Справа № 161/9784/19 Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М.
Провадження № 22-ц/802/362/20 Категорія: 37 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу, за апеляційною скаргою позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що 16.05.2017 року між страховиком ПрАТ «СК «Арсенал страхування» та страхувальником ТзОВ «ОТП Лізинг» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №369/17-Т/Ц2, відповідно до умов якого страхова компанія взяла на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Peugeot», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , завдане в результаті ДТП.

Позивач також зазначав, що 15.05.2018 року в селі Забороль Луцького району по вул. Володимирській, 54 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 та за участю автомобіля марки «Kia Rio», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 . Страхова компанія сплатила страхувальнику на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу суму страхового відшкодування.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 серпня 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач вважає, що винним у вчиненні ДТП є водій автомобіля марки «Kia Rio» ОСОБА_1 , що, на думку позивача, підтверджується звітом трасологічної експертизи, а тому просив суд стягнути з ОСОБА_1 в користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в поряду регресу майнову шкоду в розмірі 119 112, 16 грн та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги страхової компанії.

Справа розглядалася апеляційним судом в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення учасників справи, як малозначна, відповідно до частини 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України.

Апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Арсенал страхування», суд першої інстанції виходив з того, що підстав для стягнення з відповідача в користь позивача суми страхового відшкодування не має.

Такі висновки місцевого суду відповідають обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.05.2018 року в селі Забороль Луцького району по вул. Володимирській, 54 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля марки «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 і власником якого є ТзОВ «ОТП Лізинг», та за участі автомобіля марки «Kia Rio», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 (а. с. 44).

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 серпня 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_2 за статтею 124 КУпАП закрито з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення (а. с. 32).

Судом також встановлено, що 16.05.2017 року між страховиком ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та страхувальником ТзОВ «ОТП Лізинг» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №369/17-Т/Ц2, відповідно до умов якого страхова компанія взяла на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Peugeot», реєстраційний номер НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП (а. с. 6-13). У зв`язку з пошкодженням застрахованого транспортного засобу внаслідок ДТП страховик ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатив страхувальнику ТзОВ «ОТП Лізинг» суму страхового відшкодування в розмірі 119112,16 грн (а.с.37-41,74).

Позивач вважає, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1 , а тому просив стягнути з останнього в порядку регресу зазначену суму страхового відшкодування.

Разом з тим, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 перед третіми особами застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6941126, відповідно до якого ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн, франшиза 0 (а. с. 106-108).

Крім того, із матеріалів справи убачається, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення (а. с. 122).

Таким чином, судом встановлено, що жоден із водіїв учасників ДТП не визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Судом при цьому встановлено, що на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту позивач виплатив власнику транспортного засобу - ТзОВ «ОТП Лізинг» страхове відшкодування у розмірі 119 112,16 грн за пошкодження автомобіля марки «Pegeout», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Стаття 1194 ЦК України передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Проте, як було встановлено судом, відносно страхувальника ОСОБА_1 , який застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами у страховика ПАТ «Страхова група «ТАС», провадження в справі про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП закрито на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Отже, вини відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої був пошкоджений застрахований автомобіль, не встановлено.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Разом з тим, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги позивача про те, що вина відповідача ОСОБА_1 встановлена звітом трасологічної експертизи, не ґрунтується на вимогах закону, оскільки відповідно до вимог частини 2 статті 102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Тобто за положеннями зазначених вимог закону предметом висновку експерта, в тому числі, не може бути питання визначення вини учасників ДТП.

Інші доводи апеляційної скарги позивача не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 05 березня 2020 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді