Справа № 456/166/17 Головуючий у 1 інстанції: Янко Б.Я.
Провадження № 22-ц/811/1121/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Жукровської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 червня 2017 року в складі судді Янка Б.Я. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановила:

У січні 2017 року позивач ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

В обґрунтування вимог покликався на те, що відповідно до укладеного договору №3889-048/08Р від 08.08.2008 року ОСОБА_3 отримав в ПАТ КБ «Правекс-банк» кредит у розмірі 24377,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,99%.

18 квітня 2012 року укладено договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору №3889-007/12Р, згідно якого сторони домовилися внести наступні зміни: змінити валюту зобов`язання за кредитним договором з іноземної валюти долар США на національну валюту грн.; змінити відсотки за користування кредитом в розмірі 15,99% річних; змінити номер кредитного договору з 3889-048/08Р на 3889-007/12Р. Відповідно з вищевикладеними змінами загальна сума кредиту в національній валюті станом на 18 квітня 2012 року складала 150176, 94 грн..

Також 18.04.2012 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 укладено договори поруки №3889-007/12Р, відповідно до умов якого останній поручився перед банком за належне виконання ОСОБА_3 взятих на себе кредитних зобов`язань.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі встановленому кредитним договором.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

Оскаржуваним заочним рішенням Стрийського міськрайонного Львівської області від 02 червня 2017 року позов задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором №3889-007/12Р від 08.08.2008 у розмірі 217 775 гривень 02 копійки.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» судовий збір в розмірі 3266 гривень 63 копійок.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 грудня 2017 року замінено сторону, а саме кредитора у справі Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Марочканич Михайла Олексійовича про перегляд заочного рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 2.06.2017 року по цивільній справі № 456/166/17 за позовом ПАТ КБ«Правекс Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочне рішення оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , вважає рішення необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права.

Звертає увагу, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не врахував, що договір поруки, укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 , припинений.

На переконання апелянта, починаючи з червня 2012 року у позивача виникло право звернутися з вимогою до відповідача ОСОБА_1 щодо виконання зобов`язань боржника ОСОБА_3 , оскільки відповідно до розрахунку заборгованість позичальника виникла з 01 червня 2012 року.

Апелянт вважає, що строк виконання основого зобов`язання, визначеного у кредитному договорі, настав з червня 2012 року та завершився у лютому 2016 року, однак позивач звернувся до суду 20.01.2017 року, тобто після спливу 6-місячного терміну.

Таким чином, на момент пред`явлення позову порука відповідача ОСОБА_1 перед позивачем припинилася.

Просить скасувати заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 червня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Учасники справи представник позивача АТ КБ «Правекс-Банк» та представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток офіційну електронну адресу (а.с. 232-233), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 викликалися в судове засідання та не з`явилися, повідомлення про вручення судової повістки повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 229-231).

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Зважаючи на те, що апелянт ОСОБА_2 оскаржує рішення суду лише в частині задоволення вимог про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 , колегія суддів, враховуючи вимоги ст. 367 ЦПК України, законність оскаржуваного рішення в іншій частині не перевіряє.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ Правекс-Банк» суд першої інстанції виходив з того, що банком на підтвердження позовних вимог подано розрахунок заборгованості, в якому відображено всі операції щодо отримання позичальником ОСОБА_3 кредиту, вичерпну інформацію про отримання коштів позичальником та наявність заборгованості, а також Договір поруки, поручителем у якому виступає ОСОБА_1 , при цьому відповідачами не подано жодного доказу на спростування розрахунку, поданого позивачем, та належного виконання зобов`язань за договором, тому суд вважав, що є всі підстави стягнути з відповідачів заборгованість, яка станом на 18.10.2016 року становить 217775,02 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 серпня 2008 року між АКБ «Правекс-банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №3889-048/08Р, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 24377,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,99% річних, з кінцевим терміном погашення 08.08.2015 року.

Крім цього, 18 квітня 2012 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_3 , укладено договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору №3889-048/08Р від 08.08.2008, згідно із умовами якого сторони домовилися внести зміни про наступне: змінити валюту зобов`язання за кредитним договором з іноземної валюти долар США на національну валюту гривня, шляхом перерахунку за курсом 8,033 гривень за 1 долар США, переведено залишок суми кредиту 18695 доларів США в гривню, яка станом на дату укладення цього договору становить 150176 грн 94 коп.; змінити відсотки за користування кредитом в розмірі 15,99% річних; змінити номер кредитного договору з 3889-048/08Р на 3889-007/12Р.

Згідно із п. 1.2 кредит надається позичальникові строком з 08 серпня 2008 року по 08 серпня 2015 року.

З метою забезпечення взятих ОСОБА_3 кредитних зобов`язань, цього ж дня 18.04.2012 року між ПАТ КБ «Правекс-банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки №3889-007/12Р, відповідно до умов якого останній поручився перед банком за належне виконання ОСОБА_3 кредитних зобов`язань за договором №3889-007/12Р від 18.04.2012 року.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

ПАТ «Правекс-Банк» свої зобов`язання за кредитним договором № №3889-048/08Р від 08 серпня 2008 року виконав, надавши позичальнику ОСОБА_3 кредит у розмірі 24377 доларів США, що визнається сторонами по справі, відтак не підлягає доказуванню в силу приписів ч. 1 ст. 82 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Разом з тим, в порушення умов п.п. 4.4., 4.5, 4.6, 4.8. кредитного договору, взяті на себе обов`язки щодо своєчасної сплати суми кредиту та процентів, позичальник ОСОБА_3 не виконав.

Згідно із наданим розрахунком станом на 18.10.2016 року заборгованість за кредитним договором №3889-007/12Р від 08.08.2008 року складає 217775,02 грн., з яких 150176, 94 грн. кредит, 67598,08 грн. проценти.

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред"явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно із умовами договору поруки від 18 квітня 2012 року, укладеного з поручителем ОСОБА_1 , цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 08 серпня 2018 року.

З врахуванням того, що з позовом ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернувся одночасно до позичальника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_1 20.01.2017, тобто до закінчення строку, встановленого у договорі поруки (08.08.2018 року), відтак станом на день звернення позивача до суду з позовом по даній справі порука ОСОБА_1 не припинилася.

Доводи апелянта про те, що починаючи з червня 2012 року у позивача виникло право звернутися з вимогою до відповідача ОСОБА_1 щодо виконання зобов`язань боржника ОСОБА_3 , оскільки відповідно до розрахунку заборгованість позичальника виникла з 01 червня 2012 року, не дають підстав для висновку про припинення поруки, оскільки відповідно до п. 9.1. кредитного договору №3889-007/12Р від 08.08.2008 року банк має право, а не обов`язок, достроково припинити строк користування кредитом та вимагати погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі з підстав, визначених у п.п. 9.1.1.-9.1.11, при цьому банк таким право не скористався, а лише після закінчення строку дії кредитного договору звернувся до суду з позовною вимогою про солідарне стягнення заборгованості з позичальника та поручителя.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, щорозглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2020 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк