Номер провадження 2/754/2158/20
Справа №366/249/18
10 вересня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
судді Саламон О.Б.
з участю секретаря судового засідання Крутікової-Вільховченко І.І.
розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -
Вимоги позову обґрунтовував тим, що в 2010 році придбав спірний автомобіль. Протягом 2010-2017 років іноді надавав в користування автомобіль рідному брату ОСОБА_5 , який відвозив його до лікарні. У зв`язку з вказаним в 2017 році автомобіль майже постійно знаходився в будинку ОСОБА_5 в с. Пироговичі, Іванківського району. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Через деякий час ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_3 , яка була дружиною померлого ОСОБА_5 , з проханням повернути автомобіль, однак отримав відмову. Між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відсутні будь-які договірні відносини щодо спірного майна, і останнє перебуває в неї безпідставно та незаконно.
Ухвалою Іванківського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння передано за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва.
20.06.2018 ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В. постановлено відкрити провадження по вказаній справі та здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Клочко І.В. від 22.10.2018 постановлено закрити провадження по справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з смертю позивача ОСОБА_4 .
Постановою Київського апеляційного суду від 15.08.2019 ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 22.10.2018 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2019 справу розподілено судді Саламон О.Б.
Ухвалою суду від 28.08.2019 постановлено прийняти справу до свого провадження, провадження по справі зупинено до залучення до участі у справі правонаступника позивача.
25.09.2019 ухвалою суду поновлено провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
До участі у справі в якості правонаступника позивача ОСОБА_4 залучено ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2
02.12.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
06.02.2020 до суду зі сторони відповідача надійшла заява «щодо підставності предмето позову», згідно з якою вважає, що предмет позову є несправедливим, оскільки її родина з моменту придбання спірного автомобіля користувалась ним, так як купувала за власні кошти, про що вказано в Свідоцтві про реєстрацію. ОСОБА_4 ніколи не керував вказаним автомобілем та надав довіреність на ім`я ОСОБА_5 на його продаж. Вказаний автомобіль іноді слугує помічником ОСОБА_3 у догляді за донькою. На даний час автомобіль в грошовому еквіваленті нічого не вартий, та стоїть майже 9 років на подвір`ї, як пам`ять про колишнього чоловіка ОСОБА_3 . В заяві відповідач просить переглянути позов та по можливості кваліфікувати на доведення особи до самогубства. Також відповідач просить врахувати, що вона є матір`ю дитини з інвалідністю, залишилась без годувальника. Претензії ОСОБА_2 вважає безпринципними, не людськими та амбіційними. Шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був схожий на фіктивний. Наразі ОСОБА_2 проживає з біологічним батьком ОСОБА_1 - ОСОБА_6
28.02.2020 від відповідача надійшла заява «щодо непідставності предмета позову», згідно з якою посилається на те, що Свідоцтво про право власності на автомобіль на ім`я ОСОБА_1 вважає недійсним.
Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримує.
Від відповідача до суду повторно надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням карантину.
Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 по 31.07.2020 (в редакції останніх змін) на всій території України встановлено карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 №343 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та відповідно до підпункту 8 пункту 2 постанови дозволена діяльність адвокатів, нотаріусів, аудиторів та психологів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів" запроваджено послаблення протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, на території регіонів із сприятливою епідемічною ситуацією (у тому числі у м. Києві). Зокрема, дозволено: з 22.05.2020 регулярні та нерегулярні пасажирські перевезення автомобільним транспортом у міському, приміському, міжміському внутрішньообласному та міжнародному сполученні; з 25.05.2020 перевезення пасажирів метрополітенами.
Наведене свідчить про усунення перешкод у реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав.
За положеннями ст. 129 Конституції України, ст. 2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи неодноразові відкладення судових засідань за клопотання відповідача, а також те, що останньою з серпня 2019 року не подано до суду відзиву на позов, не зазначено перешкод для вчинення вказаних дії в строки, визначені ЦПК України, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.
Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлялась належним чином, відзив на позовну заяву не подала та не повідомила причини його неподання, а також те, що від позивача не надходило заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.
З вказаного Свідоцтва про реєстрацію ТЗ вбачається, що правом керування автомобілем наділений ОСОБА_7 .
Вбачається, що 28.07.2017 ОСОБА_4 звертався до Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУНП в Київській області з повідомленням про заволодіння автомобілем.
Листом Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУНП в Київській області від 28.08.2017 №9158 ОСОБА_4 рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів, оскільки між ним та ОСОБА_5 існують цивільно-правові відносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер позивач ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.
Відповідно до заповіту ОСОБА_4 від 18.04.2017 все своє майно останній заповів доньці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З копії спадкової справи №152/2018, заведеної 23.03.2018 після смерті ОСОБА_4 , вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_2 , як законний представник ОСОБА_1 .
Ч.1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Для захисту права суду необхідно встановити факт його порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право володіти, користуватись та розпоряджатися своїм майном за власною волею.
За положеннями ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи шляхом подання віндикаційного позову.
Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі ста. 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження права власності позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.
Згідно ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів інших осіб.
Ч. 3 ст. 388 ЦК України визначено, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
Згідно ч. 1 ст. 397ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.
У зв`язку з тим, що відповідачем не надано суду жодного доказу щодо правомірності користування чужим майном, суд розцінює дії останньої стосовно транспортного засобу - як незаконне володіння.
При цьому, посилання відповідача на ту обставину, що ОСОБА_4 за життя уповноважував довіреністю ОСОБА_5 на керування та продаж спірного автомобіля, суд оцінює критично, оскільки строк дії вказаної довіреності сплив в 2014 році. Доказів придбання спірного автомобіля ОСОБА_5 , а не ОСОБА_4 до суду не надано, в процесі судового розгляду не здобуто.
При цьому, відповідач неодноразово в судових засіданнях та поданих заявах підтверджувала факт перебування спірного автомобіля на даний час в її володінні, у зв`язку з чим зазначену обставину суд вважає встановленою в порядку ч. 1 ст. 82 ЦПК України.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач не бажає повертати спірне майно законному власнику та його спадкоємцю, при цьому спір з приводу зазначеного виник ще за життя ОСОБА_4 .
Отже, встановлено, що відповідач утримує спірний автомобіль без правових підстав для володіння ним, останній на праві власності зареєстрований за ОСОБА_4 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 .
При цьому, посилання відповідача на те, що вона має на утриманні дитину, та спірний автомобіль необхідний для забезпечення її інтересів, суд вважає необґрунтованими, оскільки вказане не може бути підставою для порушення прав законного власника спірного майна.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 2, 5-7, 10-12, 76-83, 189, 200, 211, 258, 259 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 387, 388, 397 СК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 840, 80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від імені та в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 .

Суддя