Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4176/20
Номер провадження2/711/1713/20
РІШЕННЯ
14 вересня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого-судді Демчика Р.В.
при секретарі Бузун Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з нерухомого майна, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Придніпровського ВДВС м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ), в якому просила скасувати арешти накладені на її майно та виключити таки записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
В обґрунтування заяви зазначено, що Придніпровським ВДВС ЧМУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду № 2а/2370/4820 від 26.10.2011 току, та при примусовому виконанні виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду № 2а/2370/4820 від 26.10.2011, було накладено арешт на все майно, що належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності.
Борг за вказаним вище виконавчим листом був погашений позивачем повністю в добровільному порядку. Згідно листа 2375/23-00-10-02-022 від 29.01.2020 заборгованість з податків та зборів відсутня.
Згідно Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, на нерухоме майно що належить позивачу на праві приватної власності, а саме Ѕ частина квартири АДРЕСА_1 , внесені відомості про обтяження за №11955219 від 12.12.2011, підстава обтяження постанова про накладення арешту на майно та заборона на його відчуження № 30177786 від 02.12.2011 та №13162737 від 25.10.2012, підстава обтяження постанова про накладення арешту на майно та заборона на його відчуження № 34750608 від 11.10.2012.
29.11.2019 позивач звернулась до відповідача з заявою про зняття арешту з належного їй майна у зв`язку із відсутністю заборгованості.
Ухвалою суду від 18.06.2020р. провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено у справі судове засідання.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася. Проте надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача Придніпровського ВДВС м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) в судове засідання не з`явився причину неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Проте надали суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі з огляду на наступне. Так, відповідач не спростовує того факту, що у виконавчій службі перебували виконавчі провадження про примусове стягнення з позивача ОСОБА_1 коштів. На даний час вказані виконавчі провадження завершені, проте за вказаними виконавчими провадженнями не стягнуто виконавчі збори та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій, тому у державних виконавців відсутні підстави для скасування накладених арештів. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що згідно листа №1792 від 10.01.2020 Придніпровський відділ ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м.Київ), згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень ВП-Спецпідрозділ відносно ОСОБА_1 на виконанні в Придніпровському ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області перебували наступні виконавчі провадження:
№30177786 по виконанню виконавчого листа №2а/2370/4820 від 26.10.2011 виданого Черкаським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь УМФУ в м. Черкаси боргу в розмірі 1288,80грн. 22.06.2012 виконавче провадження завершене на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», відсутність у боржника майна (в редакції чинній на момент завершення). Згідно даних системи заборгованість, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не сплачено.
№34750608 по виконанню виконавчого листа №2а/2370/4820 від 26.10.2011 виданого Черкаським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь УМФУ в м. Черкаси боргу в розмірі 643,80грн. 27.12.2013 виконавче провадження завершене на підставі п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», фактичне повне виконання рішення (в редакції чинній на момент завершення). Згідно даних системи виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не сплачено.
№37870905 по виконанню вимоги №Ф-1628-У від 23.01.2013 виданої УМФУ про стягнення з ОСОБА_1 на користь УПФУ в м. Черкаси боргу в розмірі 115357грн. 23.12.2013 виконавче провадження завершене на підставі п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження», фактичне повне виконання рішення (в редакції чинній на момент завершення). Згідно даних системи виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не сплачено.
Будь яку іншу інформацію щодо зазначених виконавчих проваджень надати неможливо, в зв`язку із закінченням терміну зберігання виконавчих проваджень відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби, згідно якого строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.
Враховуючи викладене, відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» підстави для знаття арешту з майна боржника відсутні.
Згідно листа №4066/02 від 06.12.2013 УПФУ в м. Черкасах Черкаської області вбачається, що ОСОБА_1 , як ФОП перебувала на обліку в управлінні ПФУ в м. Черкасах Черкаської області з 03.06.2009р. Станом на 06.12.2013, в зв`язку з наданням уточнюючої інформації про систему оподаткування в першому кварталі 2012 року, та сплатою заборгованості в сумі 3658грн., борг по ЄВС відсутній.
Згідно листа ГУ ДПС у Черкаській області №2375/23-00-10-02-022 від 29.01.2020, станом на 29.01.2020 заборгованість з податків і зборів по ОСОБА_1 відсутня.
Разом з тим, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, вбачається, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить Ѕ частина квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Отже, з огляду на викладене вище, судом встановлено, що всі виконавчі провадження, у межах яких було накладено арешти, на даний час завершені.
Крім того, позивач вказує, що наявність даних обтяжень порушує її права на розпорядження зазначеним майно.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6 (в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.
Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності.
За правилами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинна редакція) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
В той же час частиною 4 вище зазначеної статті передбачено, що підставами для знання арешту з майна є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;
9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.
Частиною 5 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Таким чином, судом встановлено, що позивач є власником арештованого майна і має намір розпорядитися належним їй правом, а саме розпоряджатися цим майном, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.
Виходячи з вищевикладеного, суд враховує, що на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на розпорядження майном, проте підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб, а саме шляхом скасування арешту з майна.
Керуючись ст.ст.4, 12, 81, 237, 263-265, 268 ЦПК України, Конституцією України, Пленумом Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6, ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд -
Скасувати арешти накладені:
Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про державну реєстрацію заборони за №11955219 від 12.12.2011 та №13162737 від 25.10.2012 арешту на все нерухоме майно, що внесені реєстратором: Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Р. В. Демчик