Справа № 311/5670/13-ц
Провадження № 2/311/1/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2020 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Задорожка Д.А.

секретаря судового засідання Листопад В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

До Василівського районного суду Запорізької області 05 грудня 2013 року надійшов позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, в якому позивач вказав наступне.

Відповідно до укладеного договору від 01 червня 2006 року, відповідач отримав від позивача кредит в розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконував зобов`язання за договором, внаслідок чого станом на 10 листопада 2013 року виникла заборгованість в розмірі 16 427 грн. 80 коп., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом у сумі 3 861 грн. 95 коп., заборгованості з процентів за користування кредитом у сумі 11 307 грн. 38 коп., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 758 грн. 47 коп. - штраф (процентна складова).

У зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь вказану суму боргу та понесені судові витрати.

В судове засідання представник АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання відповідач не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст..625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно вимог ст.1048 ЦК України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Рух справи та прийняті процесуальні рішення.

05 грудня 2013 року до суду надійшла позовна заява (т.с. № 1, а.с. 2-3).

19 грудня 2013 року судом відкрито провадження у справі (т.с. № 1, а.с. 18).

27 грудня 2013 року винесено рішення у справі (т.с. № 1, а.с. 22).

26 листопада 2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , про скасування заочного рішення та заява про забезпечення позову (т.с. № 1, а.с. 28-29, 33-34).

28 листопада 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення за виконавчим документом, виданим Василівським районним судом Запорізької області на підставі рішення суду від 27 грудня 2013 року (т.с. № 1, а.с. 45).

10 грудня 2019 року заяву про скасування заочного рішення задоволено, рішення суду від 27 грудня 2013 року скасовано (т.с. № 1, а.с. 52).

23 січня 2020 року судом винесено ухвалу про витребування у позивача доказів, зокрема, оригіналу договору б/н, укладеного 01 червня 2006 року між позивачем та ОСОБА_1 (т.с. № 1, а.с. 70).

На виконання вказаної ухвали позивачем до суду направлено документи (т.с. № 1, а.с. 89-109).

18 лютого 2020 року судом винесено ухвалу про витребування у позивача інформації про розмір та складові (структуру) заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на теперішній час за договором б/н, укладеного 01 червня 2006 року між позивачем та ОСОБА_1 та ухвалу про витребування з Василівського районного відділу ДВС наявні виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_1 (т.с. № 1, а.с. 112, 113).

На виконання вказаної ухвали позивачем суду надано виписку по рахунку відповідача (т.с. № 1, а.с. 118 зв., 121 зв., 122), а відділом ДВС матеріали виконавчих проваджень №№ 51616561 від 12.07.2016 та 51616601 від 22.01.2014 (т.с. № 2, а.с. 1-157).

02 червня 2020 року судом повторно витребувано у позивача інформацію про розмір та складові (структуру) заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на теперішній час за договором б/н, укладеного 01 червня 2006 року між позивачем та ОСОБА_1 (т.с. № 2, а.с. 174).

На підтвердження зазначених в позовній заяві обставин позивачем до позовної заяви додано: розрахунок заборгованості за договором б/н від 01.06.2006, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 , станом на 10 листопада 2013 року (т.с. № 1, а.с. 4-5); завірену позивачем копію заяви ОСОБА_1 про відкриття рахунку на надання банківських послуг, а саме, кредитної картки «Універсальна» з кредитним лімітом 4 000 грн., строком на 3 роки, з базовою відсотковою ставкою 3 % на місяць із розрахунку 360 днів у році (т.с. № 1, а.с. 6); завірену позивачем копію умов у правил надання банківських послуг (т.с. № 1, а.с. 7-10); копію паспорту відповідача (т.с. № 1, а.с. 11) та ін. матеріали (т.с. № 1, а.с. 12,13,14,15).

Крім того, під час судового розгляду позивачем надавалися суду наступні докази: рахунок № 20 від 23.05.2006 про придбання ОСОБА_1 комп`ютерної техніки (т.с. № а.с. 85) довідка про працевлаштування ОСОБА_1 (т.с. № а.с. 87); виписку по рахункам ОСОБА_1 (т.с. № 1 а.с. 102-108, 118 зв.-121 зв.); довідку про надання ОСОБА_1 кредитних карток (т.с. № 1 а.с. 109) та оригінали двох кредитних договорів, укладених між позивачем та відповідачем, копії з яких долучено до матеріалів справи (т.с. № 1 а.с. 77-87, т.с. № 2 а.с. 221-226).

На думку суду, позивач, в порушення вимог ст.. 80 ЦПК України, не довів належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, виходячи з наступного.

Так в заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 зазначав, що дійсно, 01 червня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ним був укладений кредитний договір №б/н, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань, передбачених кредитним договором №б/н від 01.06.2006 року, рішенням Василівського районного суду Запорізької області № 311/4820/13-ц від 11.11.2013 з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 22 048,48 гривень, а також судовий збір у розмірі 220,48 гривень.

22 січня 2014 року Василівським районним судом Запорізької області, було видано виконавчий лист № 2/311/1440/2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» вказаної вище заборгованості та витрат зі сплати судового збору.

27 грудня 2013 року у справі № 311/1685/2013 Василівським районним судом Запорізької області винесено заочне рішення, на думку ОСОБА_1 , з приводу спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав та 06 лютого 2014 року на підставі зазначеного заочного рішення суду видано виконавчий лист № 2/311/1685/2013 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 16 427,80 гривень та судового збору в розмірі 229,40 гривень (т.с. № 1, а.с. 33-36).

На виконання ухвал суду про витребування оригіналу кредитного договору, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 , невиконання якого послугувало підставою для звернення до суду, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» направило суду оригінал кредитного договору б/н від 01 червня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та позивачем, який не є предметом розгляду даної справи, оскільки, як встановлено судом, у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов вказаного договору, 11 листопада 2013 року Василівським районним судом Запорізької області у справі № 2/311/1440/2013 (провадження № 311/4820/13-ц від 11.11.2013) з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість в розмірі 22 048,48 гривень, а також судовий збір у розмірі 220,48 гривень (т.с. № 1, а.с. 37). Вказане рішення набрало чинності та на теперішній час здійснюється його примусове виконання (т.с. № 2, а.с. 1).

Крім того, позивачем на виконання ухвали суду надано оригінал кредитного договору між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», укладеного за заявою відповідача від 07 червня 2008 року. При цьому, згідно умов вказаного договору, ОСОБА_1 виявив бажання оформити на своє ім`я кредитну картку «Товари у розстрочку» з кредитним лімітом на 4 000 грн. з базовою процентною ставкою за кредитом в розмірі 3 % на місяць на залишок заборгованості (т.с. № 2, а.с. 221-222). Порівняння копії договору, наданого позивачем до позовної заяви в якості обґрунтування своїх вимог (т.с. № 1, а.с. 6) та дослідженого вище оригіналу договору, свідчить про те, що вказані договори є різними за своїм змістом та умовами. Так, зокрема, з доданої до позовної заяви копії договору від 01 червня 2006 року вбачається, що ОСОБА_1 подав заяву про отримання картки «Універсальна». Крім того, анкетні дані та інші умови договору при детальному їх вивчення різняться з дослідженим оригіналом договору від 07 червня 2008 року. Більше того, суд зазначає, що умови змісту договору вказані на його звороті (т.с. № 1, а.с. 6 зв.) є аналогічні умовам змісту дослідженого судом оригіналу договору від 01 червня 2006 року, у зв`язку з невиконанням якого ОСОБА_1 11 листопада 2013 року Василівським районним судом Запорізької області у справі № 2/311/1440/2013 (провадження № 311/4820/13-ц від 11.11.2013) з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість в розмірі 22 048,48 гривень, тобто договору, який був предметом спору в іншій справі.

З огляду на викладене, враховуючи наявність обґрунтованих сумнівів у суду у дійсності копії договору, долученої до позовної заяви, неможливістю встановити відповідність копії оригіналу у зв`язку із ненаданням його позивачем до суду, встановленою судом частковою схожістю умов копії договору з оригіналом зовсім іншого договору, суд не приймає до уваги вказаний договір на підтвердження виникнення та існування між сторонами у справі договірних кредитних правовідносин.

Доданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості також не може слугувати підтвердженням зазначених вище обставин, оскільки з його змісту неможливо встановити взаємозв`язку з будь-яким кредитним договором, укладеним між сторонами у справі.

Додана позивачем довідка про наявність у ОСОБА_2 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» двох кредитних карток також не спростовує встановлених судом обставин, оскільки картка з № НОМЕР_1 , яка відкрита 01 червня 2006 року, вказана також в дослідженому судом оригіналі договору від 01 червня 2006 року, укладеного між сторонами у справі, у зв`язку з невиконанням якого ОСОБА_1 11 листопада 2013 року Василівським районним судом Запорізької області у справі № 2/311/1440/2013 (провадження № 311/4820/13-ц від 11.11.2013) з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість в розмірі 22 048,48 гривень, тобто договору, який був предметом спору в іншій справі (т.с. № 1, а.с. 109).

Виписка по рахунку ОСОБА_1 також надана позивачем по картці за № НОМЕР_1 , що унеможливлює підтвердження вказаних позивачем обставин через наявність у суду вищевикладених сумнівів.

Додатково суд зазначає, що фактично невиконаною позивачем залишилася ухвала суду про витребування доказів в частині надання розрахунку заборгованості на теперішній час, що унеможливлює вирішення судом питання про структуру та склад такої заборгованості, враховуючи часткове погашення заборгованості в ході виконавчого провадження (т.с. № 2, а.с. 17,18,19,20,21,22,23,24,25).

З огляду на викладене, суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити через недоведеність позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 263-268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р И Ш І В:

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області (згідно п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІI Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу).

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А. Задорожко