Справа №632/754/20
Рішення

іменем України

25 вересня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Шахової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Заводовського П.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до головного лікаря КНП Первомайська ЦРЛ Панаріна Івана Івановича про незаконне звільнення та поновлення на роботі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до головного лікаря КНП Первомайська ЦРЛ Панаріна І.І. про незаконне звільнення у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників та поновлення на роботі, в якому просив з урахуванням збільшення позовних вимог визнати дії ОСОБА_2 як системне порушення його трудових прав, визнати незаконним його звільнення з роботи з мотивів особистої неприязні з метою помсти, поновити його на посаді лікаря акушера-гінеколога в КНП Первомайська ЦРЛ, передати позовну заяву для експертного висновку в Міністерство охорони здоров`я України, враховуючи необхідність для повного, об`єктивного розгляду з метою вирішення трудового спору медичних знань, орієнтації в медичній нормативно-правовій базі, відсутність відповідей з Харківської обласної державної адміністрації на вимогу МОЗ України. В обґрунтування позову зазначив, що він працював лікарем акушером-гінекологом в КНП Первомайська ЦРЛ з 20.01.2014р. до 31.03.2020р.

31.03.2020 його як лікаря акушера-гінеколога денного стаціонару поліклінічного відділення та відділення профілактичних медичних оглядів було звільнено у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, відповідно п.1 ст.40 КЗпП України наказом №50-ос від 16.03.20р. (підстава наказ головного лікаря №115 від 16.03.20р.).

Позивач вказує, що його становище (робоче місце, графік роботи) як працівника лікарні різко погіршилось влітку 2018р.. Він був змушений відстоювати свої права на рівні лікарні. В результаті ОСОБА_2 став йому погрожувати, в наслідок чого, ним були направленні численні скарги на дії головного лікаря.

07.11.2018 з грубими порушеннями трудового законодавства, що підтверджено довідкою Департаменту охорони здоров`я ХОДА від 11.10.2019р., було складено наказ №276 «Про адміністративне стягнення», в якому йому за невиконання своїх функціональних обов`язків, некоректну поведінку, порушення трудової дисципліни оголошено догану. Під грубим тиском, залякуванням незаконним звільненням в той же день з боку головного лікаря ОСОБА_2 , районного акушера-гінеколога ОСОБА_3 він був змушений дати згоду на перевід його з 0,75 ставки посади лікаря акушера-гінеколога жіночої консультації на 0,5 ставки лікаря акушера-гінеколога денного стаціонару поліклініки та 0,25 ставки лікаря акушера-гінеколога відділення профоглядів поліклініки.

03.02.2020 він звернувся зі зверненням про наявність вакантних посад в лікарні, ОСОБА_2 надав відповідь від 07.02.2020 за №01-18/185, в якій підтверджує наявність 2,25 вакантних посад для чергувань в акушерсько-гінекологічному відділенні ЦРЛ та своє оціночне судження його професійних навичок для несення таких чергувань.

Таким чином, позивач зазначає, щоб звільнити його ОСОБА_2 фактично застосував не лише п.1, а і незаконно п.2 статті 40 КЗпП України. ОСОБА_2 не мав повноважень визначати профнепридатність, навіть не намагався створити атестаційну комісію. Крім того, в лікарні були передбачені з 1 квітня лікарські ставки іншого профілю відповідно до законтрактованих з Національною службою здоров`я медичних пакетів гарантованих державою медичних послуг. Але цього йому запропоновано не було, а було запропоновано іншим лікарям зверху ставки, не у відповідності до їх профілю.

Позивач зазначає, що за 5 років відчергував близько 180 разів, нарікань, доган з боку адміністрації лікарні та керівництва акушерсько-гінекологічної служби стосовно роботи черговим лікарем, скарг з боку вагітних, роділль, породілль, гінекологічних хворих не мав. Ускладнень, випадків каліцтва, інвалідізації жінок, дітей так само не мав.

Таким чином позивач зазначає, що ОСОБА_2 навмисно, свідомо створював умови, щоб він самостійно звільнився, його трудові права системно порушувались протягом тривалого часу. Тому, оскільки у ОСОБА_2 , на думку позивача, не було законних підстав для його звільнення з роботи, крім корисних мотивів та бажання помститися, він просить позов задовольнити.

20.05.2020 року відповідно до ухвали позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у порядку загального позовного провадження.

08.07.2020 відповідно до ухвали суду клопотання позивача про витребування доказів у КНП Первомайська ЦРЛ задоволено.

08.07.2020 відповідно до ухвали суду позивачу відмовлено у вимозі про призначення експертизи та передання позову для експертного висновку в Міністерство охорони здоров`я України.

08.07.020 відповідно до ухвали суду строк підготовчого провадження по у цивільній справі продовжено на 30 днів.

23.07.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, який було прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи надані відповідачем письмові докази. Щодо вимоги визнати дії відповідача як системне порушення трудових прав позивача, визнати звільнення відповідача з роботи позивача незаконним, як з мотивів особистої неприязні з метою помсти, відповідач вважає її такою, що є безпідставною та необґрунтованою у зв`язку з наступним. 03.03.2020 позивач з`явився до відділу кадрів, де йому було запропоновано вільні посади, начальник відділу кадрів вголос зачитала позивачу перелік посад та запропонувала письмово надати згоду на переведення на одну з них або письмово відмовитись. Позивач відмовився підписувати лист, сказав, що прийде о 13 год. 00 хв., але в зазначений час не з`явився, про що складено відповідний акт. Відповідач зазначає, що при звільненні позивача не мав згоди запропонувати йому іншу роботу в лікарні на посаді лікаря, оскільки в лікарні як на момент звільнення так і до теперішнього часу відсутні вільні посади, що відповідають професії , кваліфікації чи спеціальності позивача. Крім того, у КНПП Первомайська ЦРЛ при звільненні позивача були інші вакантні посади, але позивач не надав згоду на переведення.

На думку відповідача, позивач безпідставно звинувачує його та інших працівників лікарні у протиправних діях проти нього, скільки позивач порушував трудову дисципліну, за що до нього було застосовано адміністративне стягнення, що підтверджується копією наказу від 07.11.2018 року.

На підставі заяви позивача від 08 січня 2014 року про прийняття на роботу наказом №8-ос від 15 січня 2014 позивач був прийнятий на посаду лікаря-акушера-гінеколога денного стаціонару поліклінічного відділення на 0,5 ставки з 20 січня 2014 року та до відділення по проведенню профілактичних медичних оглядів на посаду лікаря-акушера-гінеколога на 0,25 ставки.

Наказом № 135-ос від 02 серпня 2014 року позивач переведений на 0,5 ставки лікаря- акушера-гінеколога денного стаціонару з 04 серпня 2014 року.

Наказом № 205-ос від 01 грудня 2014 року позивача переведено на 0,5 ставки лікаря- акушера-гінеколога жіночої консультації та на 0,5 ставки лікаря-акушера-гінеколога денного стаціонару з 02 грудня 2014 року на підставі заяви позивача.

Наказом № 217-ос від 18 грудня 2014 року позивача переведено на 0,75 ставки лікаря- акушера-гінеколога жіночої консультації з 01 січня 2015 року на підставі заяви позивача.

Наказом № 115-ос від 01 серпня 2016 року позивача переведено на 0,75 ставки лікаря- акушера-гінеколога жіночої консультації та на 0,25 ставки лікаря-акушера-гінеколога денного стаціонару з 01 серпня 2016 року на підставі заяви позивача.

Наказом № 163-ос від 01 листопада 2016 року позивача переведено на 0,75 ставки лікаря- акушера-гінеколога жіночої консультації з 17 листопада 2016 року на підставі заяви позивача.

Наказом № 211-ос від 09 листопада 2018 року позивача переведено на 0,5 ставки лікаря- акушера-гінеколога денного стаціонару та на 0,25 ставки лікаря-акушера-гінеколога відділення профмедоглядів з 12 листопада 2018 року на підставі заяви позивача.

Наказом № 50-ос від 16 березня 2020 року позивача звільнено з посади лікаря-акушера- гінеколога денного стаціонару та з посади лікаря-акушера-гінеколога відділення профмедоглядів з 31 березня 2020 року, у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до наказу № 287 від 25 лютого 2019 року наказом головного лікаря КНП Первомайська ЦРЛ, у зв`язку з проведенням реформи охорони здоров`я України, а саме реформи вторинної ланки, яка розпочнеться 01 квітня 2020 року, з метою оптимізації штатного розкладу лікарні, реорганізації відділень, які надають медичні послуги, що не будуть оплачуватися Національною службою здоров`я України, проведенням скорочення чисельності та штату працівників, створено комісію по визначенню переважного права по залишенню на роботі працівників.

Начальником відділу кадрів була складена порівняльна таблиця з визначення осіб які мають переважне право залишення на роботі (за спеціальністю акушерство і гінекологія).

27 грудня 2019 року було видано накази №304, 305 щодо скорочення ліжко-місць та посад.

27 грудня 2019 року, він звернувся до голови профспілкового комітету КНП Первомайська ЦРЛ ОСОБА_4 , щодо проведення консультації стосовно заходів щодо несприятливих наслідків звільнення та зведення їх до мінімуму та надано подання для надання згоди на звільнення працівників.

08 січня 2020 року на засіданні профспілкового комітету КНП Первомайська ЦРЛ надано згоду на звільнення працівників, що підтверджується копією витягу з протоколу № 72 засідання профспілкового комітету, в тому числі позивача.

13 січня 2020 року, позивачу ОСОБА_1 було надано попередження про звільнення та повідомлено, що на даний час в лікарні відсутні посади лікарів, які можуть підійти позивачу, але запропоновано 4 посади які не є лікарськими.

Також на ім`я головного лікаря в листопаді 2018 року надійшло колективне звернення працівників жіночої консультації щодо поведінки позивача.

Крім того, завідувачем жіночої консультації була проведена оцінка надання амбулаторної акушерсько-гінекологічної допомоги в жіночій консультації за 2018 рік. За результатами оцінки встановлено, що позивачем не проведено жодної маніпуляції та малого оперативного втручання.

В 2019 році КНП Первомайська ЦРЛ отримано чисельні відмови пацієнтів від лікування під наглядом позивача.

Відповідач також зазначив, що позивач працюючи лікарем не дотримувався форми ведення медичної документації, а саме форми первинної облікової документації № 039/о затвердженої Наказом МОЗ № 527 від 28.07.2014 року, оскільки пацієнти були змушені записуватися до нього на будь - яких аркушах.

На підставі вищевикладеного відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

14.08.2020 відповідно до ухвали суду у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення КНП Первомайська ЦРЛ у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача відмовлено, закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити повністю на підставі викладеного у позові та письмових поясненнях. Також у заяві від 13.08.2020 зазначив, що вважав та вважає відповідачем по справі саме головного лікаря ОСОБА_2 .

Відповідач надав до суду заяву з проханням проводити судове засідання без фіксування технічними засобами, у задоволенні позову відмовити.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що наказом №8-ос від 15 січня 2014 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду лікаря-акушера-гінеколога денного стаціонару поліклінічного відділення на 0,5 ставки з 20 січня 2014 року та до відділення по проведенню профілактичних медичних оглядів на посаду лікаря-акушера-гінеколога на 0,25 ставки.

Наказом № 135-ос від 02 серпня 2014 року ОСОБА_1 переведений на 0,5 ставки лікаря- акушера-гінеколога денного стаціонару з 04 серпня 2014 року.

Наказом № 205-ос від 01 грудня 2014 року ОСОБА_1 переведено на 0,5 ставки лікаря- акушера-гінеколога жіночої консультації та на 0,5 ставки лікаря-акушера-гінеколога денного стаціонару з 02 грудня 2014 року на підставі його заяви.

Наказом № 217-ос від 18 грудня 2014 року ОСОБА_1 переведено на 0,75 ставки лікаря- акушера-гінеколога жіночої консультації з 01 січня 2015 року на підставі його заяви.

Наказом № 115-ос від 01 серпня 2016 року ОСОБА_1 переведено на 0,75 ставки лікаря- акушера-гінеколога жіночої консультації та на 0,25 ставки лікаря-акушера-гінеколога денного стаціонару з 01 серпня 2016 року на підставі його заяви.

Наказом № 163-ос від 01 листопада 2016 року позивача ОСОБА_1 переведено на 0,75 ставки лікаря- акушера-гінеколога жіночої консультації з 17 листопада 2016 року на підставі його заяви.

Наказом № 211-ос від 09 листопада 2018 року ОСОБА_1 переведено на 0,5 ставки лікаря- акушера-гінеколога денного стаціонару та на 0,25 ставки лікаря-акушера-гінеколога відділення профмедоглядів з 12 листопада 2018 року на підставі його заяви.

Наказом № 50-ос від 16 березня 2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади лікаря-акушера- гінеколога денного стаціонару та з посади лікаря-акушера-гінеколога відділення профмедоглядів з 31 березня 2020 року, у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.

В своїх позовних вимогах позивач просив визнати його звільнення з роботи незаконним та поновити на роботі лікаря акушера-гінеколога в КНП Первомайська ЦРЛ.

Частинами 1-3 статті 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір визначається як угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою.

Суд зазначає, що суб`єктами індивідуальних трудових спорів є працівник та роботодавець. Працівник це фізична особа, яка виконує працю. Роботодавець це юридична особа, фізична особа-підприємець або фізична особа, яка використовує найману працю за трудовим договором або має використовувати таку працю за трудовим договором. Належною стороною індивідуального трудового спору є саме роботодавець і не може бути посадова особа юридичної особи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що головний лікар ОСОБА_2 не є належним відповідачем в індивідуальному трудовому спорі по справі, що розглядається, оскільки є посадовою особою.

Листом від 07.07.2020 з посиланням на п.п. 3,4 ч.5 ст. 12 ЦПК України, суд роз`яснював позивачу про його право на залучення юридичної особи КНП Первомайська ЦРЛ в якості відповідача по справі. (а.с. 179 т.1 )

В листі від 13.08.2020 позивач зазначив, що вважає належним відповідачем за його позовом саме головного лікаря ОСОБА_2 .

Оскільки позивач наполягає на тому, що за вимогами які є предметом розгляду по цій справі є саме головний лікар ОСОБА_2 , а також просив провести судовий розгляд без його участі, при цьому клопотання про заміну неналежного відповідача не заявляв, то ці обставини унеможливлюють вирішення спору по суті позовних вимог.

Таким чином, суд на цій підставі дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 76-81, 89 , 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до головного лікаря КНП Первомайська ЦРЛ Панаріна Івана Івановича про незаконне звільнення та поновлення на роботі відмовити.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасника справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст судового рішення складено 25.09.2020 року.

Позивач - ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 )

Відповідач - головний лікарь КНП " Первомайська ЦРЛ" Панарін Іван Іванович (адреса: 64100, Харківська область, м. Первомайський, вул. Світанкова, 3)

Головуючий: