Справа № 159/5282/19 Головуючий у 1 інстанції: Лесик В. О.
Провадження № 22-ц/802/915/20 Категорія: 36 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Здрилюк О. І., Матвійчук Л. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою Підприємства теплових мереж «Ковельтепло» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 в користь Підприємства теплових мереж «Ковельтепло» заборгованості за надані послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2010 року Підприємство теплових мереж «Ковельтепло» звернулося в суд із зазначеною заявою.

03 жовтня 2019 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Підприємства теплових мереж «Ковельтепло» заборгованості за надані послуги централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 4878 грн 51 коп., та 192 грн 10 коп. за понесені заявником судові витрати - сплату судового збору.

У липні 2020 року боржник ОСОБА_1 подала до суду заяву про скасування судового наказу.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2020 року, заяву про скасування судового наказу повернуто боржнику без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до цього ж суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ПТМ «Ковельтепло», вважаючи апеляційну скаргу безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення без розгляду заяви про скасування судового наказу боржнику ОСОБА_1 , суд виходив з того, що вказана заява подана нею із пропуском строку, визначеного ст. 170 ЦПК України, а боржник не додала до заяви письмове клопотання про поновлення цього строку.

Проте, такий висновок суду є передчасним та не відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч. 1ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно частин 1, 4 ст. 169 ЦПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові на його офіційну електронну адресу або рекомендованим листом із повідомленням про вручення, чи цінним листом з описом вкладеного, якщо офіційної електронної адреси боржник не має.

Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.

Частиною 1ст. 170 ЦПК України передбачено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 03 жовтня 2019 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за заявою ПТМ «Ковельтепло» було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги по теплопостачанню. У цей же день копія судового наказу разом з пакетом документів була направлена ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а не за адресою її реєстрації і проживання АДРЕСА_2 , яка вказана у повідомленні підрозділу УДМС України у Волинській області, наданому суду першої інстанції на його вимогу (а.с. 10, 12).

Зазначені документи були повернуті на адресу суду відділенням поштового зв`язку з відміткою на конверті «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 13).

Як убачається з наявних у матеріалах справи письмових доказів, копію судового наказу від 03 жовтня 2019 року виданого Ковельським міськрайонним судом Волинської області боржник ОСОБА_1 отримала лише 13 липня 2020 року, а 14 липня 2020 року подала заяву про його скасування, що цілком відповідає вимогам ч. 1 ст. 170 ЦПК України.

За таких обставин потреба у поданні боржником ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування судового наказу, як помилково вважав суд першої інстанції, відсутня.

Отже, у суду першої інстанції небуло підстав вважати заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу неналежно оформленою і як наслідок постановляти ухвалу про її повернення без розгляду боржнику.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані."

За наведених обставин колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення судом першої інстанції питання щодо наявності підстав для повернення без розгляду заяви боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу.

Отже, зазначена ухвала на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України як така, що постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи до цього ж суду для вирішення питання про скасування судового наказу.

Керуючись ст. ст. 369, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про скасування судового наказу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді