Справа № 694/861/20
провадження 2/694/339/20
У Х В А Л А

іменем України

15.09.2020 року м. Звенигородка

Суддя Звенигородського районного суду Сакун Д. І. , вивчивши матеріали справи за позовом заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Звенигородської районної ради Черкаської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача КНП «Звенигородська центральна районна лікарня» Звенигородської районної ради про відшкодування шкоди, завданої злочином,

В с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Звенигородського районного суду Черкаської області з вказаним позовом.

Під час вирішення питання про прийняття справи до провадження судом було встановлено, що даний позов подано з порушенням вимог ст. 175 ЦПК України.

07.09.2020 ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області даний позов залишено без руху, вказано на необхідність сплати судового збору та надано позивачеві строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання ухвали суду.

14.09.2020 на адресу суду надійшов лист позивача за №31-1526вих-20 відповідно до якого позивач повідомляє, що він звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якої зазначено, що від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Приймаючи до уваги те, що Звенигородській райраді завдано матеріальних збитків, що виразилися у витраті КНП «Звенигородська центральна районна лікарня» бюджетних коштів на лікування потерпілої, то позивач звільнений від сплати судового збору.

Разом з тим, суд не погоджується з даною позицією позивача, оскільки предметом заявлених позовних вимог є відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, регламентується ст. 1206 ЦК України, на норми якої посилається також і прокурор у позовній заяві.

Зміст та суб`єктний склад зобов`язання, що регулюються ст. 1206 ЦК України, дозволяють констатувати, що це зобов`язання не є договірним, але не є зобов`язанням із відшкодування шкоди в розумінні статті 1177 ЦК України (відшкодування шкоди фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення), оскільки, зокрема, понесені закладом охорони здоров`я (кредитором) витрати на лікування не є завданою боржником (особою, яка вчинила злочин) шкодою. Зазначене має принципове значення, оскільки покладений на відповідну особу обов`язок не є видом цивільно-правової відповідальності, до цих правовідносин не підлягають застосуванню загальні положення про відшкодування шкоди, у тому числі такі, що стосуються підстав виникнення зобов`язання, змісту шкоди, солідарного обов`язку боржників тощо.

Позивачу юридичній особі не завдано збитків внаслідок вчинення кримінального правопорушення, оскільки потерпілим в даному випадку є ОСОБА_2 , а не позивач, який витратив кошти на її лікування. При цьому позивач не відноситься до жодної категорії осіб, що згідно зі статтею 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях.

Відтак, оскільки відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, не є за своєю суттю відшкодуванням шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, тому позивач при пред`явленні даного позову не звільнений від сплати судового збору в силу вимог п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Зазначений висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, який викладений у постанові від 17 січня 2019 року (справа № 462/375/17, провадження № 61-11623св18).

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач не усунув недоліки позовної заяви.

У відповідності з ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Ч. 13 ст. 187 ЦПК України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Враховуючи наведене, позовну заяву слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 185, 187 ЦПК України, суд,

Постановив:

Позовну заяву заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Звенигородської районної ради Черкаської області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача КНП «Звенигородська центральна районна лікарня» Звенигородської районної ради про відшкодування шкоди, завданої злочином залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.І. Сакун