У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.09.2020 Справа №607/8223/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Мотиль Б.І.

представника відділу ДВС Кузюк С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі подання старшого державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кузюк С.О. про примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кузюк С.О. звернулася в суд із поданням, у якому просить вирішити питання про примусове проникнення у будинок АДРЕСА_1 .

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні у Тернопільському районному відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження АСВП №62886899 з примусового виконання виконавчого листа №607/8223/20, виданого 16 липня 2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 суму неповернутого боргу в розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США. Добровільно боржник рішення суду не виконує.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

У судовому засіданні старший державний виконавець Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кузюк С.О. подання підтримала.

Дослідивши та оцінивши зібрані докази у справі, суд встановив наступні обставини

25 серпня 2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №607/8223/20 про стягнення з стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 суму неповернутого боргу в розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США, 2 651 (дві тисячі шістсот п`ятдесят одну) грн. 59 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд.

25 серпня 2020 року старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кузик С.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62886899 з примусового виконання виконавчого листа №607/8223/20 від 25.08.2020 р.

Повідомлення про вручення боржнику ОСОБА_1 вищевказаної постанови при матеріалах справи відсутні.

Також, 25.08.2020 р. старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кузюк С.О. винесено постанову про арешт майна боржника.

25.08.2020 р. державним виконавцем зроблено запити в реєструючі органи та, згідно отриманих відповідей, ОСОБА_1 за трудовим та цивільно-правовим договором не працює, пенсії не отримує, на обліку в органах ДФС не перебуває.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на ? нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 221431178 від 25.08.2020 встановлено, що за боржником зареєстрована земельна ділянка кадастровий номер: :02:001:1789, що знаходиться за адресою Тернопільська область, Тернопільський район, с. Великі Гаї та згідно обтяження № 37634543 на майно боржника, а саме: 7/20 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 накладено арешт.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру МВС України щодо зареєстрованих за ОСОБА_1 транспортних засобів від 25.08.2020 р., за боржником зареєстровано транспортні засоби, а саме: 1) RENAULT KANGOO, 2005 рік виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 ; 2) TOYOTA COROLLA, 1998 рік виробництва, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 .

26.08.2020 р. старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кузюк С.О. винесено постанову про розшук майна боржника, зокрема вказаних транспортних засобів.

28.08.2020 р. вчинено вимогу на примусове виконання рішення суду на 03.09.2020 р., та направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією до відома та виконання.

Однак, докази отримання даної вимоги боржником ОСОБА_1 при матеріалах справи відсутні.

03.09.2020 р. старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кузюк С.О. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до виконання Тернопільскому об`єднаному управлінні ПФУ Тернопільської області.

Виходом державного виконавця за місцем виконання, а саме: АДРЕСА_1 , встановлено, що боржник який був належним чином повідомлений про час і місце проведення виконавчих дій на вимогу державного виконавця не з`явився, на стукіт у двері не відреагував у зв`язку із чим провести виконавчі дії спрямовані на фактичне повне виконання рішення суду виявилося неможливо, про що складено акт державного виконавця від 03.09.2020 р.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час здійснення виконавчого провадження, серед іншого, виконавець має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Частиною 1 статті 439 ЦПК України встановлено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Однак, при матеріалах даного подання та в його обґрунтуваннях відсутні відомості та письмові докази про те, кому належать інші 13/20 частин житлове приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у яке державний виконавець просить надати дозвіл на проникнення, та хто зареєстрований за даною адресою.

При матеріалах подання відсутні докази того, що боржник ОСОБА_1 повідомлений про наявність виконавчого провадження та про намір державного виконавця здійснювати виконавчі дії з приводу виконання рішення суду.

Крім цього, матеріали подання не містять доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 свідомо та умисно перешкоджає державному виконавцю проведенню вказаних виконавчих дій, не даючи доступу до належної йому частини житлового приміщення.

Акт про вихід державного виконавця для проведення виконавчих дій, наданий державним виконавцем не свідчать про ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду, оскільки складений одноособово, у ньому відсутні підписи стягувача та понятих.

Інших доказів в підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 перешкоджає у здійсненні державним виконавцем виконавчих дій, та, зокрема, доказів стосовно того, що ним чиняться перешкоди у доступі державному виконавцю до його житла, якими, на переконання суду, можуть бути документи, що підтверджують факт не допуску державного виконавця до житла чи іншого володіння особи - акти державного виконавця за участю понятих, виклики, які скеровувалися боржнику, про явку до державного виконавця, копії повідомлень про вручення зазначених документів боржнику, письмові пояснення боржника, відомості про те, що боржник користується зазначеним вище житлом та фактично у ньому проживає, чи з членами родини, в цьому помешканні зберігаються його власні речі, державним виконавцем до подання не додано, та не надано доказів того, що державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів.

Таким чином, наведене також може свідчити про необізнаність боржника по вчиненню щодо неї виконавчих дій, оскільки матеріали справи не містять жодного повідомлення, яке йому було вручено особисто.

Відтак, судом не встановлено підстав для проникнення до зазначеного житла.

Крім цього, судом, взято до уваги конституційне право особи, закріплене ст. 30 Конституції України, згідно якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

При цьому, питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Примусове проникнення до житла людини є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки пов`язане з обмеженням конституційного права людини на недоторканість житла чи іншого володіння.

Таким чином, при вирішенні подання про надання дозволу на примусове проникнення до володіння боржника суд має переконатися, що боржник злісно та свідомо перешкоджає державному виконавцю у вчиненні виконавчих дій з метою опису та арешту майна, чим порушує права стягувача.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, розглянувши матеріали подання, вважає, що воно до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 259, 260, 261, 269, 352-354, 439 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кузюк С.О. про примусове проникнення до житлового приміщення боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан