КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1870/19
Провадження № 2/534/314/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 року м.Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді Куц Т.О., з участю секретаря судового засідання Клімової С.І., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Горішньоплавнівський міський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, які стягуються з нього на підставі виконавчого листа № 2-648 виданого 16.05.2003 Комсомольським міським судом Полтавської області на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 50745 грн, 056 коп. Свої вимоги мотивує тим, що з моменту відкриття провадження, а саме з травня 2003 по грудень 2015 він не ухилявся від сплати аліментів, сплачував у повному обсязі, але після звільнення з роботи у 2015 році за станом свого здоров`я він не працював , але аліменти сплачував добровільно у розмірі 300 грн, щомісячно. У травні 2018 йому було призначено пенсію і він почав сплачувати аліменти у розмірі 500 грн, в більшому розмірі він сплачував не міг, оскільки були витрати на придбання ліків, на санаторно-курортне лікування. В 2019 році стан його здоров`я значно погіршився і він 4 рази був госпіталізований до лікарні, до відділення невідкладної кардіології та три рази у хірургічне відділення для проведення хірургічного втручання. В даний час він не працює та витрачає значні кошти на придбання ліків, проведення операцій та реабілітації після оперативного втручання. Крім того на його утриманні перебуває матір, якій майже 85 років, яка також потребує стороннього догляду.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 04.12.2019 провадження у справі відкрито з призначенням справи до судового розгляду ( а.с.43).

08.01.2020 від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнає повністю, посилаючись на те, що медична документація надана позивачем свідчить про його хворобу, однак не свідчить про заборону працювати та не підтверджує тимчасову непрацездатність (а.с.52-53).

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала повністю, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позовну заяву.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 26.09.2018 (а.с.6), від шлюбу мають неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.3,4), які в даний час проживають разом з позивачем, вона займається їх вихованням та утриманням.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що у задоволенні пред`явленого позову належить відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Горішньоплавнівському міському ВДВС перебуває виконавчий лист № 2-648 від 16.03.2003 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі ј частини з усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході даного виконавчого провадження державним виконавцем були складени довідки-розрахунок заборгованості з аліментів, зокрема за період з 06.11.2015 по 22.12.2019 загальний борг становить 97332 грн 53 коп та за період з 15.03.2013 по 31.01.2020 складає 50 734 грн 29 коп (а.с.7).

Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

З наданих позивачем копій медичних документів вбачається, що ОСОБА_1 з 17.06.2010 по 25.06.2010 перебував на лікуванні з приводу тахіаритмії з відновленням ритму ( а.с.8).

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого № НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні № 1 з 30.01.2019 по 04.02.2019 з приводу основного захворювання, пароксизм фібриляції передсердь від 30.01.2019, гіпертонічна хвороба І ст., 2 ступінь , ризик 2 (а.с.10).

З 09.04.2019 по 18.04.2019 позивач перебував на лікуванні у Київській міській клінічній лікарні № 3 у хірургічному відділенні , де була проведена операція ОСОБА_7 з формуванням монодесцендостоми, дренування черевної порожнини, що підтверджується випискою № 19/5192 ( а.с. 11).

Згідно виписки з медичної карти № НОМЕР_2 ОСОБА_1 перебував на лікуванні у Київській міській клінічній лікарні № 3 у хірургічному відділенні де було проведено оперативне втручання після операції з приводу поліпа сигмоподібної кишки ( а.с.15).

Також позивач неодноразово проходив обстеження, відповідно до яких йому рекомендовано консультація та спостереження онколога, уролога, сімейного лікаря ( а.с.12-14).

З доводів позивача саме вказані хвороби перешкоджали ОСОБА_1 працювати, а також отримувати стабільний дохід. Ці численні хвороби є причиною виникнення заборгованості з аліментів.

За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч цьому, суд вважає доводи позивача стосовно наявності у нього численних хвороб, які перешкоджають йому сплачувати на відповідному рівні аліменти на постійні основі є необґрунтованими та надуманими.

Як встановлено в судовому засіданні, заборгованість зі сплати аліментів виникла в період з 2015 року до лікування ОСОБА_1 , в період коли позивач працював .

Крім того позивач посилався на те, що наприкінці 2015 року він був змушений звільнитися з роботи в зв`язку зі станом здоров`я, однак доказів звільнення його з роботи суду не надано, також відсутні докази захворювань позивача, які виникли у нього у період з 2015 року по 2018 рік і які перешкодили позивачу працювати, до моменту настання пенсійного віку.

Натомість судом встановлено, що позивач в період з 2015 по 2017 був працездатним, йому не встановлено інвалідності, з визначенням міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності, в тому числі щодо обмеження можливості працювати чи працювати у спеціально створених для цього умовах.

За таких обставин, позивач не був позбавлений можливості працевлаштуватись та належним чином виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання дитини.

Відповідно довідки про доходи ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві і отримує пенсію за віком, яка за період з 01.05.2018 по 31.10.2019 складає 178412 грн 32 коп ( а.с. 28).

Враховуючи зазначене, на переконання суду позивач не обґрунтував належними та допустимими доказами свої вимоги щодо звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Зазначені хвороби та медичні діагнози, встановленні позивачу, не є належним доказом захворювання на тяжку хворобу та підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами у розумінні ч.2 ст.197 СК України.

В той же час, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що діагнозоване позивачу захворювання відноситься до тяжкої хвороби, оскільки таких доказів суду надано не було.

Крім того, позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що заборгованість, яка виникла за період з 2015 року по 2019 рік виникла саме у зв`язку з його хворобою.

Посилання позивача на те, що на його утриманні перебуває матір ОСОБА_1 не може бути прийнято до уваги, оскільки сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. При цьому слід враховувати, що держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

Інших правових та фактичних підстав, які б свідчили про наявність підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами суду не надано.

При цьому, суд звертає увагу на те, що, розглядаючи дану цивільну справу, суд виходить з інтересів, в тому числі дитини та повинен дотриматися балансу права платника аліментів на звільнення його від сплати заборгованості за аліментами та права дитини на утримання з боку батька.

Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ч. 7 ст. 8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

КонституцієюУкраїни визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захист удітей.

Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, тому суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами слід відмовити, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження існування передбачених ч.2 ст. 197 СК України підстав для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 180,192,197 СК України, суд,

ухвалив :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаціно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Відомості, які не оголошуються

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
Повне ім`я відповідача: Повне найменування третьої особи:ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 . Горішньоплавнівській міський відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області , адреса : 39803, Полтавська область м. Горішні Плавні, вул. Миру, 15, .

Суддя Т.О.Куц