Справа № 159/4034/19
Провадження № 2/159/51/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Логвинюк І.М.,

при секретарі судових засідань Щесюк Н.Й.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Філончук Н.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної часткової власності на житловий будинок та перерозподіл часток його співвласників, з виділом в натурі як самостійної ізольованої одиниці - квартири - частини належної йому частки,

в с т а н о в и в:

18.07.19 р. позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом, просить припинити право спільної часткової власності на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 (далі - спірний будинок, спірний житловий будинок, житловий будинок); провести перерозподіл часток його співвласників - сторін у справі та виділити йому у натурі як самостійну ізольовану одиницю (квартиру) із складу цього житлового будинку у особисту приватну власність такі приміщення:

- кухню 2 - 1 пл. 6, 5 кв. м.,

- кімнату 2 - 2 пл. 8, 2 кв. м.,

- кімнату 2 - 3 пл. 15, 7 кв. м.; стягнути з відповідача судові витрати у справі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що за договором дарування від 07.03.19 р. (далі - договір дарування) ОСОБА_3 подаровано йому 5/9 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , що розташована на земельній ділянці пл. 0, 0 111 га, к. № якої - 071040000:09:007:0111. За п. 1. 2 договору дарування, житловий будинок, 5/9 часток якого даруються, має такі характеристики: житлова пл. 62, 8 кв. м., загальна пл. 96 кв. м.. Біля цього будинку А - I розташовані:

- Д - 1 - погріб,

- Б - 1 - сарай,

- Г - 1 гараж,

- 1 - огорожа,

- Ж - вбиральня,

- Е - 1 - сарай,

б - сарай. Одночасно з договором дарування частки житлового будинку йому було подаровано вказану вище земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); з межами: від А Б - землі ОСОБА_5 , від Ю до В землі ОСОБА_2 , від В до В - землі ОСОБА_7 / ОСОБА_8 ; 0, 0 058 - землі, зайняті капітальною забудовою; 0, 0 053 - прибудинкова територія. Зазначає, що до отримання ним в дар частини спірного житлового будинку і земельної ділянки, між співвласниками було визначено фактичний порядок користування житловим будинком і здійснено поділ земельної ділянки. Ним за договором дарування отримано частину сформованої земельної ділянки з кадастровим номером та адресою розташування. На ній розташована ізольована частина житлового будинку, що за техпаспортом включає всього (кв. 2) такі приміщення:

- кухню 2 - 1 пл. 6, 5 кв. м.,

- кімнату 2 - 2 пл. 8, 2 кв. м.,

- кімнату 2 - 3 пл. 15, 7 кв. м.,

- коридор 2 - 4 пл. 10, 7 кв. м.,

- коридор 2 - 5 пл. 1, 1 кв. м.,

- кладову 2 - 6 пл. 4 кв. м.. Його право власності на кожен з вказаних вище об`єктів нерухомого майна зареєстровано у встановленому законом порядку. На даний час у нього виникла необхідність у здійсненні електрифікації, пуску газу та капремонту своєї частки у майні, виходячи з фактичного порядку користування, сприяти йому у чому шляхом проведення розподілу майна у нотаріальному порядку відповідач як співвласник чомусь відмовляється. Тому він звернувся до суду з розглядуваним позовом та просить припинити справо спільної часткової власності на житловий будинок і виділити йому в натурі як одну самостійну одиницю частку майна - 5/9 часток житлового будинку заг. пл. 49, 8 кв. м., що є у його користуванні та включає:

- кухню 2 - 1 пл. 6, 5 кв. м.,

- кімнату 2 - 2 пл. 8, 2 кв. м.,

- кімнату 2 - 3 пл. 15, 7 кв. м.,

- коридор 2 - 4 пл. 10, 7 кв. м.,

- коридор 2 - 5 пл. 1, 1 кв. м.,

- кладову 2 - 6 пл. 4 кв. м.. Зазначає, що частка майна у господарських будівлях та спорудах відсутня. Однак на момент звернення до суду з розглядуваним позовом, приміщення:

- коридор 2 - 4 пл. 10, 7 кв. м.,

- коридор 2 - 5 пл. 1, 1 кв. м.,

- кладова 2 - 6 пл. 4 кв. м. вже демонтовані, що впливає на розмір його частки у майні. Змінити розмір своєї частки, що вплине на розмір частки відповідача як іншого співвласника він змоги не має у зв`язку із запереченнями останнього. Покликаючись на ст. 317, ч. 1 ст. 321, ч. 3 ст. 358, ст. 364. ч. 1 ст. 367 ЦК України, судову практику, зазначає, що на момент звернення до суду з розглядуваним позовом, виходячи з того порядку користування, що склався між сторонами як співвласниками, у користуванні відповідача є приміщення:

- коридор 1 - 1 пл. 7 кв. м.,

- кімната 1 - 2 пл. 13, кв. м.,

- кімната 1 - 3 пл. 8, 9 кв. м.,

- кімната 1 - 4 пл. 16, 7 кв. м.,

- ванна 1 - 5 пл. 3, 9 кв. м., що складає 49, 8 кв. м.. Його ж приміщення:

- кухня 2 - 1 пл. 6, 5 кв. м.,

- кімната 2 - 2 пл. 8, 2 кв. м.,

- кімната 2 - 3 пл. 15, 7 кв. м.,

- коридор 2 - 4 пл. 10, 7 кв. м.,

- коридор 2 - 5 пл. 1, 1 кв. м.,

- кладова 2 - 6 пл. 4 кв. м. - складають 46, 2 кв. м.. Ці частки є цілком ізольованими одна від одної. Тому просить провести виділ в натуру вказаного вище майна у одну самостійну одиницю. Просить позов задовольнити.

За ухвалою суду від 12.08.19 р. було відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачеві надіслано у встановленому законом порядку.

У підготовчому судовому засіданні 22.10.19 р. представником позивача - адвокатом подано до суду заяву позивача про зміну позовних вимог, що має заголовок «Про уточнення» позовних вимог», хоча заява про уточнення позовних вимог чинним ЦПК України не передбачена.

У заяві про зміну позовних вимог позивач просить припинити право спільної часткової власності на житловий будинок та виділити йому в натурі у самостійну ізольовану одиницю (квартиру) приміщення:

- кухню 2 - 1 пл. 6, 5 кв. м.,

- кімнату 2 - 2 пл. 8, 2 кв. м.,

- кімнату 2 - 3 пл. 15, 7 кв. м..

25.10.19 р. відповідачем подано до суду заяву про прийняття в якості доказів, документи щодо спору між ним та інспекцією АБК у Волинській області, виконкомом Ковельської міськради Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - ОСОБА_9 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій, зазначивши, що позивачем подано суду техпаспорт, що містить невідповідні на даний час відомості, так як попередній власник спірної частини будинку - ОСОБА_9 - здійснив там самочинне будівництво.

22.01.20 р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому останній зазначає, що позову не визнає у повному обсязі. Йому у спірному житловому будинку належать такі приміщення:

- коридор 1 - 1 пл. 7 кв. м.,

- кімната 1 - 2 пл. 13, 3 кв. м.,

- кімната 1 - 3 пл. 8, 9 кв. м.,

- кімната 1 - 4 пл. 16, 7 кв. м.,

- ванна 1 - 5 пл. 3, 9 кв. м., що складає 49, 8 кв. м.. На момент звернення позивача до суду із розглядуваним позовом такі приміщення як:

- коридор 2 - 4 пл. 10, 7 кв. м.,

- коридор 2 - 5 пл. 1, 1 кв. м.,

- кладова 2 - 6 пл. 4 кв. м. - демонтовані. Покликаючись на ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України, ст. 356 ЦК України, ч. ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України, ч. ч. 1, 2 ст. 364, ст. 181 ЦК України, п. п. 1.2, 2.1, 2.3, 2.4 Інструкції про порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт № 55, ст. ст. 316, 317, ч. ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України, зазначає, що демонтований об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником отримано право власності. Об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані, у т. ч. реконструйовані, переплановані, не підлягають поділу (виділу). Покликаючись на судову практику, ч. 2 ст. 319, ст. 391, ч. ч. 1, 2 ст. 321, ст. 328, ч. 4 ст. 319 ЦК України, ст. 41 Конституції України, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні 05.02.20 р. позивач та його представник - адвокат змінені позовні вимоги підтримали, кожен зокрема, у повному обсязі.

