Провадження № 2/127/2108/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Коваленко Д.І.,

представника позивача адвоката Савишена О.Б., представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вінницької міської ради про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Вінницької міської ради про визначення розміру частки її померлої матері в праві спільної сумісної власності на квартиру. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_3 . Заповіту померла не складала, а позивач є єдиним спадкоємцем за законом та у встановлений законодавством строк подала заяву про прийняття спадщину. На частину майна вона отримала свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку в квартирі АДРЕСА_1 їй відмовлено. Як роз`яснив нотаріус правовстановлюючий документ на право власності на вказану квартиру виданий без визначений розміру часток співвласників у праві спільної сумісної власності на цю квартиру. За таких обставин позивач звернулася до суду та просить визначити, що частка померлої ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила 1/2.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 липня 2020 року прийнято справу до розгляду у загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання.

Відповідач своїм право на відзив не скористався.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 вересня 2020 року було витребувано копію спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача при розгляді справи покладався на думку суду.

Вислухавши учасників справи, дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами глави 26 книги ІІІ ЦК України стосовно права спільної власності на майно.

Судом установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 30,0 кв.м, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло, виданого відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» адміністрацією підприємство «Аерогеоприлад» 19 лютого 1996 року на підставі наказу від 20 лютого 1996 року №32.

Право власності на цю квартиру зареєстроване КП ВООБТІ 01 квітня 1996 року в реєстровій книзі №264 за реєстровим номером 308/24082.

ОСОБА_3 змінила прізвище на « ОСОБА_7 », зареєструвавши шлюб (копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 26 грудня 1999 року).

Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 11 лютого 2009 року по справі №2-578/09 шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 розірваний. Рішення набрало законної сили.

ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 18 жовтня 1978 року ).

ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_2 » ( копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 03 листопада 2000 року).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 22 листопада 2018 року (а.с. 10).

Як слідує з матеріалів спадкової справи єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_3 є ОСОБА_2 . Остання отримала свідоцтва про право на спадщину на цілий ряд майна. Однак щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 їй було роз`яснено, що у праві спільної сумісної власності на цю квартиру не визначені частки, а орган що видав не компетентний виділити частки, а тому роз`яснено її право на звернення до суду. Також відмічено про технічну помилку в даті видачі наказу про приватизацію квартири (пізніша чим дата видачі свідоцтва).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно з ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Позивач, заявляючи вимогу про визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру ділянки, посилається на рівність часток. При цьому судом не встановлено обставин, які вказували протилежне.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд враховує положення вказаних вище норм законодавства про рівність часток, а також те, що часта померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а не визначення часток не дає можливості в повній мірі розпоряджатися своїм правом власності на вказане майно.

Тому, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визначення розміру частки померлої у праві спільної сумісної власності на квартиру в розмірі 1/2 підлягає задоволенню. При цьому суд враховує, роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Суд також відмічає, що зазначення в Свідоцтві про право власності на квартиру дати наказу на приватизацію квартири 20 лютого 1996 року, яка є пізнішою чим видане саме Свідоцтво - 19 лютого 1996 року, не змінює обсяг прав співвласників квартири та не перешкоджає в реалізації їм свого права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 321, 328, 355, 357, 368, 372, 392 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 189, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» 01 квітня 1996 року, в реєстровій книзі №264, за реєстровим номером 308/24082, становила Ѕ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,

Вінницька міська рада, 21100, м.Вінниця, вул.Соборна, 59, .

Повний текст рішення складений 29.09.2020.

Суддя: