Головуючий у І інстанції Мазур Ю.Ю.
Провадження № 22-ц/824/9538/2020 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С.,Поливач Л.Д.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалусудді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересованаособа: Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якійпросив встановити факт реєстраціїйого місця проживання у період з 10.06.1994 по 01.04.2000 рокуу квартирі (кімнаті, блоку) № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , який необхідний йому для приватизації квартири АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року у відкритті провадження відмовлено на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право.

Не погоджуючись з ухвалою про відмову у відкритті провадження, заявник ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Обгрунтовуючи скаргу, ОСОБА_1 посилався на те, що від встановлення факту, про який йдеться у заяві, залежить виникнення, зміна та/або припинення його особистих майнових прав і це не пов`язано із спором про право.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат Любивець П.В., подану апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення з викладених у ній підстав

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги та скасування ухвали, виходячи з наступного.

Із змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 просив встановити факт реєстрації його місця проживання у період з 10.06.1994 по 01.04.2000 року у квартирі (кімнаті, блоку) № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 з метою повторного звернення до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою та повним пакетом документів для здійснення приватизації квартири АДРЕСА_2 .

Частиною 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч. 1 ст. 315 ЦПК України, який не є вичерпним.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що суттєвою ознакою окремого провадження є безспірність розгляду справи. При цьому, суд, розглядаючи заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, не встановлює нових фактів, а лише підтверджує наявність або відсутність таких фактів у разі неможливості заявником одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт.

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що із заяви та характеру правовідносин вбачається спір про право, оскільки даний факт згідно змісту заяви може оспорюватись та не визнаватись заінтересованою особою, а тому має бути доведений в порядку позовного провадження.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

За приписами ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 1 постанови № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, поняття "спір про право" пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

Із змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, щовстановлення факту, що має юридичне значення, необхідне йому для приватизації квартири АДРЕСА_2 , яка не може бути проведена в зв`язку із відсутністю у нього довідки, що підтверджує його місце проживання та реєстрації у період з 10.06.1994 по 01.04.2000 року у квартирі (кімнаті, блоку) № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 . Отримати таку довідку в будь-який інший, крім судового, спосіб заявник позбавлений можливості.

Висновок суду про те, що із змісту заяви та характеру спірних правовідносин вбачається спір про право, оскільки даний факт згідно змісту заяви може оспорюватись та не визнаватись заінтересованою особою, є припущенням, яке не ґрунтується на матеріалах справи, в яких відсутні докази того, що заінтересована особа - Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація, порушує, оспорює або не визнає права заявника. Зокрема, з листа Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації №085/26-534 від 09.09.2019 року (а.с.4) вбачається, що заявнику роз`яснено порядок приватизації та зазначено про відсутність у поданих ним документах довідки про реєстрацію, про участь в приватизації та про невикористання житлових чеків за період з 10.06.1994 по 01.04.2000 року. При цьому зазначено, що після надання вищезазначених документів відділ повторно розгляне звернення заявника щодо видачі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Таким чином, даних, які б свідчили про те, що заінтересована особа оспорює або не визнає права заявника на момент відкриття провадження у справі немає, в зв`язку із чим висновок суду про відмову у відкритті провадження з підстав, передбачених ч. 4 ст. 315 ЦПК України, є необґрунтованим та передчасним.

При цьому, колегія суддів зауважує, що в подальшому суд не позбавлений можливості залишити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, без розгляду, за умови встановлення судом по справі спору про право (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки Голосіївським районним судом м. Києва ухвалу від 19 лютого 2020 року постановлено з порушенням норм процесуального права, зокрема ч. 4 ст. 315 ЦПК України, ухвала підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст.379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу суддіГолосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року про відмову у відкритті провадження - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий :

Судді: