Справа № 456/4209/19
Провадження № 2/456/378/2020
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

10 серпня 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Панилик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Стрию цивільну справу №456/4209/19 за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, -

встановив:

Позивач ОСОБА_3 , звернулась в суд із позовом про усунення перешкод в користуванні майна, зокрема належному їй житловому будинку АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням .

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . 1/4 будинку з господарськими будівлями належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.09.1980 року. 3/4 будинку з господарськими будівлями - на підставі договору дарування від 28.04.2017 року. ОСОБА_2 , її двоюрідний брат. В 2006 році він попросив тимчасово зареєструвати його місце проживання в належному їй будинку для виготовлення документів. Обіцяв через пів року добровільно знятись з реєстрації. Ні до дня реєстрації 07.03.2006 року, ні після того ОСОБА_2 , не проживав в даному будинку, не ніс витрати на його утримання. Факт не проживання відповідача в буднику АДРЕСА_1 підтверджується актом обстеження від 18.10.2019 року та письмовими заявами сусідів. Фактично ОСОБА_2 проживає в м.Стрию, у квартирі яка належить йому на праві спільної часткової власності в порядку спадкування. Не зважаючи на їхню домовленість, відповідач по сьогоднішній день зареєстрований в її будинку і добровільно не хоче подати заяву про зняття з реєстрації місця проживання. Позивач неодноразово зверталася до нього з цим проханням, але він ніяк не реагував на це, а тепер уникає спілкування з нею. Реєстрація місця проживання родича, який фактично не проживає за даною адресою, створює незручності, як власнику будинку. Відповідач постійно оформляє кредитні договори, позики не повертає, а потім на її адресу приходять листи-вимоги від кредиторів. Тому за захистом своїх прав змушена звертатися до суду.

Позивач в судове засідання не з?явився, однак її представник подала до суду заяву згідно якої просила розгляд справи проводити за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити, проти прийняття заочного рішення не заперечила.

Відповідач у судове засідання не з?явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення на веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав, відзиву не надав,

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 280 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з?явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про право на спадщину від 28.09.1989р., витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.04.2017р., та 28.04.2017р., ОСОБА_3 є власником житлового будинку у АДРЕСА_1 (колишня адреса АДРЕСА_2 ).

Відповідач по справі є двоюрідним братом.

Згідно копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають по АДРЕСА_2 , вбачається, що в даному будинку зареєстровані: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 .

Згідно акту встановлення місця проживання ОСОБА_2 , від 18.10.2019р., складених комісією у складі депутата та сусідів, затверджений сільським головою, вбачається ОСОБА_2 , фактично не проживає більше 20 років у житловому будинку власником якого є ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.10.2019р., вбачається, що ОСОБА_2 , належить на праві власності Ѕ частина квартири на АДРЕСА_3 .

Згідно ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

З матеріалів справи вбачається, що в будинку позивача зареєстрований відповідач, якого позивач просить визнати таким, що втратив право на користування житлом, який вже тривалий час в ньому не проживає, фактичне місце проживання його невідоме.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зважаючи на наведене позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.7, 10, 12, 13, 18, 76-82, 133, 141, 244, 245, 259, 263-268, 280 ЦПК України, ст.ст.317, 319, 391, 405 ЦК України суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Суддя Р. Т. Шрамко