ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1264/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2020 р.

Петриківський райсуд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Іщенко І.М., при секретарі Клисак Н.Г., за участі позивача ОСОБА_1 , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої злочином,

В С Т А Н О В И В

2.08.2019 року до суду звернувся ОСОБА_1 із зазначеним позовом до ОСОБА_2 в якому послався на те, що 5.10.2018 року відповідач на території його домоволодіння в АДРЕСА_1 на грунті раптово неприязних відносин умисно спричинив йому тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Ухвалою Петриківського суду від 04.04.2019 року було закрите кримінальне провадження у зв`язку із його відмовою як потерпілого від обвинувачення, а цивільний позов про стягнення із відповідача матеріальної шкоди в розмірі 500 грн та моральної шкоди в розмірі 50 000 грн був залишений без розгляду.

В ході судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_2 обіцяв відшкодувати йому 17000 за заподіяну шкоду в строк до 04.07.2019 року, про що було складено ним розписку. Проте відповідач в період із 04.04.2019 року по 02.08.2019 року сплатив лише 1000 грн в рахунок боргу і в подальшому відмовляється від відшкодування збитків. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що він переніс фізичний біль та страждання у зв`язку із тілесними ушкодженнями, йому потрібне було тривале амбулаторне лікування щоб пересуватись та займатись трудовою діяльністю, був порушений його життєвий уклад, боїться на себе та членів сім`ї так як відповідач продовжує йому погрожувати, що викликає в нього нервову напругу.

Просить суд стягнути із відповідача на його користь в розмірі 16000 грн і моральну шкоду в розмірі 14000.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, пояснивши, що ОСОБА_2 є колишнім чоловіком його дружини з якою він проживає разом та дітьми від першого шлюбу, але відповідач приходить в алкогольному стані до нього до дому і йому погрожує, а 05.10.2018 року між ними виникла сварка і ОСОБА_2 спричинив йому тілесні ушкодження середньої тяжкості. На стаціонарному лікуванні в лікарні не знаходився, лікувався вдома амбулаторно, товарних чеків та квитанцій на придбання ліків в нього не має, але так як відповідач обіцяв сплатити йому 17000 грн, про що написав розписку, а виплатив тільки 1000 грн, то вважає що залишок складає 16000 грн, що є матеріальною шкодою , яку просив стягнути на його користь, моральну шкоду просив стягнути в розмірі 14000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в суді заперечував проти позовних вимог, так як має скрутне матеріальне становище, а саме заборгованість по аліментам в розмірі 13000 грн, працює вантажником на підприємстві « Оріль-Лідер» і отримує 6000 грн заробітної плати, його колишня дружина проживає разом із дітьми у позивача, який не дає йому змоги спілкуватись із дітьми і від чого в них виникають сварки, а 5.10.2018 року він побився із ОСОБА_1 , відшкодував йому 1000 грн, не заперечував що написав розписку під тиском потерпілого на відшкодування 17 000 грн, але в нього відсутні такі гроші.

просив в позові відмовити. В подальшому надав заяву про розгляд справи у його відсутність , надавши квитанції про сплату на користь позивача грошових коштів в січні 2010 року 1000 грн, а в березні 2020 року 5000 грн.

Суд заслухавши сторони, оглянувши матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_2 обвинуваченого по ст. 122 КК України, дослідивши докази по справі, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з наступних підстав.

В суді були встановлені наступні факти і відповідні юридичні правовідносини.

Як вбачається із оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження, 20.11.2018 року до Петриківського райсуду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 обвинуваченого по ч.1 ст.122 КК України, відповідно якого 05.10.2018 близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_2 перебуваючи на території домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, спричинив один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_1 , а потім кулаком правої руки спричинив близько десяти ударів в область тулубу зліва, чим спричинив потерпілому закритих поперечних переломів 6-8 ребер

які відносяться до середнього ступеня тяжкості, що зумовлює тривалий розлад здоров`я.

03.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із цивільним позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн і матеріальної шкоди в розмірі 500 грн.

04.04.2019 року на початку судового засідання від ОСОБА_1 надійшла заява до суду про його відмову від обвинувачення відносно ОСОБА_2 , просив закрити справу, претензій до обвинуваченого не мав, а цивільний позов просив залишити без розгляду.

04.04.2019 року ухвалою Петриківського суду кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 по ст. 122 ч.1 КК України було закрито на підставі ч.7 ст.284 КПК України у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинуваченого у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, а цивільних позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн і матеріальної шкоди в розмірі 500 грн був залишений без розгляду.

В апеляційному порядку судове рішення сторонами не оскаржувалось.

В період з 04.04.2019 року по 2.08.2019 року відповідачем було добровільно відшкодовано на користь позивача 1000 грн, що не заперечувалось позивачем в суді ( а.с.2), 31.01.2020 року було відшкодовано 1000 грн,, а 10.03.2020 року було сплачено 5000 грн, що підтверджується квитанціями та не заперечувалось ОСОБА_1 в суді. Таким чином відповідачем було відшкодовано добровільно 7000 грн на користь позивача.

Відповідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Але позивачам не надано до суду жодного доказу про те, що він особисто після спричинення тілесних ушкоджень 5.10.2018 року поніс витрати на лікування в розмірі 16000 грн, відсутні медичні виписки про хворобу, про призначення лікування, чеки та квитанції про витрати на медичне обслуговування та придбання ліків.

До посилання позивача на розписку ОСОБА_2 від 04.04.2019 року про відшкодування йому в майбутньому 17 000 грн суд відноситься критично, так як предметом спору в суді не є боргові зобов`язання, матеріальна шкода відшкодовується в повному обсязі тільки при наявності належних і допустимих доказів, які б свідчили, що потерпілий або позивач дійсно витратили власні кошти на лікування.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Приймаючи до уваги, що позивач не довів розмір матеріальної шкоди на суму 16000 грн, суд вважає відмовити йому в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди із відповідача.

Відповідно до ст. 1167 ЦПК України моральна шкода, завдана неправомірними діями особистим відшкодовується особою , яка її завдала, за наявності її вини.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 не заперечував проти тих обставин, що він спричинив потерпілому ОСОБА_1 5.10.2018 року тілесні ушкодження середньої тяжкості, але відшкодував добровільно 7000 грн, що підтвердилось в суді показами потерпілого та квитанціями, потерпілий не надав доказів на посилання в позові про тривале амбулаторне лікування , додаткові зусилля для його організації життя та побуту, що відповідач погрожує йому і він отримує нервові зриви та постійно нервову напругу, сам позивач добровільно відмовився від пред`явленого органом досудового розслідування обвинувачення, просивши суд залишити його цивільних позов без розгляду, а тому відшкодований відповідачем розмір відшкодування є співмірним і достатнім для відшкодування моральної шкоди позивачу.

Приймаючи до уваги, що у відшкодуванні матеріальних витрат позивачу було відмовлено, а моральна шкода була відшкодована відповідачем добровільно, суд вважає відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 16000 грн і моральної шкоди в розмірі 14000 грн в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у позові покладаються на позивача, але приймаючи до уваги що позивач ОСОБА_1 є потерпілим по кримінальному провадженню відповідно ст. 5 п.6 Закону України « Про судовий збір» він звільняється від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 16, 1166, 1167 ЦК України,76- 81,89, 95, 258,259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої злочином відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І. М. Іщенко