Номер провадження 22-ц/804/2010/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2020 року Донецький апеляційний суду складі:

головуючого-судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Космачевської Т.В., Мірути О.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Гладуха О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Ворощук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судо-вих засідань № 3 цивільну справу № 234/13199/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області Малиновська Дар`я Володимирівна, про стягнення заборгованості по аліментам і неустойки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та неустойки, з апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18 березня 2020 року (суддя першої інстанції Лутай А.М.),-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стя-гнення заборгованості по аліментам та неустойки. Позов обґрунтований тим, що 22 березня 2014 року набрало законної сили рішення Харцизького міського суду Донецької області у спра-ві № 248/723/14-ц, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на її утри-мання у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, починаючи з 07 лютого 2014 року і до досягнення малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на-родження трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На час подання позову рішення суду не виконано, добровільно аліменти відповідач не сплатив. Станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 заборгованість відповідача по аліментам становить 18 787 грн. 38 коп., кількість днів прострочення на день подання позову сягає більше 913 днів.

Постановою державного виконавця від 24 березня 2018 року виконавчий лист № 248/723/14-ц, виданий 01 квітня 2014 року, повернуто без виконання. Поважних причин для несплати аліментів так само, як і доказів чи підтверджень відсутності вини відповідача немає, тому вважає, що сплаті підлягає також і неустойка у розмірі 18 787 грн. 38 коп.

Просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь заборгованість по сплаті алі-ментів у розмірі 18 787 грн. 38 коп., неустойку у сумі 18 787 грн. 38 коп., разом 37 574 грн. 76 коп.

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною по-зовною заявою про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та неустойки, яка моти-вована тим, що сума, яку просить стягнути з нього ОСОБА_1 , а саме 18 787 грн. 38 коп., фактично вже була стягнута рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 11 березня 2014 року у справі № 248/723/14 за позовом ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання, та з приводу цієї заборгованості виконавчий лист вже знаходився на виконанні у виконавчій службі. Він завжди сплачував аліменти на утримання дитини з урахуванням своїх доходів і можливостей, але про таку заборгованість дізнався лише у січні 2019 року. Відразу подав заяву про перерахунок заборгованості. Звертав увагу, що позивачка з метою стягнення грошових коштів пред`явила до виконавчої служби зазначений виконавчий документ, проте 19 березня 2018 року власноруч написала заяву про його повернення без подальшого виконання та на підставі вказаної заяви державним виконавцем винесено постанову про повернення вико-навчого листа стягувачу. Посилаючись на ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», вважав, що, враховуючи те, що позивачка добровільно відмовилась від подальшого виконання рішення Харцизького міського суду Донецької області від 11 березня 2019 року, є незрозумілим подання нею позовної заяви про стягнення заборгованості вдруге.

Також зазначав, що позивачка в обґрунтування свого позову посилається на довідку дер-жавного виконавця від 05 лютого 2018 року. Проте розмір заборгованості визначений невірно у зв`язку з чим він подав відповідну заяву до Державної виконавчої служби про перерахунок, оскільки вважає помилковим визначення розміру аліментів за цією довідкою. Державний вико-навець відступив від чітко визначеного розміру стягнення, встановленого рішенням Харцизького міського суду від 11 березня 2014 року та провів розрахунок на власний розсуд, покладаючись на показник середньої заробітної плати. Своє незадовільне фінансове становище протягом 2014-2015 років, коли за весь зазначений період сума його доходу склала 12 196 грн. 22 коп. (приблизно 500 грн. на місяць), вважає обґрунтованою причиною несвоєчасної виплати аліментів на утримання позивачки, що не залежала від нього. Наполягав, що у період часу з 2014 по 2018 роки він сплатив позивачці приблизно 50 000 грн., що значно перевищує суму заборгованості, яка утворилася за період з 2014 по 2015 роки та дорівнює 3049 грн. 06 коп. (ад-же саме такий розмір аліментів він мав сплатити за цей період). Таким чином вважає, що у ньо-го немає заборгованості по сплаті аліментів на утримання позивачки. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі та задовольнити його зустрічний позов і звільнити його від сплати заборгованості по аліментам та неустойки у сумі 37 574 грн. 76 коп.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 18 березня 2020 року по-зовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та не-устойки задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за аліментами у розмірі 18 787 грн. 38 коп. та неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 18 787 грн. 38 коп., а всього 37 574 грн. 76 коп.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та неустойки відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

Із вказаним рішеннями суду не погодився відповідач ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення, просить скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18 березня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог та задовольнити його зустрічні позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, судом першої інстанції не надано належної оцін-ки наявним матеріалам справи доводам відповідача та беззаперечному факту помилкового роз-рахунку суми заборгованості. Він завжди сплачував аліменти на утримання дитини та ОСОБА_1 з урахуванням своїх доходів та можливостей. Про заборгованість він дізнався лише в січні 2019 року та відразу подав заяву про перерахунок заборгованості до міжрайонного ВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова. Розрахунок заборгованості, який проводився державним виконавцем є неналежним, оскільки був прив`язаний не до його доходів, а до середньої заробітної плати по регіону, що суперечить ст. 80 СК України та рішен-ню Харцизького міського суду Донецької області від 11 березня 2014 року, яким визначено стя-гнути 1/4 частину доходів. Наполягає, що з урахуванням його доходів за 2014-2015 роки розмір заборгованості має складати суму 3 049 грн. 06 коп. (2 693,86+355,20), яка включає дохід з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2015 року, а встановлений період розрахунку аліментів на утри-мання позивача за рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 11 березня 2014 року є період з 07 лютого 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом першої інстанції не враховано його незадовільного фінансового становища протя-гом 2014-2015 років, коли за зазначений період сума його доходу склала 12 196 грн. 22 коп. , що на його думку є обґрунтованою причиною несвоєчасної виплати аліментів на утримання ОСОБА_1 і ця причина не залежала він нього.

Також судом проігноровані чеки та квитанції, які свідчать про спрямування коштів ОСОБА_1 на виконання рішення Харцизького міського суду Донецької області від 11 березня 2014 року, які ним долучалися до матеріалів справи.

Позивачем ОСОБА_1 на апеляційну скаргу відповідача надано відзив, згідно якого державним виконавцем розрахунок заборгованості відповідача було розраховано у відповіднос-ті до діючого законодавства виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місце-вості, як фізичній особі-підприємцю, який перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу третьою особою Міжрайонним відділом дер-жавної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків Го-ловного територіального управління юстиції у Харківській області до апеляційного суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за на-явними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 , представник третьої осо-би Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварсь-кому районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській об-ласті не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені.

Судову повістку - повідомлення про розгляд справи 23 вересня 2020 року третя особа Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області отримали 07 вересня 24 червня 2020 року, що підтверджується рекомендованими повідомлен-нями про отримання поштового відправлення (а.с. 244 ).

Від представника відповідача адвоката Клочкової А.О. надійшло клопотання про відкла-дення розгляду справи через її занятість в іншому судовому засіданні, проте доказів на це не надала.

Розглядаючи клопотання адвоката Клочкової А.О. про відкладення розгляду справи, апе-ляційний суд бере до уваги, що справа до розгляду призначалась неодноразово - на 15 червня 2020 року, 15 липня 2020 року та 02 вересня 2020 року та кожного разу розгляд її відкладався.

Враховуючи неодноразові відкладення судових засідань, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, та з урахуванням відсутності доказів зайнятості адвоката Клочкової А.О. в іншому судовому засіданні, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність належним чином повідомленого відповідача та його представника, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та міс-це розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Про причини неявки у судове засідання 23 вересня 2020 року представник третьої особи не повідомив і відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що він не з`явився у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У судовому засіданні апеляційного суду позивача ОСОБА_1 та її представник адвокат Ворощук О.І. проти апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга від-повідача ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні підтверджений факт наявності заборгованості по сплаті відповідачем аліме-нтів на користь позивача на її утримання за період з 07 лютого 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 і вказана заборгованість виникла за вини відповідача, який був обізнаний про обов`язок утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років. Доводи відповідача по сплату аліментів суд не прийняв, оскільки відповідач, окрім аліментних зобов`язань на утримання дружини, мав ще аліментні зобов`язання на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого відповідач і сплачував зазначені ним кошти. Враховуючи наявність вини відповідача, суд дійшов висновку про необхідність стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та визначив її у розмірі 18 787 грн. 38 коп.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову відповідача ОСОБА_2 , суд першої ін-станції дійшов висновку, що, оскільки заборгованість по аліментам у розмірі 18 787 грн. 38 коп. утворилась за період з 07 лютого 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 не внаслідок тяжкої хво-роби відповідача та не з інших обставин, що мають істотне значення, а внаслідок неналежного виконання останнім свого обов`язку щодо утримання дружини, підстав для звільнення його від сплати вказаної заборгованості та неустойки немає.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги апеляційний суд погоджується з таким висновком суду.

Матеріалами справи встановлено, що сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2012 року, який було розірвано рішенням Харцизького міського суду Донецької області (справа № 248/721/14-ц, провадження №2/248/434/2014) від 11 березня 2014 року (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтвердже-но копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Дзержинським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 11 грудня 2012 року (актовий запис № 974) (а.с. 4).

Рішенням Харцизького міського суду Донецької області (справа № 248/723/14-ц, прова-дження № 2/248/436/2014) від 11 березня 2014 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, почи-наючи з 07 лютого 2014 року і до досягнення малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення суду набрало чинності 11 березня 2014 року (а.с. 5).

01 квітня 2014 року на підставі вказаного рішення суду Харцизьким міським судом Доне-цької області виданий виконавчий лист, який перебував на виконанні у Міжрайонному відділі ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській обла-сті.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 23 березня 2018 року, постановою від 24 березня 2018 року державного виконавця міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Малиновської Д.В. вище-вказаний виконавчий лист повернутий стягувачу (а.с. 7-8).

Відповідно копії свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 08 червня 2018 року Краматорським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у До-нецькій області 08 червня 2018 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , після чого змінила своє прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (а.с. 9).

З довідки за № 4038 щодо розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_2 , нада-ної 05 лютого 2018 року міжрайонним відділом ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області, убачається, що, оскільки боржником не надано підтвердження сплати аліментів та довідки з місця роботи, заборгованість по аліментам з 01 серпня 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахована із розрахунку 1/4 частини серед-ньомісячної заробітної плати, що склалася в регіоні згідно з даними Харківського обласного управління статистики. Станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 заборгованість ОСОБА_2 по аліментам на утримання дружини становить 18 787 грн. 38 коп.(а.с. 50).

Згідно довідки Головного управління державної фіскальної служби у Харківський області доход ОСОБА_2 від підприємницької діяльності за період з 01 січня по 31 грудня 2014 року склав 10 775 грн. 43 коп., а з 01 січня по 31 грудня 2015 року відповідно - 1420 грн. 79 коп.(а.с. 62,63).

Апелянт вважає, що виходячи саме з цих сум його доходу державний виконавець мав роз-раховувати суму заборгованості на утримання позивачки за 2014 - 2015 роки.

Не оскаржуючи розрахунку заборгованості по аліментам, наданий відділом ДВС щодо йо-го неправильності, ОСОБА_2 не згоден з ним з тих підстав, що розмір аліментів на утри-мання позивачки державний виконавець мав розраховувати виходячи з зазначеного доходу відповідача за 2014 - 2015 роки, а не з середньомісячної заробітної плати, що склалася в регіоні його проживання.

Колегія суддів відхиляє доводи заявника щодо невідповідності розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, здійсненого державним виконавцем, нормам законодавства України, з огля-ду на те, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом (ч. 4 ст. 195 СК України).

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду визначений у ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV) та ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закону № 1404-VIII).

У частинах 3, 9 ст. 74 Закону № 606-XIV та частинах 3, 8 ст. 71 Закону № 1404-VIII пе-редбачено, що розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому зако-ном.

Згідно із положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, прису-дженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (дохо-ду), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, не-залежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Враховуючи ту обставину, що у період утворення заборгованості по аліментам, що були стягнуті на утримання ОСОБА_1 , відповідач займався підприємницькою діяль-ністю та перебував на спрощеній системі оподаткування, порядок обрахунку державним вико-навцем заборгованості відповідає положенням ст. 195 СК України.

Доводи боржника щодо наявності переплат стосуються питання встановлення фактичних обставин справи, були дослідженні судом першої інстанції та обґрунтовано відхилені з наве-денням у мотивувальній частині рішення його мотивів.

Довід апеляційної скарги що з відповідача заборгованість у сумі 18 787 грн. 38 коп. фак-тично вже була стягнута рішенням Харцизького міського суду Донецької області від 11 березня 2014 року у справі № 248/723/14 за позовом ОСОБА_1 до відповідача про стягнення алімен-тів на її утримання, свого підтвердження не знайшов, оскільки вказаним рішенням було стягну-то аліменти з відповідача на утримання позивачки. Оскаржуваним судовим рішенням, у відпо-відності до вищенаведених норм права, вирішено питання розміру заборгованості по стягнутим з ОСОБА_2 аліментам на утримання позивачки.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені судом першої інстанції, та зводяться до переоцінки дока-зів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були пре-дметом дослідження суду.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати дета-льну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від ха-рактеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рі-шень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява N 63566/00, § 23).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судо-ве рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропо-рційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задово-лення, а рішення суду без змін, підстави для зміни розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, відсутні та витрати відповідача по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18 березня 2020 року зали-шити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 вересня 2020 року.

Головуючий суддя: Ю.М. Мальований

Судді: Т.В. Космачевська

О.А. Мірута