Справа № 420/799/17
Провадження № 22-ц/810/24/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

05 березня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Єрмакова Ю.В. (суддя-доповідач), Авалян Н.М., Луганської В.М.,

учасники справи:

стягувач - ОСОБА_1

боржник - ОСОБА_2

суб`єкти оскарження - Новопсковський районний відділ державної виконавчої служби

Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (Новопсковський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області), державний виконавець Тищенко Катерина Євгенівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Луганського апеляційного суду

заяву ОСОБА_2 щодо наявності підстав відводу (самовідводу) судді Авалян Н.М.

у справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову про відкриття виконавчого провадження та бездіяльність державного виконавця Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Тищенко К.Є. у виконавчому провадженні №55605698

в с т а н о в и в :

В провадженні Луганського апеляційного суду знаходиться справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Новопсковського районного суду Луганської області від 19 грудня 2019 року. Ухвалою Луганського апеляційного суду від 12 лютого 2020 року розгляд справи було призначено на 05 березня 2020 року.

До початку судового засідання Токарєвим М. О. надіслано заяву щодо наявності підстав та можливості для самовідводу судді Авалян Н.М.

Вказана заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , яка є позивачем та стягувачем в даній справі знаходиться в тісних та дружніх стосунках з колишньою суддею Жовтневого районного суду міста Луганська Осіпенко Л. М., яка наразі є суддею Сватівського районного суду Луганської області, яка має такі ж стосунки з суддею Авалян Н. М. та суддею Новопсковського районного суду Луганської області Стеценко О. С., а також під час апеляційного перегляду даної справи по суті, на його думку суддя доповідач Авалян Н. М. допускала порушення норм процесуального права та його процесуальні права, що викликали у нього переконання в її неупередженості та заінтересованості вирішити дану справу на користь ОСОБА_1 .

З приводу заяви скаржника ОСОБА_2 суддя Авалян Н.М. пояснила, що відсутні передбачені ст.36, 37 ЦПК України підстави для заявлення самовідводу, однак, заявляє собі самовідвід з метою виключення у скаржника будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості суду за участю судді Авалян Н.М.

Колегія суддів, розглянувши заяву ОСОБА_2 щодо наявності підстав відводу (самовідводу) судді Авалян Н.М. та заяву судді Авалян Н.М. про самовідвід дійшла наступного висновку.

Статтею 36 ЦПК України передбачено підстави, за наявності яких суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу). Так, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1)він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Крім того, стаття 37 Цивільного процесуального кодексу України визначає випадки недопустимості повторної участі судді у розгляду справи.

Незгода відповідача з процесуальними діями головуючого у справі судді чи процесуальними рішеннями у справі не може бути підставою для відводу суддів, оскільки не свідчить про упередженість та необ`єктивність судді щодо самого відповідача або обставин справи.

Зважаючи на положення вищевказаної ст. 36 ЦПК України, перелік закріплених у вказаній статті підстав для відводу судді не є вичерпним.

З аналізу процесуального законодавства слідує, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Разом з тим, право на подання заяви про відвід судді (заявлення суддею самовідводу) є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Визначення юридичного змісту оціночної категорії "безсторонній суд" зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Європейський суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді.

В рішенні Європейський суд з прав людини у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 9 листопада 2006 року вказано: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Європейський суд з прав людини також звертає увагу на те, що для вирішення питання про незалежність суду з точки зору статті 6 § 1 Конвенції необхідно брати до уваги серед іншого, на ... існування гарантій проти зовнішнього тиску та наявність зовнішніх ознак незалежності (п. 80 рішення Суду по справі Салов проти України № 65518/01 від 06.09.2005 року).

У світлі прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім (див.: Hauschidt v. Denmark judgment of 24 May 1989, Series A. No. 154, p. 48).

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Виходячи, що повідомлені суду у заяві ОСОБА_2 обставини при розгляді справи можуть викликати недовіру скаржника (суб`єктивний критерій сторони), приймаючи до уваги відсутність самого скаржника та, як наслідок, неможливість врахування його думки, суд з метою усунення будь-яких сумнівів у розгляді даної справи, а також з метою законного, об`єктивного, неупередженого розгляду даної справи судом, встановленим законом, виходячи з основних положень та загальних засад цивільного судочинства, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення самовідводу.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно ч.1 ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно ч.9 ст.40 ЦПК України питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене та щоб у сторін по справі не виникало сумнівів щодо неупередженості та об`єктивності судді Авалян Н.М., заявлений самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 36, 37, 39, 40, 389 ЦПК України

ухвалив:

Заяву судді Авалян Н.М. про самовідвід - задовольнити.

Справу передати до канцелярії апеляційного суду для визначення іншого судді члена колегії суддів у передбаченому законодавством порядку.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: