Справа № 761/4239/20
Провадження № 2/761/4338/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Мальцев Д.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач 1), ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач 2) звернулись до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просили зобов`язати відповідача подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення і виключення з реєстру приватного обтяження, зареєстрованого 26.11.2014 за № 14654346, реєстратором: Асіпчикова Олена Михайлівна, Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Харківська область, на підставі договору про відступлення прав за договорами застави, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Розсоха С.С., боржник: ОСОБА_3 , код: НОМЕР_1 , об`єкт обтяження - автомобіль вантажний MERCEDES-BENZ 132L, тип - вантажний фургон рефрижератор, 1995 року випуску, колій - білий, номер об`єкта - НОМЕР_2 , номер державної реєстрації - НОМЕР_3 , стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 840, 80 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 12 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.09.2014 батько позивачів, ОСОБА_4 , придбав зазначений автомобіль марки «MERCEDES-BENZ 132L», тип - вантажний фургон рефрижератор, 1995 року випуску, колій - білий, номер об`єкта - НОМЕР_2 , номер державної реєстрації - НОМЕР_3 (далі по тексту - майно, автомобіль) у ОСОБА_5 , який в свою чергу набув автомобіль у спадок після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Крім того, зазначений автомобіль, відповідно до умом кредитного договору, укладеного між спадкодавцем ОСОБА_3 та Акціонерним поштово-пенсійним банком «АВАЛЬ» (правонаступник - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») був об`єктом застави. Про наявність будь-яких обтяжень батьку позивачів, ОСОБА_4 на момент придбання нічого не було відомо. Після смерті батька позивачів, останні набули спірний автомобіль у спадок по 1/2 частині відповідно, перешкод для оформлення права власності чи наявності обтяжень на вказане майно не було. Втім коли позивачі мали намір продати автомобіль, останнім стало відомо про наявність обтяження відносно належного їм майна, яке було зареєстроване 26.11.2014 з терміном дії до 26.11.2019, боржник: ОСОБА_3 , розмір основного зобов`язання: 640 000, 00 грн., обтяжувач: ТОВ «Вердикт Капітал», відомості про обмеження: заборона відчуження. Крім того, 26.11.2015 Дергачівським районним судом Харківської області винесено рішення по справі № 619/3761/15-ц по цивільній справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (спадкоємців боржника ОСОБА_3 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Однак згідно вказаного рішення суду позивачу було відмовлено у стягнення заборгованості із спадкоємців, оскільки Банком пропущено строк звернення до суду із зазначеними вимогами.

За таких обставин, оскільки позивачі набули право власності на спірне майно, договорів застави з відповідачем не укладали, останні звернулись до відповідача із заявою про припинення приватного обтяження на належне їм майно, однак відповідач залишив заяву позивачів поза увагою.

Позивачі вважають, що їх право власності порушується наявним обтяженням, оскільки спірне майно придбане 20.09.2014, в той час коли обтяження було накладене 26.11.2014.

З огляду на наведене, позивачі звернулись до суду з вказаним позовом, просили на підставі ст. 43, 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. 391 ЦК України зобов`язати відповідача подати відповідну заяву про припинення і виключення з реєстру приватного обтяження.

Представник відповідача в своєму відзиві заперечував проти позову, вказав, що оскільки зобов`язання за основним зобов`язанням не виконані, застава, в силу ст. 572, 589 ЦК України, ст. 16, 19, 20 Закону України «Про заставу», зберігає чинність, підстав для задоволення позову немає. Крім того, просив відмовити у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 12 000, 00 грн. з огляду на те, що позивачем належним чином не підтверджено відповідними доказами понесені витрати.

17.03.2020 Шевченківський районний суд м. Києва своєю ухвалою відкрив провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановив сторонам строки для надання заяв по суті справи.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідних клопотань до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно з вимогами п. 1- 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, в силу вимог ст. 12, 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що позивач 1, ОСОБА_1 , та позивач 2, ОСОБА_2 є співвласниками транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ 132L, модель 1320, тип - спеціалізований вантажний - спеціалізований фургон-рефрижератор, 1995 року випуску, колій - білий, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_4 (згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 ).

