Справа № 431/6414/19
Провадження №2/431/112/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2020 року Старобільський районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді Пелиха О.О.,

за участю секретаря с/з Чесалової О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у м. Старобільську Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Пульний Сергій Миколайович про визнання правочину недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Пульний С.М. про визнання правочину недійсним, в якому просила суд визнати договір дарування 1/5 частки нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 20.09.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Пульним С.Н., зареєстрований в реєстрі за № 1974 недійсним; скасувати державну реєстрацію прав - номер запису про право власності: 33317590, зареєстрований 20.09.2019 року о 14:22:52 приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Пульним С.Н. на підставі договору дарування частки нежитлової будівлі, серія та номер: 1974, виданого 20.09.2019 року приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Пульним С.Н.; стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь всі понесені судові витрати.

В обґрунтування позову посилалась на те, що в провадженні суду знаходиться цивільна справа у які вона ставить питання про відшкодування витрат на управління, управління та збереження спільного майна, позбавлення права власності на 2/5 приміщення 3 нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 з метою ліквідування порушення її прав, опосередкованого довготривалим та систематичним ігноруванням відповідачами обов`язків співвласника; відповідач ОСОБА_2 діючи недобросовісно та зловживаючи правами 20.09.2019 року укладає договір дарування, який порушує її майнові інтереси і направлений на недопущення звернення стягнення на майно ОСОБА_2 ; в порушення вимог ст.ст.202, 203, 215 ЦК України укладаючи договір дарування частки нежитлової будівлі від 20.09.2019 року № 1974, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Вважала, що дії відповідачів по укладенню договору дарування частки нежитлової будівлі від 20.09.2019 року № 1974 зумовлені не настанням правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину, а передбаченням дарувальником ОСОБА_2 негативних наслідків у випадку стягнення з неї боргу шляхом звернення стягнення на це майно та спрямовані на перешкоджання застосування до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як до недобросовісних співвласників, вимог ст. 365 ЦК України. Також зазначила, що недобросовісність відповідачі демонструють, надаючи нотаріусу, який посвідчував договір дарування спірної частки, та суду суперечливу інформацію, а саме, що об`єкт, який є предметом договору, на момент його укладання в спорі не перебуває і що прав щодо нього у третіх осіб не має; ні дарувальник, ні обдарована фактично не користуються майном, яке є об`єктом договору від 20.09.2019 року; ключів від приміщення не мають, що свідчить про відсутність настання реальних правових наслідків, обумовленим укладенням договору дарування. Також вважає, що сторони не передбачали реальне настання правових наслідків, обумовлених спірним правочином, дії сторін направлені на фіктивний перехід права власності на спірне приміщення, чим порушуються її майнові права, у зв`язку з чим звернулась до суду з захистом.

У судове засідання позивач та її представник ОСОБА_5 не з`явилися. ОСОБА_1 надала заяву в якій просила суд розглянути справу без її участі, позов та доводи викладені у ньому підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не з`явилися, надали суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Від їх представника ОСОБА_6 до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі відповідачів. Зокрема, вважали, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що дійсно на розгляді в суді знаходиться цивільна справа № 431/4288/19 одним із позивачів яких є ОСОБА_1 . Заходів забезпечення даного позову не було. ОСОБА_1 до 20.09.2019, не набула будь-якого права на спільну часткову власність у вигляді 1/5 частини нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , що належали до 20.09.2019 року ОСОБА_2 , а тому в момент реалізація Конституційних прав ОСОБА_2 , щодо дарування своєї частки ОСОБА_3 , будь-яких прав ОСОБА_1 , порушено не було, бо таких прав вона не мала та дотепер не має, а також на дану власність не було накладено арешту, або інших обмежень. Укладаючи договір дарування від 20.09.2019 року відповідачі діяли добросовісно. Твердження сторони позивача, що Договір дарування нежитлової будівлі від 20.09.2019 року не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, є хибним, та такий який не відповідає фактичним обставинам. Законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 ОСОБА_7 , письмово зверталася до ОСОБА_1 з метою отримання ключів від приміщення АДРЕСА_3 з метою виконання пункту 11 Договору та вимог ч. 4 ст. 722 ЦК України, але ОСОБА_1 , не надала їм жодних ключів до зазначеного приміщення, а тому протиправними діями саме ОСОБА_1 , позбавила можливості передати ключі від зазначеного приміщення. ОСОБА_2 , здійснюючи договір дарування від 20.09.2019 року № 1974 здійснила даний правочин з метою виведення своїх активів з метою їх збереження від звернення стягнення за наявними грошовими претензіями у цивільній справі № 431/4288/19 і збільшення розміру частки ОСОБА_3 в спірному приміщені (а.с.66-74).

Представник відповідача ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_8 також надав заяву про розгляд справи без його участі. Позов ОСОБА_1 не визнав.

Третя особа - приватний нотаріус Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Пульний С.М. до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи наведене, судом розгляд справи по суті здійснюється за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені у позові доводи, повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з вищенаведеного, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Згідно з ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно договору дарування, укладеного 20.09.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Пульним С.Н., зареєстрованого в реєстрі за № 1974 ОСОБА_2 , як дарувальник передала безоплатно ОСОБА_3 , як обдарованій 1/5 частки нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , приміщення АДРЕСА_4 (а.с.37-39).

Судом, встановлено, що підставою для визнання правочину недійсним позивач зазначає, наявність у провадженні суду цивільної справи про відшкодування витрат на управління, управління та збереження спільного майна, позбавлення права власності на 2/5 приміщення 3 нежитлової будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , по якій 13.08.2019 ухвалою судді було відкрито провадження та наявність спору щодо предмету договору на час укладання договору. Проте, на момент укладання оспорюваного договору заходів забезпечення позову і будь яких заборон на розпорядження зазначеним у договорі майном не існувало.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правовий аналіз цієї норми свідчить про те, що законодавець визначив обов`язкову сукупність кількох умов як підставу для визнання договору недійсним.

У відповідності до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши зміст позовної заяви, відзиву на позов в їх сукупності з письмовими доказами, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що ОСОБА_2 не мала наміру на укладання оспорюваного правочину, суд вважає її твердження про недійсність договору дарування є безпідставними. Разом з тим, позивачем та її представником не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували їх позовні вимоги та спростовували заперечення відповідачів, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.ст.203, 215, 717 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Старобільського районного нотаріального округу Луганської області Пульний Сергій Миколайович про визнання правочину недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суд Луганської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О.Пелих