ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/824/20 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Сташків Б. І., Щавурська Н. Б.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

сторін:

апелянта - ОСОБА_1 ,

представника апелянта - Понамаренка І.А. ,

представника відповідача - Яроша О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/10552/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 липня 2020 року, ухваленого суддею Ромазаном В.В., повний текст якого складено 17 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - виконавчий комітет Тернопільської міської ради, Тернопільська обласна державна адміністрація про визнання бездіяльності незаконною, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Тернопільської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - виконавчий комітет Тернопільської міської ради, Тернопільська обласна державна адміністрація про визнання бездіяльності незаконною, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він є особою з інвалідністю другої групи. Інвалідність пов`язана з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії ЧАЕС у 1986 році. Позивач, як учасник ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, підпадає під вимоги п.10 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Із 30 липня 2008 року ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради в позачерговому списку за №244, в контрольному списку ЧАЕС 1 категорії за №21, складом сім`ї 3 особи. Зазначив, що позивач знаходиться на квартирному обліку більше ніж 10 років, його не забезпечують житлом, що, на його думку, є порушенням п.10 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи». Зазначає, що внаслідок незаконних дій відповідача йому було завдано значної моральної шкоди, яка виразилася у тому, що у нього виник пригнічений настрій, неспокій, погіршилось самопочуття та стан здоров`я. Внаслідок відсутності нормальних умов для проживання у позивача протягом тривалого часу виникають напружені конфліктні стосунки в сім`ї.

Враховуючи наведене, просив зобов`язати Тернопільську міську раду виділити (надати) ОСОБА_1 квартиру (жилу площу) та додаткову кімнату, відповідно до діючих станом на момент подачі позову, норм, враховуючи склад його сім`ї із 6 чоловік, протягом року з дня вступу рішення суду в законну силу; стягнути з відповідача в його користь судові витрати, враховуючи моральну шкоду в розмірі 150000 грн. та судові витрати в розмірі 15000 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам. Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачі не подали до суду першої інстанції плану виконання зобов`язань, передбачених Законом. Тобто, відповідач на власний розсуд вирішує питання виділення житла, порушуючи при цьому права позивача.

Враховуючи наведене, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити.

31 серпня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, поданий представником виконавчого комітету Тернопільської міської ради Ярошем О.П., в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивований тим, що з наданих міською радою документів вбачається, що за 2010-2014 р.р., 2019 р. учасники/ліквідатори аварії на ЧАЕС отримували житло. Черга даної категорії осіб змінилася на 15 позицій. Вказує, що відповідальними за отримання учасниками/ліквідаторами аварії на ЧАЕС пільг, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є органи виконавчої влади та отримання даних пільг відбувається з урахуванням фінансування.

В судовому засіданні апелянт та його представник - адвокат Понамаренко І.А. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на мотиви, викладені в ній.

Представник Тернопільської міської ради та Виконавчого комітету Тернопільської міської ради Ярош О.П. проти апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про день і час слухання справи.

Крім того, 17 вересня 2020 року до Тернопільського апеляційного суду надійшло клопотання від представника Тернопільської обласної державної адміністрації - Цвігуна Т.П. про розгляд справи без його участі.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, належить до 1 категорії, йому встановлено ІІ групу інвалідності довічно, що підтверджується наданим ним копією посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 14 березня 2019 року Тернопільською обласною державною адміністрацією (а.с.4).

Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло, виданого 01 липня 1993 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації та довідки №2771, виданої 25 жовтня 2017 року ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», станом на 29 грудня 2012 року ОСОБА_1 є власником 1/5 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5).

Відповідно до довідки №1983 від 12 грудня 2018 року, виданої ДП «Фаворит 3», гр. ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , займає житлову площу 29.8 кв.м., з 2 кімнат на 3 поверсі 5-поверхового будинку (тип власності - приватизована), склад сім`ї - 6 осіб (а.с.6).

Згідно інформації, викладеної у листі виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 17 серпня 2017 року №8933/08, ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради з 30 липня 2008 року в позачерговому списку за №244, в контрольному списку ЧАЕС І категорії за №22, складом сім`ї з 3 осіб (а.с.7).

Згідно Списку сімей, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, які віднесені до категорії І та перебувають на обліку при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради в позачергових списках осіб, потребуючих поліпшення житлових умов, станом на 20 грудня 2018 року, ОСОБА_1 із 30 липня 2008 року перебуває на квартирному обліку за № 21, складом сім`ї 3 особи (а.с.10).

З інформації, викладеної у листі Відділу квартирного обліку та нерухомості Тернопільської міської ради №994/11п від 22 грудня 2017 року про надання квартир сім`ям, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, які віднесені до категорії І та перебували на обліку при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради в позачергових списках осіб, потребуючих поліпшення житлових умов за період із 2006 року по даний час, вбачається, що у 2006 році отримали квартири 10 осіб, у 2007 році - 1 особа, у 2012 році - 2 особи, у 2013 році - 1 особа, у 2014 році - 4 особи. В подальшому упродовж 2014-2020 років зазначеним категоріям осіб Тернопільською міською радою житло не надавалось.

Як вбачається із Звіту про роботу відділу квартирного обліку та нерухомості з квартирного обліку, який є додатком до рішення виконавчого комітету міської ради №1023 від 14 листопада 2019 року, за період 2018 року знято 20 громадян, які покращили свої житлові умови або вибули на постійне місце проживання до іншого населеного пункту. За 2019 рік з квартирного обліку знято 13 громадян, які покращили свої житлові умови або вибули на постійне місце проживання до іншого населеного пункту. На виконання постанов КМ України №719 від 19 жовтня 2016 року, №214 від 28 березня 2018 року, №280 від 18 квітня 2018 року, №206 від 20 лютого 2019 року за період з 2018 року по 01 вересня 2019 року придбано житло 10 особам з інвалідністю (учасники бойових дій на території інших держав), 5 особам з інвалідністю (учасникам АТО), 3 членам сімей загиблих військовослужбовців в зоні АТО. Вручено сертифікати на майнові права на 32 квартири особам, які брали участь в антитерористичній операції, сім`ям, члени яких загинули під час участі в антитерористичній операції (а.с.77-79).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Тернопільська обласна державна адміністрація є розпорядником коштів, що виділяються із Державного бюджету на зазначені цілі та протягом 2014-2018 років кошти на забезпечення зазначених категорій громадян житлом не передбачалися.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Громадянам України, які відповідно до закону потребують соціального захисту, соціальне житло надається безоплатно.

Згідно зі статтею 9 ЖК УРСР забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 43 ЖК УРСР передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Законодавством Української РСР окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік.

Згідно з частиною першою статті 46 ЖК УРСР поза чергою жиле приміщення надається, зокрема, інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, надаються гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (включаючи сім`ї загиблих або померлих громадян). Особи, зазначені в цьому пункті, забезпечуються жилою площею протягом року з дня подання заяви, для чого місцеві ради щорічно виділяють 15 відсотків усього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності). Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що потребують поліпшення житлових умов. Фінансування будівництва здійснюється з Державного бюджету України.

Отже, чинним законодавством врегульовано порядок надання житла особам, які потребують поліпшення житлових умов, а також особам, які мають переваги в одержанні жилих приміщень перед іншими категоріями громадян.

Порядок надання жилих приміщень громадянам, які перебувають на квартирному обліку, врегульовано Правилами обліку громадян, потребуючих покращення житлових умов, та надання їм жилих приміщень, затвердженими постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних союзів від 11 грудня 1984 року № 470.

Відповідно до підпункту 1 пункту 39 зазначених Правил жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, за винятком осіб, маючих право першочергового отримання цих приміщень.

Підпунктом 3 пункту 38 згаданих Правил встановлено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на облік (включенням до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Іншого порядку, ніж дата взяття на облік у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень діючим законодавством не встановлено.

Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 30 січня 2020 року справа № 335/3599/18.

Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1198 визначено механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою "Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є МНС, розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня - Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські держадміністрації, головні управління (управління) МНС в Автономній Республіці Крим, областях, м.Києві та Севастополі відповідно до розподілу, затвердженого МНС. Пунктами 4, 5 зазначеного Порядку передбачено, що бюджетні кошти спрямовуються на придбання житла на первинному ринку у житлових будинках, введених в експлуатацію, та на вторинному ринку, що перебуває у власності фізичних осіб; придбання житла на умовах пайової участі в об`єктах незавершеного житлового будівництва з високим ступенем будівельної готовності (більш, як 75 відсотків), введення в експлуатацію яких відповідно до титулів будов (об`єктів) планується у поточному році, за умови, що в квартирах, які придбаваються, будуть виконані внутрішні опоряджувальні роботи; відшкодування витрат громадянам, які переселилися за направленнями облдержадміністрацій з території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, за самостійно придбане (збудоване) ними житло, в тому числі у житлово-будівельних кооперативах; виконання бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік Казначейства, у разі їх відповідності паспорту бюджетної програми. Забезпечення житлом громадян за рахунок бюджетних коштів, здійснюється в межах норм, встановлених законодавством.

Таким чином, видатки на соціальний захист і соціальне забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, фінансуються в межах коштів, передбачених законами України про Державний бюджет України на відповідні роки.

За таких обставин, судом першої інстанції вірно встановлено, що на Тернопільську міську раду не може бути покладена відповідальність за фінансування зобов`язань на першочергове забезпеченням житлом громадян, які мають право на позачергове отримання житла на підставі пункту 10 ч.1 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивач має право на позачергове отримання житла відповідно до вимог пункту 10 ч.1 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», забезпечення його житлом можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством.

Безпідставними є доводи апелянта про те, що відповідач на власний розсуд вирішує питання виділення житла та порушує права позивача, оскільки перед позивачем у списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, знаходиться значна кількість осіб, а недотримання черговості порушить їх житлові прав та норми чинного законодавства.

При цьому позивачем не надано суду доказів наявності у нього переважного права на отримання житла, відмінного від інших осіб, які за часом взяття на облік у списку перебувають перед ним у позачергових списках осіб, які потребують поліпшення житлових умов, тобто таких, до яких він відноситься.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач діяв в межах своїх повноважень та житлових прав позивача на першочергове забезпечення його житлом не порушив.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відмовляючи у задоволенні позову, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 липня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 22 вересня 2020 року.

Головуючий

Судді