Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1908/19
Провадження № 2/376/91/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2020 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді: Коваленка О.М.

при секретарі: Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення судових витрат на правову допомогу та за судовий збір,-

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вище вказаною позовною заявою.

В обґрунтування своєї позовної заяви позивачка вказала, що 23.10.2018 року ухвалою Сквирського районного суду Київської області у справі №376/1025/18, провадження № 2/376/534/2018 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування та зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині позов залишено без розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 вказує, що у зв`язку з розглядом вищевказаної справи нею було понесено судові витрати пов`язані з юридичною консультацією у сумі 600 гривень , що підтверджується квитанцією №115 від 19.06.2018 року та за складання відзиву на позовну заяву у сумі 700 гривень, що підтверджується квитанцією №117від 21.06.2017 року та судовий збір у розмірі 768,40 грн., а усього на суму 2068,40 грн.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач, тобто ОСОБА_1 , має право заявити вимоги про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача тобто ОСОБА_2 .

У зв`язку з вищевикладеним позивачка ОСОБА_1 просить суд:

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 76 понесені нею судові витрати на правову допомогу у розмірі 1300 гривень та судовий збір у розмірі 768,40 гривень на її ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 користь.

25.09.2019 року до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог, в якій вона просить стягнути з ОСОБА_2 судові витрати на оплату транспортних послуг у сумі 395 гривень та просила судове засідання провести без її участі (а.с.10).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.9,20,25,26).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 23.10.2018 року ухвалою Сквирського районного суду Київської області у справі №376/1025/18, провадження №2/376/534/2018 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування та зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині позов залишено без розгляду, що підтверджується копією ухвали від 23.10.2018 року (а.с.3-4).

Позивачка ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом вищевказаної справи було понесено судові витрати пов`язані з юридичною консультацією у сумі 600 гривень, що підтверджується копією квитанції №115 від 19.06.2018 року та за складання відзиву на позовну заяву у сумі 700 гривень, що підтверджується копією квитанції №117 від 21.06.2017 року (а.с.5).

Також, позивачкою понесено судові витрати на оплату транспортних послуг у сумі 395 гривень, що підтверджується проїздними квитками (а.с.11-18).

Відповідно до вимог ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності з п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 3, 4 ст. 137 ЦПК України визначено підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосудді № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

З приводу зазначеного питання висловлювався і Конституційний Суд України, так, пунктом 3.2 рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багато аспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складання позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до абз. 1 ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Оскільки позивачкою при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується Квитанцією Ощадбанку № 11 від 31.07.2019 року (а.с. 1), він підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачка має право на повернення їй судових витрат у зв`язку з розглядом справи, які вона документально підтвердила та іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як зверненням до суду з даним позовом позивачка не має можливості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Позовна вимога про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат на оплату транспортних послуг у сумі 395 гривень задоволенню не підлягає, оскільки ч. 1 ст. 138 ЦПК України чітко встановлено, що такі витрати несуть сторони (позивач та відповідач).

На підставі викладеного та керуючись ст. 59 Конституції України ст. ст.24,5,12,13, 19, 76,81, 82, 133,137,138,141, 142,247,258, 259, 263 265,354 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення судових витрат на правову допомогу та за судовий збір - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 4813376) понесені ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу у розмірі 1300 гривень та судовий збір у розмірі 768,40 гривень на користь ОСОБА_1 , (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 )

У задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на оплату транспортних послуг відмовити.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції на протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко