гСправа № 358/1681/19 Провадження № 2/358/78/20
25 вересня 2020 року м. Богуслав
Богуславський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді Кіхтенка С.О.,
секретаря судового засідання Давиденко М.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Бранепільської сільської ради Богуславського району про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 та зняти її з реєстраційного обліку.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому зареєстрована відповідачка, яка без поважних причин за місцем реєстрації не проживає та з 12 жовтня 2018 року, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не приймає, тому це є перешкодою для реалізації нею права користування і розпорядження своїм майном.
Посилаючись на положення ст.ст. 15, 317, 319, 391, 405 ЦК України позивач просить задовольнити її вимоги.
Представник позивача ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує і не заперечує проти постановлення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася і не повідомила суд про причини своєї неявки, хоч належним чином булла повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивачці на підставі договору дарування житлового будинку від 23.11.2006 року належить житловий будинок АДРЕСА_1 .
Право власності ОСОБА_1 зареєстровано у Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації 13.01.2007 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.
Із довідки про склад сім`ї вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована у будинку позивачки, однак не проживає.
Із актів обстеження житлово-побутових умов від 27 червня 2019 року, 23 серпня 2019 року та 09 жовтня 2019 року складених депутатом Бранепільської сільської ради та сусідів вбачається, що відповідач за місцем реєстрації не проживала жодного дня із моменту реєстрації.
У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї та інших осіб.
Аналогічне правило міститься в статті 150 ЖК Української РСР, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Пунктом 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року передбачено, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
У зв`язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.
Згідно ст.. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем не існує. Відповідач більше двох років у будинку не проживає та не заявляється, її особисті речі відсутні.
Відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 246, 263, 264, 265, 280, 282, 289 ЦПК України, ст. ст. 15, 383, 391, 405 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 , зі зняттям з реєстраційного обліку.
Судове рішення є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання, відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Київського апеляційного суду в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий: суддя С. О. Кіхтенко