Справа № 314/2891/20
Провадження № 2-о/314/47/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2020 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу № 314/2891/20 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Вільнянського районного суду Запорізької області із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_3 є її рідним батьком, який проживає окремо від неї разом з її матір`ю, однак фактично заважає заявниці спокійно жити в її будинку. З заяви слідує, що ОСОБА_1 потерпала від насилля батька ще в дитинства, зараз ОСОБА_3 постійно з`являється до неї додому погрожує доньці та її чоловіку розправою, виражається нецензурною лайкою, вчиняє сварки, заявниця наполягає, що налякана поведінкою батька.

Ухвалою суду від 06.07.2020 відкрито провадження вказаній у цивільній справі.

У судовому засіданні заявниця та її представник наполягали на задоволенні вимог на підставах, зазначених у заяві. ОСОБА_1 вказала, що ОСОБА_3 погрожує їй з чоловіком та її малолітній дитині, яка налякана поведінкою дідуся. Заявниця стверджує, що у жовтні 2019 року просила батька забрати з будинку, у якому вона мешкає, його речі, однак почалися погрози фізичною розправою. Через постійні скандали ОСОБА_1 вимушена постійно викликати органи поліції, з ОСОБА_3 проводилися профілактичні бесіди, складено протокол за ст. 173-2 КУпАП.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував з приводу задоволення заяви, суду пояснив, що жодним чином дочці не погрожував, ні заявницю, ні її чоловіка не чіпає, сварки провокує саме ОСОБА_1 через майбутню спадщину.

За клопотання сторін суд допитав у судовому засіданні свідків.

Так, свідок ОСОБА_4 повідомив суду, що проживає з ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розпочався через порушену домовленість. Зокрема, ОСОБА_3 повинен був забрати свої речі з будинку, у якому мешкає заявниця, однак передумав, почав неадекватно себе поводити, погрожував йому та ОСОБА_1 , штовхнув його, неодноразово вчиняв суперечки, у зв`язку з чим заявниця зверталась до поліції.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що вона є рідною тіткою заявниці. ОСОБА_3 по відношенню до дочки завжди вів себе деспотично, постійно погрожував. Після переїзду ОСОБА_1 він не змінив своє ставлення до дочки. Кожного разу після його відвідин будинку, у якому проживає заявниця і до якого він не має жодного відношення, виникають конфліктні ситуації, спровоковані ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_6 повідомила суду, що є сусідкою ОСОБА_1 та підтвердила той факт, шо сторони постійно конфліктують, останнього разу справа дійшла до штовханини між ОСОБА_3 та чоловіком заявниці.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що є дружиною ОСОБА_3 та матір`ю ОСОБА_1 . При цьому, свідок заперечувала факти вчинення домашнього насильства в сім`ї по відношенню до будь-кого, вказавши, що тривалий час донька та батько не спілкувалися, не підтримували стосунки. У 2019 році ОСОБА_1 просила батька забрати його речі з її будинку, яке ОСОБА_3 виконав, приїхавши за адресою місця проживання заявниці та забравши частину речей. Підтвердила, що у цей час дійсно між її чоловіком та донькою та її співмешканцем виник конфлікт, який був ініційований та скомпрометований саме стороною ОСОБА_1 , а саме її співмешканцем, внаслідок чого ОСОБА_3 рознервувався та вступив у словесну перепалку з дочкою та її співмешканцем. В подальшому ОСОБА_3 вибачився за свої дії перед дочкою.

Заслухавши пояснення сторін та свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до таких висновків.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Як наголошує п.п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно розділу IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", на строк від одного до шести місяців.

За змістом ч. 2 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. 26 цього Закону).

Аналізуючи норми Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", суд дійшов висновку, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису необхідно надати оцінку усім обставинам, встановити, яким формам домашнього насильства піддається заявник, оцінити ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А за на підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Заявницею не надано жодних належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_3 вчиняє щодо неї та її сім`ї домашнє насильство у розумінні Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Так, посилання ОСОБА_1 на численні звернення та проведені за їх наслідками перевірки органами поліції не приймаються судом до уваги, оскільки такі звернення лише свідчать про наявність тривалого конфлікту між заявницею та заінтересованою особою. Так само допитані у судовому засіданні свідки лише підтвердили факт тривалих неприязних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також наявність між ними конфлікту з приводу зберігання останнім майна на території домоволодіння, у якому проживає заявниця разом зі своєю сім`єю. Разом з тим, ні довідки Вільнянського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області № 2937 від 18.05.2020 та № 3748 від 16.06.2020, ні показання свідків, не підтверджують факту того, що ОСОБА_3 вчинив щодо ОСОБА_1 домашнє насильство, що є необхідної умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Довідка № 3748 від 16.06.2020 взагалі не містить жодних відомостей щодо можливого вчинення домашнього насильства, а стосується розгляду Вільнянським ВП Пологівського ВП ГУНП в Закпорізькій області заяви ОСОБА_1 щодо факту викрадення речей з домоволодіння останньої, що тільки підтверджує наявність конфлікту між заявницею та заінтересованою особою.

Не приймає суд у якості належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 і довідку № 4663 від 28.07.2020, згідно з якою Вільнянським ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області розглянуто звернення ОСОБА_1 щодо вжиття заходів до її батька ОСОБА_3 , який влаштував сварку та погрожував фізичною розправою, а за результатами розгляду звернення стосовно ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в подальшому матеріали направлено до суду. Так, виходячи із закріпленого статтею 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості, суду не надано належних доказів - вироку суду у кримінальному провадженні або ж постанови суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства.

Оскільки ОСОБА_1 не надала інших, крім наявних неприязних стосунків через майновий спір, беззаперечних доказів вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства в розумінні Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", а також ризиків настання насильства у майбутньому, суд, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про видачу обмежувального припису.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 350-1-350-6 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , відомості про РНОКПП відсутні), про обмежувального припису залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21 вересня 2020 року.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

21.09.2020