Ухвала

22 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 554/4580/20

провадження № 61-13206ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 27 липня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, суб`єкт оскарження: державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми),

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у

м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ягуніної О. В. В обґрунтування скарги зазначав, що надав державному виконавцю Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Ягуніній О. В. документи про добровільну сплату грошових коштів на утримання дитини шляхом перерахування грошових коштів на власний рахунок, який був відкритий ним в публічному акціонерному товаристві «ПриватБанк» на її ім`я. Згодом він звернувся з письмовою заявою щодо визнання сплачених ним коштів на утримання дитини, повторно надавши підтвердження їх оплати 15 квітня 2020 року, однак 25 квітня 2020 року на його адресу надійшов лист з постановами про його обмеження у праві виїзду за межі України; про обмеження користуватися транспортним засобом; про обмеження володіння зброєю; про обмеження в полюванні з викликом до приватного виконавця на 15 травня 2020 року, де вказано, що борг по сплаті аліментів становив 13 259 грн 82 коп. За наведених обставин, просив визнати сплачені грошові кошти на картку дочки за період серпень, вересень, жовтень 2019 року такими, що сплачені на утримання дитини (аліменти).

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 09 червня 2020 року скаргу ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, суб`єкт оскарження: державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), задоволено. Зобов`язано державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) здійснити розрахунок розміру аліментів (ВП № 59808590) та врахувати сплачені, відповідно банківської виписки, грошові кошти - аліменти за серпень, вересень та жовтень 2019 року.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 27 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 09 червня 2020 року скасовано. Ухвалено у справі нове рішення. У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, суб`єкт оскарження: державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), відмовлено.

02 вересня 2020 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу (надійшла 04 вересня 2020 року) на постанову Полтавського апеляційного суду від 27 липня 2020 року, у якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, виходячи з наступних підстав.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень, лише у тих випадках, коли таке оскарження

є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених

у цій же статті ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 оскаржує судове рішення суду апеляційної інстанції в частині необхідності здійснення перерахунку сплачених аліментів за серпень, вересень та жовтень 2019 року відповідно банківської виписки.

Таким чином, зазначена справа є малозначною відповідно до наведених приписів ЦПК України.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України

суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду

від 27 липня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, суб`єкт оскарження: державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович