, вийшов за межі заявлених ним позовних вимог, оскільки він в позові не порушував вимог щодо виконання рішень суду; що суд першої інстанції не прийняв до належної уваги всіх обставин справи, які є підставою для задоволення його вимог щодо відшкодування моральної шкоди; що під час ухвалення рішення суд порушив норми процесуального права, не в повній мірі з`ясував обставини справи, що мають значення для вирішення спору, що рішення суду є необґрунтованим та неумотивованим.

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву відповідач не скористався.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2016 р. у справі № 199/9204/15 за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до КП «Коменергосервіс» суд зобов`язав КП «Коменергосервіс» підготувати та укласти із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором відповідно до вимог ст.ст. 21, 26, 29 «Про житлово-комунальні послуги».

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2019 року у справі № 199/8733/18 за позовом ОСОБА_1 до КП «Коменергосервіс» суд зобов`язав КП «Коменергосервіс» п. 13 проекту договору № 43- 180092 на надання житлово-комунальних послуг, який був підготовлений відповідачем і наданий позивачу 09 жовтня 2018 р., викласти у редакції згідно типового договору, затвердженого постановою № 630.

На виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2019 р. КП «Коменергосервіс» супровідним листом направило на адресу позивача 2 екземпляри Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води № 43-180092 від 05.08.2019р. для погодження (а.с. 5).

У відповіді від 01.10.2019 року АТ «ТАСКОМБАНК» повідомило ОСОБА_1 на його звернення про те, що відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам банку або їхнім представникам (а.с. 4).

У заяві від 02.09.2019 року ОСОБА_1 до КП «Коменергосервіс» просив виконати рішення суду від 03.07.2019 року і видати для погодження екземпляр проекту договору № 43-180092 з внесеними поправками у повному обсязі згідно його заперечень (а.с. 33).

У заяві від 17.09.2019 року ОСОБА_1 до КП «Коменергосервіс» просив видати письмову відповідь на його заяву від 02.09.2019 року.

Судом встановлено, що правовідносини між учасниками справи виникли з виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2019 р. у справі № 199/8733/18 за позовом ОСОБА_1 до КП «Коменергосервіс», згідно з яким суд зобов`язав КП «Коменергосервіс» п. 13 проекту договору № 43- 180092 на надання житлово-комунальних послуг, який був підготовлений відповідачем і наданий позивачу 09 жовтня 2018 р., викласти у редакції згідно типового договору, затвердженого постановою № 630, та із здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

У даній справі встановлено, що порушені права позивача вже були захищені судом: у справі № 199/9204/15 (рішення суду від 28.10.2016 року) та 03.07.2019 року у справі 199/8733/18 за позовом ОСОБА_1 до КП «Коменергосервіс» суд зобов`язав КП «Коменергосервіс» п. 13 проекту договору № 43- 180092 на надання житлово-комунальних послуг, який був підготовлений відповідачем і наданий позивачу 09 жовтня 2018 року, викласти у редакції згідно типового договору, затвердженого постановою № 630, та заявлена в даній справі позовна вимога фактично повторює позовну вимогу, яка вже була розглянута судом у справі 199/8733/18 та була задоволена, та стосується виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Оскільки повторне звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб не вимагається, та в цій справі позивач обрав саме такий спосіб захисту, підстави для задоволення вимоги позову про зобов`язання відповідача в проекті договору №43-180092 на надання житлово-комунальних послуг, який був підготовлений відповідачем 05 серпня 2019 р. і наданий позивачу для розгляду та погодження, усі відповідні умови з надання послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води викласти згідно типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, відсутні.

Окрім того, у позовній заяві ОСОБА_1 заявляв вимогу про відшкодування моральної шкоди, спричиненої в результаті неправомірної бездіяльності відповідача у вигляді невиконання рішення суду від 03.07.2019 року та неотримання позивачем відповіді на заяви від 02.09.2019 року та від 17.09.2019 року.

Встановлено, що в обґрунтування спричинення моральної шкоди позивач посилається на бездіяльність відповідача, в результаті чого порушений звичний уклад його життя, він змушений витрачати додатковий час на захист своїх прав, відмовитися від звичних зручностей, налагоджувати своє життя за поневірянь по судах, нести додаткові витрати для поновлення своїх порушених прав, що викликає у нього душевні страждання.

Між тим, позивач не надав суду доказів в порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують позовні вимоги в частині вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Також встановлено, що на виконання ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.10.2019 року про надання оригіналу заяви ОСОБА_1 від 02.09.2019 року, АТ «ТАСКОМБАНК» повідомив, що такий не обслуговується та відповідно не є клієнтом банку.

Встановивши вищезазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись положеннями ст.ст. 32, 56, 62, 129-1 Конституції України, ст.ст. 16, 23, 1167, ЦК України ст.ст. 5, 13, 18, 76-81, 82, 148 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в оскаржуваній частині.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, вийшов за межі заявлених позивачем вимог, оскільки в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суд зазначає висновки щодо порядку виконання рішення суду від 28.10.2016 року у справі № 199/9204/15 та від 03.07.2019 у справі 199/8733/18, тоді як позивач в позовній заяві не зазначав жодних вимог щодо їх виконання, не можуть бути прийняті судом до уваги.

Як вбачається, у даній справі вирішувався спір між сторонами, обставини якого були досліджені та встановлені у судових рішеннях по справах № 199/9204/15 від 28.10.2016 року та № 199/8733/18 від 03.07.2019, на які також посилався позивач у своїй позовній заяві.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі.

Отже, посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції, під час ухвалення рішення у справі, вийшов за межі позовних вимог є безпідставними.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції в повній мірі не вирішив спір щодо прав та обов`язків сторін, проігнорував майже всі обставини, які зазначені в обґрунтування позовних вимог щодо неправомірних дій та бездіяльності відповідача, які є безумовними підставами для відшкодування заподіяної моральної шкоди, не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на наступне.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормою ст.1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до ст.23 Цивільного кодексу України, моральна шкода, яка відшкодовується винною особою, може полягати: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: характеру правопорушення; глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; інших обставин, які мають істотне значення.

Під час визначення розміру відшкодування також обов`язково дотримуватися принципів розумності і справедливості.

Отже, саме суд під час розгляду справи визначає, яка саме моральна шкода була завдана особі, якого розміру відшкодування доцільно визнати необхідним для неї та чи взагалі можна обставини, на які посилається особа, вважати моральною шкодою.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.ст.76-79 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Отже, у розумінні ч. 1 ст. 81 ЦПК України саме позивач повинен довести необхідність, доцільність та достатність відшкодування моральної шкоди саме в тому розмірі, який ним визначений.

Доведенню підлягає наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, наявність вини останнього в заподіянні шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування спричинення моральної шкоди позивач посилається на те, що в результаті бездіяльності відповідача порушений звичний уклад його життя, він змушений витрачати додатковий час на захист своїх прав, відмовитися від звичних зручностей, налагоджувати своє життя за поневірянь по судах, нести додаткові витрати для поновлення своїх порушених прав, що викликає у нього душевні страждання.

Однак, позивач не надав до суду доказів на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не усунув невизначеність в існуванні у відповідача рахунку із спеціальним режимом використання у АТ «ТАСКОМБАНК», не відреагував належним чином на невиконання АТ «ТАСКОМБАНК» ухвали суду від 16.10.2019 року про витребування відповідних документів; не розглянув його заперечення від 25 листопада 2019 року на бездіяльність судді, в якому позивач порушував питання про застосування процесуального примусу до відповідача та АТ «ТАСКОМБАНК»; проігнорував клопотання від 06 грудня 2019 року (а.с.38), не можуть бути прийняті до уваги, оскільки судом першої інстанції під час розгляду справи були досліджені усі обставини справи відповідно до змісту заявлених позовних вимог, які отримали належну правову оцінку.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньому повному обсязі з`ясував права та обов`язки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та, надавши їм належну правову оцінку, ухвалив рішення в оскаржуваній частині, яке відповідає вимогам закону та доказам по справі.

Інші доводи позивача щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, викладені ним в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року залишити без змін в оскаржуваній частині.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова