02.03.2020 Єдиний унікальний № 371/1278/19
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2/371/ 121/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

02 березня 2020 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Овчаренко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою,

В С Т А Н О В И В :

До Миронівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом звернувся представник позивача ОСОБА_3 та просив ухвалити судове рішення яким усунути перешкоди у користуванні будинком АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком.

Позовні вимоги обґрунтував тими обставинами, що згідно Договору дарування, житлового будинку від 25 квітня 2012 року посвідченого Шепітко В.В., приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу, Волик Л.А. отримала від ОСОБА_4 у подарунок житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У будинку, що належить позивачу окрім власника зареєстровані та проживають чоловік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , онука ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , онука ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також зареєстрований але не проживає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з яким дочка позивача перебувала у зареєстрованому шлюб, що підтверджується інформацією, яка міститься в довідці виконавчого комітету Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області № 02-33/524 від 28 серпня 2019 року.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 24 квітня 2019 року у справі ЄУН 371/112/19 шлюб між ОСОБА_6 і ОСОБА_2 розірваний.

З травня 2018 року ОСОБА_2 залишив сім`ю та перейшов на інше постійне місце проживання в АДРЕСА_1 . З того часу його особисті речі в будинку позивача відсутні.

В судове засідання сторони не з`явились.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та представника позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи, у відповідності до ч. 1 ст. 131 ЦПК України був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав, атому враховуючи правила ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що позивач згідно Договору дарування житлового будинку від 25 квітня 2012 року, посвідченого Шепітко В.В., приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу, Волик Л.А. отримала від ОСОБА_4 у подарунок житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-12).

У будинку, що належить позивачу окрім власника зареєстровані та проживають чоловік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , онука ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , онука ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також зареєстрований але не проживає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з яким дочка позивача перебувала у зареєстрованому шлюб, що підтверджується інформацією, яка міститься в довідці виконавчого комітету Маслівської сільської ради Миронівського району Київської області № 02-33/524 від 28 серпня 2019 року.

З травня 2018 року ОСОБА_2 залишив сім`ю та перейшов на інше постійне місце проживання в АДРЕСА_1 . З того часу його особисті речі в будинку позивача відсутні.

Частиною 1 ст. 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї та інших осіб.

Аналогічне правило міститься в ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно зі ст. 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення осіб у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

Згідно актів обстеження від 30 травня 2018 року, 25 листопада 2018 року та 20 вересня 2019 року відповідач ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 не проживає, його особистих речей не виявлено (а.с. 19-21).

Таким чином судом встановлено, що відповідач понад рік (з травня 2018 року по час розгляду справи 02 березня 2020 року) відсутній без поважних причин за місцем своєї реєстрації в будинку АДРЕСА_1 .

Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права розпорядження своїм майном.

Відповідач, який без поважних причин був відсутній понад один рік у будинку за вказаною адресою втратив право на користування ним, а тому у позивача, як власника будинку, виникло право на звернення до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 , який належить позивачу на праві власності. Цим правом позивач правомірно скористався у спосіб, передбачений ст. 405 Цивільного кодексу України.

Правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання регулюються спеціальним нормативно-правовим актом, а саме: Законом України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за нормами ст. 7 якого, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовної вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком позивача.

Щодо позовної вимоги в частині усунення перешкод в користуванні будинком АДРЕСА_1 то суд вважає, що позивачем не наведено жодних доказів, які свідчать про наявність перешкод саме у користуванні вказаним будинком.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі ст. ст. 319, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст. ст. 10-13, 76- 81, 95, 141, 223, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 280 - 284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою задовольнити частково.

2.Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , таким, що втратив право на користування житловим будинком під АДРЕСА_1 .

3.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , понесені нею судові витрати в розмірі 768 гривень 40 копійок.

4.Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення можу бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

5.Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

6.Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня отримання повного тексту.

7.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

8.Повний текст рішення виготовлено 05 березня 2020 року.

Суддя підпис А.С. Поліщук

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук