Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/188/20
Провадження № 2/553/414/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15.09.2020м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючої судді Крючко Н.І.,
при секретарі Іжик А.В.,
розглянувши у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : Подільська районна у м. Полтаві рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою та виділення в натурі частини домоволодіння в окремий об`єкт нерухомого майна,-
У січні 2020 року позивач ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : Подільська районна у м. Полтаві рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою та виділення в натурі частини домоволодіння в окремий об`єкт нерухомого майна, в якому просила припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , на 7/20 частини житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , виділивши та визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , як на окремий об`єкт нерухомого майна, що складає одиницю, з подальшою можливістю присвоїти окрему адресу без порушення його цільового призначання належну позивачу частину домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що складається з: частини житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 48,6 м2 у складі приміщень (додаток № 2, позначено зеленим кольором) : кухня № 2-1 площею 5,7 м2, кімната № 2-2 площею 8,8 м2, кімната № 2-3 площею 14,8 м2, кімната № 2-4 площею 19,м2. Визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , загальною площею 474 м2,виділивши в користування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , земельну ділянку площею 105м2 (згідно додатку № 3 до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 48 виконаного судовим експертом Федоровим Дмитром Федоровичем, зафарбовано зеленим кольором), в користуванні ОСОБА_2 , залишити земельну ділянку площею 331м2 (згідно додаток № 3 до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 48 виконаного судовим експертом ОСОБА_3 ,зафарбовано жовтим кольором), земельну ділянку площею 38 м2 (згідно додатку № 3 до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 48 виконаного судовим експертом Федоровим Дмитром Федоровичем, зафарбовано білим кольором) залишити в загальному користуванні.
Згідно ухвали суду від 06 лютого 2020 року відкрито загальне позовне провадження, призначено справу до підготовчого провадження.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Дробаха А.Е. в судове засіданні не з`явились, але надали на адресу суду заяви, в яких прохали проводити судовий розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча про день та час слухання справи була повідомлена належним чином.
Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Подільська районна у м. Полтаві рада, в судове засідання представник не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника, щодо заявлених позовних вимог предстваник заперечував.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких обставин в разі якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засіданні без поважних причин або без повідомлення причини та відповідачем не було подано відзив, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину належить 7/20 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .
Інша частина, а саме 13/20 домоволодіння належить відповідачу ОСОБА_2 .
Згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 27 вересня 1999 року, визначено порядок землекористування земельною ділянкою. ОСОБА_4 (попередньому власнику) земельної ділянки виділено 122 кв. м., ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 290 кв. м..
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що після смерті ОСОБА_4 її частка перейшла дочці позивачу по справі ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 червня 2009 року.
В позові позивачем вказувалось про те, що після вступу ОСОБА_1 в спадщину між співвласниками домоволодіння склалися неприязні стосунки, які супроводжувались постійними конфліктними ситуаціями, обопільними образами та навіть рукоприкладством. Відповідачка зі своєю донькою ОСОБА_5 неодноразово створювали позивачу ОСОБА_1 перешкоди в користуванні своєю власністю, шляхом не допуску у двір, встановлення паркану з вхідними дверями, які постійно замкнуті на замок, від якого у позивачки немає ключів. Відповідачка зі своєю донькою самовільно перекривали подачу природного газу в частину будинку, що належить ОСОБА_1 , в зв`язку з чим позивачка неодноразово скаржилась на незаконні дії даних осіб до правоохоронних органів.
Згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 12 вересня 2012 року по справі № 1616/1206/2012 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено повністю.
Зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у здійсненні нею права користування та розпоряджатися 7/20 частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , та усунути перешкоди у користуванні шляхом демонтажу самовільно, без згоди співвласника, встановленого паркану на території загального користування.
Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 29 жовтня 2012 року рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 12 вересня 2012 року в частині демонтажу самовільно, без згоди власників встановленого паркану на території загального користування скасоване. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

В позові позивачем вказувалось про те, що не зважаючи на рішення суду від 12 вересня 2012 року, яке було переглянуто в апеляційній інстанції де зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у здійсненні нею права користування та розпоряджатися 7/20 частини домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 відповідач до цього часу рішення суду не виконує. Позивачем зазначалось, що фактично своїми пасивними діями відповідачка по суті обмежує право позивача вільно розпоряджатися своєю часткою домоволодіння, оскільки без її згоди вона позбавлена можливості виготовити технічну документацію на земельну ділянку і як наслідок не має можливості зареєструвати земельну в Державному земельному кадастрі та отримати кадастровий номер.

В обґрунтування позовних вимог, стороною позивача в позові вказувалось про те, що потрапити до частини домоволодіння для позивача до сьогоднішнього дня є проблемною справою, оскільки на території загального користування досі розташований паркан. Відповідно потрапити до двору можливо тільки переплигнувши через паркан, що вже само по собі створює незручності для працівників різних організацій, таких як землевпорядні організації, БТІ, експерти та інші. Так, 07 травня 2019 року адвокатом Дробаха А.Е. в інтересах ОСОБА_1 на ім`я відповідачки було направлене повідомлення з проханням не чинити перешкоди у доступі до частини домоволодіння позивачки, а також сприяти в оформленні документів для виготовлення технічної документації на земельну ділянку.

Також на адресу відповідачки була направлена пропозиція з проханням укласти у нотаріальному порядку Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна (житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 ) в самостійний об`єкт, та встановити порядок користування земельною ділянкою за умовами та варіантами, що будуть з ними спільно узгоджені та закріплені у замовленому висновку - дослідженні щодо технічної можливості виділу в натурі належних сторонам часток з об`єкта нерухомого майна.

Дані листи залишили поза увагою відповідача у справі.

Відповідно до висновку експерта № 48-1 за результатами експертного будівельно технічного та земельно технічного дослідження на замовлення ОСОБА_1 від 10.06.2020 року, зазначено експертом, що у відповідності до додатку № 3 Висновку № 48-1 можливо визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою : АДРЕСА_1 , загальною площею 474 м2, який установлений відповідно до Рішення Ленінського районного суду від 27.09.1999 року та з можливістю виділення часток в окремі об`єкти наступним чином : ділянка площею 105 м2 Кноль А.А. (зеленим колір); ділянка площею 331 м2 іншим співвласникам (жовтий колір); ділянка площею 38 м залишити під проїздом загального користування.

Зазначено, що земельні ділянки окремо виділені, мають окремі виходи та виїзди на внутрішньоквартальний проїзд до АДРЕСА_1 , площі загального користування відсутні.

Експертом встановлено, що частина житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1 , яка складає 7/20 частини і належить на праві приватної власності ОСОБА_1 є планувальною ізольованою частиною, яка має окремий вихід зі сторони внутрішньоквартального проїзду до АДРЕСА_1 , частина житлового будинку літ. А-1 (додаток №2) має необхідну сукупність житлових та допоміжних приміщень, котрі відповідають будівельно технічним вимогам для окремого проживання.

Експерт дійшов висновку, що виділити у самостійний окремий об`єкт нерухомого майна 7/20 частин домоволодіння за адресою : АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 , технічно можливо, при цьому площа закріпленої за цією частиною земельної ділянки складає 105 м2 (додаток №3 Висновку).

До складу 7/20 частин нерухомого майна житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належать позивачеві ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності входить : 48,6 м2 загальної площі житлового будинку літ. А-1, у складі приміщень (додаток № 2, позначено у Висновку зеленим кольором) : кухня № 2-1 площею 5,7 м2, кімната № 2-2 площею 8,8 м2, кімната № 2-3 площею 14,8 м2, кімната № 2-4 площею 19,3 м2.

Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, що закріплено у статті 317 ЦК України.

Суб`єктивне право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стаття 316Цивільного кодексу України). Це означає, що суб`єктивне право власності є абсолютним. Суб`єктивне право власності це також забезпечена законом міра можливої поведінки фізичної і юридичної особи щодо володіння користування та розпорядження належним особі майном. Правомочністьволодіння це юридично забезпечена можливість власника бути в безпосередньому фактичному зв`язку з річчю. Володіння треба розуміти як постійну можливість матеріального зв`язку власника з річчю. При наявності юридичних підстав володіння називають титульним. Воно пов`язане з волевиявленням власника.

За приписами статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Або, він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 321 ЦК право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів осіб.

За правилами статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 2ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч.1ст. 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Постановою Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок « від 04.10.1991 року, при вирішенні спорів про виділ в натурі частко житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру).

За нормами Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунок часток об`єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Міністерства з питань житлово комунального господарства України від 18.06.2007 року №55, виділ частки в натурі нерухомого майна здійснюється з наданням Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкту нерухомого майна.

З матеріалів справи вбачається, що співвласники спірного домоволодіння фактично визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, користуються встановленим між ними порядком користування земельною ділянкою тривалий час, а отже для внесення змін в порядок користування, який склався між ними, обгрунтовані підстави відсутні.

Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вказується, що при встановленні порядку користування земельною ділянкою необхідно враховувати можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я..

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є законними і обґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 15, 16, 328,317, 364 ЦК України, ст.ст. 4, 12,13, 206, 264-265, 279, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору : Подільська районна у м. Полтаві рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою та виділення в натурі частини домоволодіння в окремий об`єкт нерухомого майна задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , на 7/20 частини житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , виділивши та визнавши право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , як на окремий об`єкт нерухомого майна, що складає одиницю, з подальшою можливістю присвоїти окрему адресу без порушення його цільового призначання належну позивачу частину домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що складається з: частини житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 48,6 м2 у складі приміщень (додаток № 2, позначено зеленим кольором) : кухня № 2-1 площею 5,7 м2, кімната № 2-2 площею 8,8 м2, кімната № 2-3 площею 14,8 м2, кімната № 2-4 площею 19,м2.

Визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , загальною площею 474 м2 ,виділивши в користування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 , земельну ділянку площею 105м2 (згідно додатку № 3 до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 48 виконаного судовим експертом Федоровим Дмитром Федоровичем, зафарбовано зеленим кольором), в користуванні ОСОБА_2 , залишити земельну ділянку площею 331м2 (згідно додаток № 3 до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 48 виконаного судовим експертом ОСОБА_3 ,зафарбовано жовтим кольором), земельну ділянку площею 38 м2 (згідно додатку № 3 до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 48 виконаного судовим експертом Федоровим Дмитром Федоровичем, зафарбовано білим кольором) залишити в загальному користуванні.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиН. І. Крючко