Позивач, зокрема, пояснив, що він купив, йому подарували 4/9 спірного будинку. Його про те, що попередньо з приводу нерухомості були судові спори, ніхто не попередив. Сусід - відповідач у справі - на консенсус не йде. Світла у його нерухомості немає. У своїй частині будинку умов для проживання немає, там є лише стіни. За вказаною вище адресою є лише частина подарованого йому майна, нової побудови там немає, є побудова 10 - ти річної давності. Просить захистити його права.

Представник позивача - адвокат пояснила, що позивачеві було подаровано 5/9 спірного будинку. Згоди сторони як сусіди дійти з приводу облаштування належних умов для проживання, не можуть. У частині будинку, належній позивачеві, немає електропостачання, водопостачання. Відповідач не бажає надати згоду на електрифікацію спірної частини майна позивача. Просить виділити у власність позивача 3 з 5 - ти належних йому приміщень, що дасть змогу виготовити на них техпаспорт та зареєструвати у власність позивача відокремлену одиницю квартири, проводити незалежно від відповідача газифікацію водопостачання та водовідведення. Кожна із сторін має право власності на відповідну частину земельної ділянки, входи на які є окремими. Перешкод для припинення спільної часткової власності сторін немає. З приводу демонтованої і неіснуючої частини власності позивача, то відділ архітектури може провести обстеження і скласти акт, за яким можна буде припинити цю частку та виготовити техпаспорт лише на існуючі приміщення. На свою частку - 5/9 - позивач, однак, просить виділити йому лише існуючі на даний час приміщення.

Відповідач суду 05.02.20 р. пояснив, що у спірному будинку він проживає 60 років. У належної позивачеві частці була ціла низка попередніх власників. Попередній власник цієї частки будинку - ОСОБА_9 - здійснив самочинне будівництво, побудувавши капітальну стіну впритул до будинку, відрізавши ту частину, у якій проживає він, без його відома; побудувавши нову частину будинку, зробивши з трьох кімнат та коридора - одну кімнату та викинувши свою частину балок. Центральна дерев`яна спільна капітальна стіна в даний час існує. Позивач просить його надати дозвіл на нове будівництво. Однак він заперечує з огляду на те, що нове будівництво заважає йому зробити ремонт будинку. Належна йому частина будинку, дійсно, має окремий вхід. У його частині будинку є світло, вода, газ. Земельні ділянки сторін відокремлені та його господарські будівлі розташовані виключно на його земельній ділянці. У частці позивача збудована нова кімната і він не надає дозвіл на будівництво та підключення електроенергії, так як будинок дерев`яний і може розвалитись у будь - який момент; будинок «грає», тому його треба скріплювати, скручувати, піднімати, утепляти, на що потрібні кошти. Попередній власник частки позивача також не отримав від нього дозвіл на нове будівництво; здійснивши незаконне будівництво. Попередньо він мав судові спори з приводу дій попереднього співвласника - ОСОБА_9 . Того, що просить виділити йому позивач, фактично, в дійсності, немає. Там з блоків наявна побудована лише одна кімната. Та частина спільної стіни сторін, що розташована у місці демонтованих приміщень 2 - 4 та 2 - 5, ним утеплена.

Представник відповідача - адвокат вважає позов безпідставним, просить у задоволенні позову відмовити. У судове засідання 13.03.20 р. не з`явилась, хоча належно повідомлена. Про причини неявки суду не повідомила.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності представника вдповідача -0 адвоката.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників - адвокатів, з`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, оглянувши матеріали інвентаризаційної справи № 215 на домоволодіння АДРЕСА_1 , прийшов до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Як слідує із копії договору дарування від 27.03.19 р., ОСОБА_3 подаровано позивачеві 5/9 часток житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що розташовані на земельній ділянці пл. 0, 0 111 га (к. № 071040000:09:007:0111). Цей цілий житловий будинок має житлову пл. 62, 8 кв. м., загальну пл. 96 кв. м., біля нього розташовані господарські будівлі та споруди. Дарувальникові відомо про недоліки предмету договору та він зобов`язаний повідомити про них обдаровуваного; свідчить та гарантує, що самовільних переобладнань, перепланувань, добудов, перебудов, реконструкцій щодо предмета договору він не здійснював, та теххарактеристики цього об`єкта нерухомого майна фактично відповідають зазначеним у техпаспорті. За домовленістю сторін договору техінвентаризація об`єкта нерухомого майна перед його відчудженням не проводилась. Обдаровуваний же засвідчив, що до укладання договору дарування об`єкт нерухомого майна ним було оглянуто і він переконався у тому, що теххарактеристики нерухомого майна фактично відповідають тим, що зазначені у техпаспорті, а також що не застережених дарувальником недоліків, що, зокрема, значно знижують можливість використання за цільовим призначенням об`єкта нерухомого майна та/або самовільних переобладнань, перепланувань, добудов, перебудов, реконструкції щодо об`єкта нерухомого майна не виявлено. Дарунок візуально оглянутий обдаровуваним і ним встановлено, що той знаходиться у стані, що є повністю придатним для використання житла за цільовим призначенням. Дарувальник же стверджує, що прихованих дефектів дарунок не має.

Аналізуючи вказаний вище договір у сукупності з поясненнями сторін та їх представників - адвокатів, суд приходить до висновку, що на час звернення позивача з розглядуваним позовом до суду належна позивачеві частка майна не знаходилась у такому стані, що описаний у вказаному вище договорі дарування, тобто: без дефектів, самовільних переобладнань, перепланувань, добудов, перебудов, реконструкції та у стані, що є повністю придатним для використання житла за цільовим призначенням, а її теххарактеристики не були такими, що фактично відповідають тим, що зазначені у техпаспорті, зокрема, виготовленому 02.09.15 р., копія якого надана суду позивачем.

Зі змісту копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок - спірний будинок, що виготовлений 02.09.15 р., у власності відповідача є (кв. № 1):

- коридор 1 - 1 пл. 7 кв. м.,

- кімната 1 - 2 пл. 13, 3 кв. м.,

- кімната 1 - 3 пл. 8, 9 кв. м.,

- кімната 1 - 4 пл. 16, 7 кв. м.,

- ванна 1 - 5 пл. 3, 9 кв. м., що складає 49, 8 кв. м. загальної площі. У власності іншого співвласника - ОСОБА_12 (кв. № ) було:

- кухня 2 - 1 пл. 6, 5 кв. м.,

- кімнату 2 - 2 пл. 8, 2 кв. м.,

- кімнату 2 - 3 пл. 15, 7 кв. м.,

- коридор 2 - 4 пл. 10, 7 кв. м.,

- коридор 2 - 5 пл. 1, 1 кв. м.,

- кладова 2 - 6 пл. 4 кв. м., що складає 46, 2 кв. м. загальної площі. Самочинного будівництва немає.

Таким документом, разом з тим, зафіксовано, що за станом на 02.09.15 р. самочинного будівництва у спірному домоволодінні не було та власність співвласників житлового будинку, що наведена у цьому техпаспорті, була у наявності у такому вигляді, що зафіксований таким техпаспортом.

Однак як вбачається з даних інвентаризаційної справи № 215 на спірне домоволодіння, ОСОБА_12 отримав ці 5/9 частин спірного будинку в дар від ОСОБА_9 за договором дарування 5/9 часток житлового будинку від 16.12.13 р..

При цьому у такому договорі йдеться про відчудження цієї частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд. Дарувальник ОСОБА_9 за цим договором стверджує, що самочинних переобладнань, перепланувань, добудов, перебудов, реконструкцій 5/9 часток житлового будинку немає, і таких, що потребують попереднього погодження й отримання дозволів компетентних органів, немає; теххарактеристики житлового будинку фактично відповідають ти, що зазначені у технічному паспорті. Сторони такого договору ствердили, що до його укладення ними було оглянуто 5/9 часток спірного житлового будинку і встановлено, що недоліків, що перешкоджали б використанню їх за цільовим призначенням, немає; самочинних переобладнань, перепланувань, добудов, перебудов, реконструкції на момент огляду немає; теххарактеристики житлового будинку фактично відповідають тим, що зазначені у техпаспорті. Дарувальник також ствердив, що відчужувані 5/9 часток житлового будинку знаходяться у стані, що повністю придатний для використання за цільовим призначенням та після огляду сторонами договору встановлено, що прихованих недоліків чи інших дефектів немає.

Вже у подальшому ОСОБА_12 відчужив спірну частику вказаного вище житлового будинку ОСОБА_3 за договором дарування від 26.06.18 р..

Відповідно до Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 26270669, виданого 01.06.10 р. КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», відповідач з 19.10.93 р. за свідоцтвом про право на спадщину є власником 4/9 часток спірного житлового будинку, що сторонами не оспорюється та визнається.

Як слідує з копії виконавчого листа Ковельського міськрайсуду Волинської області, виданого 16.07.14 р. у справі № 2а/0306/6 949/2011 року за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспекції АБК у Волинській області, виконкому Ковельської міськради Волинської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - ОСОБА_9 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій на виконання рішення цього ж суду від 29.08.11 р., що набрало законної сили 09.09.11 р., ще до відчудження спірної частки будинку її власником - ОСОБА_9 - послідуючому її власникові - ОСОБА_12 , між відповідачем у розглядуваній справі та Інспекцією АБК у Волинській області, виконкомом Ковельської міськради Волинської області виник спір з приводу протиправної бездіяльності відповідача - Інспекції АБК у Волинській області - з приводу здійснення самочинного будівництва і реконструкції частини житлового будинку АДРЕСА_1 саме ОСОБА_9 .. Суд вирішив, зокрема, зобов`язати Інспекцію АБК у Волинській області видати ОСОБА_9 , який здійснив (здійснює) самочинне будівництво та реконструкцію частини спірного житлового будинку, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил з визначенням строку для добровільного його виконання.

З копії акта від 03.02.11 р., складеного комісійно головним спеціалістом юрвідділу, головним спеціалістом управління містобудування та архітектури, спеціалістом відділу планування та забудови міста Ковельської міськради Волинської області, при обстеженні земельної ділянки ОСОБА_9 , що по АДРЕСА_1 , встановлено, що останній самовільно змінив архітектурний вигляд належної йому частини спірного будинку і самовільно добудував нову його частину без дозволу виконкому Ковельської міськради Волинської області на будівництво чи реконструкцію, та у порушення вимог Закону України «Про планування та забудову територій», Закону України «Про містобудування», без повідомлення АБІ про виконання будівельних робіт, без затвердженого проекту на будівництво, самочинно провівши будівництво частини житлового будинку.

Однак за даними матеріалів справи, інвентаризаційної справи, відсутні дані про те, що після такого адміністративного спору ОСОБА_9 отримував у встановленому законом порядку дозвіл на будівництво чи реконструкцію спірної частини вказаного вище житлового будинку сторін, що певний час належала йому.

Як стверджують сторони, на даний час належна позивачеві частка житлового будинку, фактично, не має такого вигляду, що зафіксований у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок - спірний будинок, що виготовлений 02.09.15 р. КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації».

Таким чином суд приходить до висновку, що на даний час за адресою розташування спірного будинку мається самочинне будівництво (демонтаж, реконструкція, перебудова, перепланування) і саме тієї його частки, якою фактично користується позивач.

Вказаної вище обставини позивач не заперечує, просить суд провести виділ йому частини належної йому за договором дарування частки спірного житлового будинку.

Однак, за таких обставин суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Так за змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За визначенням ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у т. ч. майно, майнові права, а також інші матеріальні блага.

Як вказано у ст. ст. 179, 181 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

За змістом ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Як зазначено у ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Суд враховує, що за ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом та в Україні діє презумпція правочину (ст. 204 ЦК України), за якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним та що, разом з тим, у судовому засіданні не здобуто доказів того, що після задоволення судом адміністративного позову ОСОБА_2 , І АБК не було виконано рішення суду у вказаній вище адміністративній справі та ОСОБА_9 не було виправлено вчинене порушення, що полягало у самочинному будівництві щодо спірної частки житлового будинку - 5/9.

Суд вважає, що доводи відповідача про існування самочинного будівництва і на дату подання розглядуваного позову до суду, позивачем не оспорюються та визнаються.

Позивач же у своїх змінених позовних вимогах просить припинити право його та відповідача спільної часткової власності на спірний будинок та виділити йому лише частину належної йому за договором дарування частки житлового будинку, а саме:

- кухню 2 - 1 пл. 6, 5 кв. м.,

- кімнату 2 - 2 пл. 8, 2 кв. м.,

- кімнату 2 - 3 пл. 15, 7 кв. м., що складають 30, 4 кв. м., попри те, що у власності позивача значиться більше приміщень, що складають 46, 2 кв. м. і питання припинення його та відповідача права спільної часткової власності на спірний будинок стосується належних сторонам часток, а саме: 5/9 та 4/9, а не частини він 5/9 та 4/9. При цьому статус решти 15, 8 кв. м. площі позивач воліє залишити без правового визначення при виділі, не заперечуючи, що цих приміщень, в дійсності, вже не існує, так як вони знесені.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до змісту ст. ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як зазначено у ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі, зокрема, знищення майна, в інших випадках, встановлених законом.

За змістом ст. ст. 355 - 357 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Як зазначено у ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

За змістом ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно з п. п. 6, 7 роз`яснень ППВС України № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.91 р., виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Для визначення технічної можливості виділу стороною позивача подавалось до суду відповідне клопотання про проведення відповідної експертизи, від розгляду якої, однак, позивач та його представник - адвокат у подальшому відмовились, зазначивши, що таке клопотання знімається.

Тому суд враховує, що сторона позивача усвідомлювала своє право на заявлення клопотання про призначення відповідної експертизи, однак, воліла таким правом під час розгляду спору не користатись.

Виходячи із змісту змінених позовних вимог та положень ст. 364 ЦК України, проаналізувавши інші обставини справи, суд зауважує, що позивач як учасник права спільної часткової власності на спірне домоволодіння, безсумнівно, має суб`єктивне цивільне право на виділ належної йому частки у спірному житловому будинку.

Однак юридичне значення виділу полягає в тому, що при ньому позивач отримує у натурі певне майно, яке відповідає його частці, що вказана у договорі дарування, а не частину цього майна, що, відповідно, складає певну частину належної йому частки будинку, що вказана у договорі дарування. Лише у такому випадку право спільної власності щодо позивача як суб`єкта, який виділив свою частку у натурі, припиняється.

За зміненими позовними вимогами позивача, він як власник частки у спірному домоволодінні, прагне часткового (по відношенню до цілої його частки - 5/9) виділу в натурі, а частково (по відношенню до цілої його частки - 5/9) - залишитись із відповідачем у правовідносинах спільної часткової власності на спірний будинок.

Таке, на переконання суду, не відповідає вимогам чинного законодавства, позовні вимоги позивача являють собою завуальований поділ належної позивачеві частки на 2 частини з тим, щоб уникнути наслідків попереднього самочинного будівництва та не є виділом в розумінні ст. 364 ЦК України, на яку покликається позивач, що має наслідком повне припинення спільної часткової власності сторін щодо спірного будинку.

Тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі за його безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 247, 263, 264, 265 ЦПК України, на підставі ст. ст. 328, 364 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і. н. НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , прож. за адресою: АДРЕСА_5 ;

представник позивача - адвокат адвокат Філончук Наталія Володимирівна, паспорт серії НОМЕР_5, адреса: АДРЕСА_3;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і. н. НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , прож. за адресою: АДРЕСА_8 ;

представник відповідача - адвокат Клімук Надія Анатоліївна, ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_9.

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду складено 17.03.20 р.