Раніше спірний автомобіль належав батьку позивачів, ОСОБА_4 , 1956 р.н. на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , виданого 20.09.2014 Центром ДАІ 6303.

Позивачами транспортний засіб був набутий у власність на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29.06.2017 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папка Т.В., спадкова справа № 13-2017, зареєстровано в реєстрі за № 1395 та Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29.06.2017 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Папка Т.В., спадкова справа № 13-2017, зареєстровано в реєстрі за № 1398.

Також з матеріалів справи вбачається, що спірний автомобіль раніше перебував у заставі у Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на підставі Договору застави транспортного засобу № 011/02/3-1553/1-06, укладеного 16.11.2006. між Банком та ОСОБА_3 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № P17929 від 27.11.2019, в Реєстрі міститься обтяження відносно належного їм майна, яке було зареєстроване 26.11.2014 з терміном дії до 26.11.2019 за реквізитами: вид обтяження - приватне обтяження, тип реєстрації - поточна, тип обтяження - застава рухомого майна, зареєстровано: 26.11.2014 реєстратором Асіпчикова О.М., Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Харківська обл., документ-підстава: Договір про відступлення прав за договорами застави, серія та № 8141, виданий 16.08.2019, видавник - приватний нотаріус КМНО Розсоха С.С., об`єкт обтяження: автомобіль вантажний, MERCEDES-BENZ 132L, тип - вантажний фургон рефрижератор, 1995 року випуску, колій - білий, номер об`єкта - НОМЕР_2 , номер державної реєстрації - НОМЕР_3 , об`єкт обтяження: автомобіль вантажний, VOLVO FL 7, тип - фургон ізотермічний, 1992 року випуску, колій - білий, номер об`єкта - НОМЕР_7 , номер державної реєстрації - НОМЕР_8 , боржник: ОСОБА_3 , відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати; обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», розмір основного зобов`язання: 640000, 00 грн., строк виконання зобов`язання: 08.11.2011, термін дії: 26.11.2019, стан реєстрації: запис втратив чинність по завершенню п`ятирічного терміну зберігання.

Позивачі, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначають, що набули право власності на спірне майно у передбачений законом спосіб, договорів застави з відповідачем не укладали, при цьому, спірний автомобіль батьком позивачів був придбаний раніше, ніж відповідачем було зареєстроване обтяження на вказане майно, наявність такого обтяження порушує право власності останніх та унеможливлює здійснення права власності.

Так, частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Статтею 542 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ч. 3 ст. 577 ЦК України, застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до ст. 16 Закону Україна «Про заставу», право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. Реєстрація застави не пов`язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави.

Відповідно до положень ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», реєстрація обтяжень здійснюється на підставі заяви обтяжувача.

Положеннями статті також визначено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Відповідно до ст. 44 Закону, Записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження.

Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Право застави припиняється, зокрема, у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; (п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України).

За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що право застави виникло з моменту укладення Договору застави спірного транспортного засобу - з 16.11.2006, тобто раніше, ніж спірний автомобіль був набутий у власність батьком позивачів.

При цьому, закон не пов`язує момент його виникнення з моментом реєстрації застави відповідно до вимог чинного законодавства.

Крім того, позивачами також не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів того, що основне зобов`язання, забезпечене заставою було виконано боржником чи його спадкоємцями належним чином, внаслідок чого право застави було припинено.

Та обставина, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 26.11.2015, прийнятого за результатами розгляду справи № 619/3761/15-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (спадкоємців боржника ОСОБА_3 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, було відмовлено Банку у стягненні заборгованості із спадкоємців через пропуск строку позовної давності, не свідчить про те, що між сторонами були припинені всі договірні зобов`язання, в тому числі і Договір застави.

Крім того, запис про обтяження, який міститься в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та який просять вилучити позивачі, стосується не тільки майна, яке належить позивачам, а й іншого рухомого майна, зокрема, автомобілю вантажного, марки VOLVO FL 7.

За таких обставин, доказів, які свідчили б про припинення Договору застави та як наслідок виникнення обов`язку у відповідача подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру, позивачами до матеріалів справи не надано.

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилаються позивачі як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 133, 137, 141, 258-259, 263-268, 273, 274, 279, 280-289, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: