РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року

м. Рівне

Справа № 564/3325/19

Провадження № 22-ц/4815/244/20

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Левчук В.В.

Рівненський апеляційний суд :

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючий Боймиструк С.В.

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.,

з участю: адвокат Волошина В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 18 грудня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Також, позивачем подано заяву в якій просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житлову квартиру, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 301700 гривень. Вказує, що ОСОБА_2 заявила останньому про те, що не має наміру повертати борг і належну їй квартиру в рахунок боргу віддати не може, оскільки має на неї інші плани, на будь-які контакти із заявником перестала виходити, а від спільних знайомих заявник дізнався, що ОСОБА_2 має намір відчужити квартиру з метою ухилення від зобов`язання повернути борг. У зв`язку з цим заявник вважає, що на даний час існує реальна загроза невиконання рішення суду, у випадку задоволення його позову, оскільки відповідач не матиме майна за рахунок якого можливо буде виконати зобов`язання.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 18 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає її постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 301700 гривень. При укладенні договорів позики відповідачка гарантувала повернення коштів саме за рахунок нерухомого майна, відносно якого він просить вжити заходів забезпечення позову. Вважає, що на даний час існує реальна загроза тому, що у випадку задоволення позову про стягнення боргу виконати вказане рішення суду буде неможливо через відсутність майна на яке можливо звернути стягнення.

Вказує, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки тим, обставинам, що відображені у заяві про забезпечення позову, зокрема тій обставині, що відповідачка відмовляється повертати борг, іншого майна окрім того на яке позивач просить накласти арешт відповідачка немає.

Також зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що позивачем надано достатньо доказів, що майно на яке необхідно накласти арешт належить відповідачці та вона ухиляється від виконання свого обов`язку, у зв`язку із чим навіть позитивне рішення буде непотрібне, оскільки не буде можливості отримати борг з відповідача.

З цих підстав, просив скасувати ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 18 грудня 2019 року та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві, представник ОСОБА_2 адвокат Волошин Л.С. вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою, апеляційну скаргу не визнає, заперечує проти неї.

Вказує, що позивач просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , однак ОСОБА_2 не є власницею даної квартири.

Зазначає, що з урахуванням того, що арешт можна накласти на майно, яке належить на праві власності відповідачці, законні підстави для накладення арешту на майно відсутні.

З огляду на наведене просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Адвокат Волошина В.С. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоч завчасно були повідомлені про час і місце розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не подали, а тому колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи за їх відсутності в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для цього та не доведення їх заявником.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Як роз`яснено п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, станом на 19.02.2020 за параметрами запиту " ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 " нерухоме майно відсутнє.

ОСОБА_1 з заявою про накладення арешту на все належне ОСОБА_2 майно не звертався, а доказів про належність їй нерухомого майна - кв. АДРЕСА_2 не підтвердилась.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не впливають на їх правильність.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування ухвали суду, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 367, 368, 371, п.1. ч.1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384, ст. 389, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Костопільського районного суду Рівненської області від 18 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 05 березня 2020 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків