Справа № 383/592/20
Номер провадження 2/383/295/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді - Бондаренко В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Могиленко В.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13 травня 2020 року близько 22 години у його будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з боку вулиці було розбито віконне скло та пошкоджено жалюзі. Вказані пошкодження завдані його сусідом ОСОБА_2 , проживаючого по АДРЕСА_2 , який на грунті неприязних відносин умисно розбив віконне скло в будинку за допомогою каменю, який кинув у вікно. У зв`язку з цим відразу звернувся до Бобринецького відділу поліції Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області. Відповідно до протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.05.2020 року його звернення зареєстроване за №1487. Працівників поліції повідомив про те, що вказані дії вчинив ОСОБА_2 , оскільки в момент події впізнав останнього. В травні 2020 року з відділу поліції отримав відповідь з якої слідує, що в ході проведення перевірки за вказаною заявою доводи щодо пошкодження вікна в будинку позивача громадянином ОСОБА_2 за допомогою каменя підтвердились. Крім того, поліцією надано довідку про результати перевірки за його заявою по факту пошкодження віконного скла та інші документи, які повністю підтвердили вину відповідача у скоєному, однак поліцією за даним фактом жодних дій не вжито.

Позивач вказує, що завдану діями відповідача шкоду усунув самостійно понісши витрати в сумі 1000 грн. на придбання склопакету для ПВХ вікна та в сумі 1100 грн. на придбання нових жалюзів, які також були пошкоджені в ході події та відновленню не підлягали.

Таким чином, внаслідок дій відповідача, розмір завданих матеріальних збитків позивачу складає 2100 грн.

Окрім того, діями відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду, яку оцінює у 1000 грн. Моральна шкода полягає у порушенні звичайного нормального укладу та способу життя, оскільки замість звичайного ритму життя, особистих справ та нічного відпочинку позивач був змушений викликати поліцію, надавати пояснення, допускати до свого житла сторонніх людей, фактично вночі усувати безлад в будинку, за свій рахунок проводити ремонтні роботи. Також позивач був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, витрачав час на поїздки до відділу поліції, очікування та спілкування з працівниками поліції.

Зважаючи на викладене позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 2100 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн., а також понесені ним при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 1500 грн.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22 липня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.27-28).

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пославшись на його безпідставність. Зазначив, що не розбивав віконне скло у будинку позивача, який має конфлікт з іншими сусідами.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, 13 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій повідомив про те, що 13.05.2020 року близько 22 години 00 хвилин було пошкоджено віконне скло у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в чому підозрює громадянина на ім`я ОСОБА_2 , який проживає в АДРЕСА_2 , що підтверджується копією протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.05.2020 року (а.с.10).

Вказана заява була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» Бобринецького ВП ГУНП в Кіровоградській області за №1487 від 13.05.2020 року, що підтверджуються повідомленнями начальна Бобринецького відділення поліції Хандис Ю. від 22.05.2020 року за вихідним №2058/122-20 (а.с.8) та від 25.05.2020 року за вихідним №2096/122-2020 (а.с.9).

Відповідно до копії письмових пояснень ОСОБА_1 від 13.05.2020 року вбачається, що 13.05.2020 року приблизно о 22 год. 00 хв. перебував у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та почув, що в іншій кімнаті розбилось скло. Коли зайшов до кімнати побачив камінь та вибите скло. У скоєному підозрює сусіда ОСОБА_2 , так як напередодні за 15 хв. бачив у вікно, як останній ходив навпроти будинку та з яким має давні неприязні відносини (а.с.11).

Згідно копії повідомлення начальника Бобринецького відділення поліції Хандис Ю. від 22.05.2020 року за вихідним №2058/122-20 (а.с.8), в ході проведення перевірки заяви ОСОБА_1 встановлено, що віконне скло 13.05.2020 року було пошкоджено громадянином ОСОБА_2 , жителем АДРЕСА_2 , який письмово пояснив, що вікно було пошкоджено ним за допомогою каменя на грунті неприязних відносин. Також у повідомленні вказано, що в даному випадку виникли цивільно-правові відносини, компетенція розгляду справ яких відноситься до органів суду та роз`яснено право на оскарження рішення за вказаним зверненням відповідно до Закону України «Про звернення громадян» (а.с.8).

Відповідно до копії довідки про результати перевірки за заявою ОСОБА_1 по факту пошкодження віконного скла вбачається, що під час спілкування з ОСОБА_2 , жителем АДРЕСА_2 , останній не заперечив, що дійсно він кинув камінь у вікно будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , оскільки перебуває з останнім у неприязних відносинах. Факти, викладені у заяві ОСОБА_1 підтвердилися (а.с.12).

Позивач ОСОБА_1 , допитаний у відповідності до ст.92 ЦПК України, як свідок пояснив, що 13 травня 2020 року приблизно о 22 годині перебував у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , в кімнаті спальні житлового будинку та почув гуркіт від розбиття скла сусіднього вікна, що знаходиться в кімнаті зали. Відразу підвівшись з крісла через відчинене вікно спальні побачив, як повз нього пройшов ОСОБА_2 , який пішов в сторону дороги, де стояло ще двоє чоловіків, яких він не розгледів. Так як в кімнаті спальні, де він знаходився під час події, було вимкнено світло він добре розгледів відповідача. Після чого він одягнувшись вийшов на вулицю, але вже нікого не було. Оглянувши будинок виявив розбите скло вікна в кімнаті зали, а також в приміщенні зали камінь вагою приблизно 15 кг., яким було розбито склопакет вікна та жалюзі, що висіли на вікні. Далі він зателефонував в поліцію та повідомив про подію. Після прибуття працівників поліції склав відповідну заяву. До події відповідача не знав та конфлікту з ним у нього не було. Мотиви його поведінки йому не відомі. Так як ОСОБА_2 проживає на одній з ним вулиці бачить його майже через день в стані алкогольного сп`яніння. Особисто бачив, як відповідач часто проїжджає на велосипеді в стані алкогольного сп`яніння та падає, після чого його підіймають. Внаслідок пошкодження склопакету був змушений його замінити на новий, вартістю 1000 грн., а також пошкоджені жалюзі на нові вартістю 1100 грн.

Як вбачається з копій квитанції до прибуткового касового ордера №190 від 16 травня 2020 року та накладної б/н, що містяться в матеріалах справи (а.с. 16, 17) позивачем було витрачено 1000 грн. на придбання склопакету для ПВХ вікна та 1100 грн. на придбання жалюзі.

Надані позивачем копії квитанції до прибуткового касового ордера та накладної узгоджуються з поясненнями позивача ОСОБА_1 , допитаного як свідка, які суд рахує як належні та допустимі докази спричинення збитків його майну.

Сам факт спричинення позивачу шкоди відповідачем, якого позивач впізнав в судовому засіданні, підтверджується поясненнями позивача ОСОБА_1 , допитаного в якості свідка, які також узгоджуються з письмовими доказами, а саме копією протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_1 від 13 травня 2020 року (а.с.10), копіями повідомлень начальника Бобринецького відділення поліції Хандис Ю. від 22.05.2020 року за вихідним №2058/122-20 (а.с.8) та від 25.05.2020 року за вихідним №2096/122-2020 (а.с.9), копією письмових пояснень ОСОБА_1 від 13.05.2020 року (а.с.11), копією повідомлення начальника Бобринецького відділення поліції Хандис Ю. від 22.05.2020 року за вихідним №2058/122-20 (а.с.8), копією довідки про результати перевірки за заявою ОСОБА_1 (а.с.12).

Крім того, підстав недовіряти поясненнмя позивача ОСОБА_1 , допитаного як свідка в порядку до ст.92 ЦПК України, у суда відсутні та визнаються судом достовірними, адже вони не спротовані відповідачем належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ч.2 ст.11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобові`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Правовідносини між сторонами є деліктними, оскільки виникли у звА`язку із спричиненням шкоди, а тому регулюються Главою 82 ЦК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний звАА`язок як елемент цивільного правопорушення виражає звАА`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6 наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог статті 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги - факт завдання шкоди (збитків) відповідачем та обґрунтувати її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14.

Разом з тим, відповідач заперечуючи проти задоволення позову, не скористався своїми правами, передбаченими нормами ЦПК та не надав до суду докази відсутності своєї вини у заподіянні шкоди.

Вина відповідача ОСОБА_2 у спричиненні пошкодження віконного скла та жалюзі у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому мешкає позивач, підтверджується пояснення позивача, допитаного в якості свідка, які узгоджуються з копією довідки про результати перевірки за заявою ОСОБА_1 (а.с.12) та копією повідомлення начальника Бобринецького відділення поліції Хандис Ю. від 22.05.2020 року за вихідним №2058/122-20 (а.с.8), в яких зазначено, що віконне скло 13.05.2020 року було пошкоджено громадянином ОСОБА_2 , жителем АДРЕСА_2 .

З огляду на викладене суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, оскільки судом встановлено, а позивачем доведено наявність протиправних дій відповідача та завдання ним шкоди шляхом пошкодження належних позивачу віконного скла та жалюзі у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та розмір збитків; доведено наявність причинного зв`язку між поведінкою відповідача та настанням шкоди; вину завдавача шкоди, тому спричинена матеріальна шкода підлягає стягненню на користь позивача в розмірі визначеному позивачем.

Відповідно до положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як передбачено ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Оцінюючи розмір компенсації завданої позивачу моральної шкоди суд враховує характер завданої шкоди, її тривалість та надані докази в обґрунтування посилань позивача на ті наслідки, що виникли після завданої шкоди. Так, з урахуванням встановлених судом порушень законних прав позивача з вини відповідача, що призвели до моральних страждань у вигляді нервових збуджень, негативних емоцій та переживань з цього приводу, зміну звичайного ритму життя, а тому відповідно до вимог ст.1167 ЦК України на користь позивача підлягає стягненню з відповідача компенсація за спричинену моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст.133 ЦПК України).

Згідно з положеннями частин 1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 вказано, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В матеріалах справи наявні підтвердження того, що позивачем були понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підтвердження витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу останній надав до суду копії розрахунку вартості правничої допомоги (а.с.18) та квитанції до прибуткового касового ордера №41 від 14.07.2020 року на суму 1500 грн. (а.с.19).

Однак в матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у сумі 1500 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 2100 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

У стягненні з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в сумі 1500 грн. відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 18.09.2020 року.

Суддя В.В. Бондаренко