Справа №487/4325/19 Головуючий суду першої інстанції Щербина С.В.
Провадження №22-ц/812/892/20 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , на рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 30 січня 2020 року, ухвалене о 09 год. 15 хв. під головуванням судді Щербини С.В. в приміщенні суду в м.Миколаєві, за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Миколаєва про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 подала до суду позов до Територіальної громади м. Миколаєва про визнання за нею права власності на спадкове майно по АДРЕСА_1 .

Позивач вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 , яка за життя заповіла їй 12/100 часток нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 .

У нотаріальному порядку оформити спадщину вона не змогла, бо нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із виділенням 26/100 часток у спільній частковій власності в окрему адресу та наявністю у договорі купівлі-продажу майна на ім`я спадкодавця помилки у позначенні літери приміщення, яке продавалося.

Посилаючись на необхідність захисту її прав спадкоємця, які можна здійснити тільки у судовому порядку, ОСОБА_1 просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 30 січня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не вичерпана можливість прийняття спадщини у нотаріальному порядку. Крім того, він вказав на те, що позивач не довела належність спадкодавцю всього майна по АДРЕСА_1 , як зазначено у позовних вимогах, а не частки майна.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про визнання за нею права власності на спадкове майно за адресою АДРЕСА_1 , а саме на приміщення №№1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11 загальною площею 135,0 кв.м, що складають 12/100 часток нежитлових приміщень цокольного поверху літ.А-10.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач у нотаріальному порядку не має можливості оформити спадщину, бо не може без визнання за нею права власності здійснити розрахунок часток у спільній власності, який відповідно до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна від 18.06.2007 р. здійснюється тільки за заявами співвласників.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 .

За життя 01 березня 2016 року вона склала заповіт, відповідно до якого заповіла позивачці належні їй 12/100 часток нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 .

З договору купівлі-продажу комунального майна від 05 вересня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Савіною Л.П., та акту передачі майна від 08 вересня 2003 року випливає, що ОСОБА_3 придбала у територіальної громади м.Миколаєва у власність 12/100 часток нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 , які складаються з частини підвалу літ.Апд, а саме: №№1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11 загальною площею 135,0 кв.м. (а.с.14-18, 130).

Розрахунок частки здійснено 11 липня 2003 року (а.с.125).

Відповідно до акту поточних змін від 07.06.2004 р., складеного техніком Комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_3 щодо перевірки призначення поверху (підвальний чи півпідвальний), після здійснених замірів і розрахунків встановлено, що поверх треба вважати цокольним (а.с.129).

06 серпня 2004 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Савіною Л.П., у договорі купівлі-продажу від 05.09.2003 р. кульковою ручкою здійснено виправлення назви приміщення «підвал» на «цокольний поверх».

Відповідно до листа Комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації від 08.11.2018 р. станом на 12 жовтня 2018 року нежитлові приміщення, розташовані у житловому багатоповерховому будинку літ.А-10, частина цокольного поверху, за адресою АДРЕСА_1 мають загальну площу 847,02 кв.м. Об`єкти самочинного будівництва відсутні. Співвласниками станом на 28 грудня 2012 року були ОСОБА_3 12/100 часток, територіальна громада м.Миколаєва в особі Миколаївської міської ради 62/100 часток, ТОВ НВП «Совенергоресурс» 26/100 часток (згідно з рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 23.03.2007 р. №665 виділено в окрему адресу: АДРЕСА_2 ). Наголошено, що в договорі купівлі ОСОБА_3 12/100 часток помилково зазначено нежитлові приміщення цокольного поверху літ.Апд. Правильним треба вважати 12/100 часток нежитлових приміщень, що складаються з частини цокольного поверху літ.А-10 (а.с.27).

Ескіз, виготовлений бюро технічної інвентаризації, та технічний паспорт станом на 07.11.2018 р. свідчать, що приміщення придбані ОСОБА_3 не змінювалися. Їх загальна площа становить 135 кв.м, з них основне приміщення №1-2 площею 17.7 кв.м, основне приміщення №1-3 площею 43.5 кв.м, основне приміщення №1-4 площею 9.7 кв.м, основне приміщення №1-5 площею 2.6 кв.м, основне приміщення №1-6 площею 8.1 кв.м, основне приміщення №1-7 площею 6.4 кв.м, основне приміщення №1-8 площею 27.1 кв.м, основне приміщення №1-9 площею 12.5 кв.м, службове приміщення №1-10 площею 4.9 кв.м, санвузол №1-11 площею 2.5 кв.м (а.с.19-26, 93).

Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Балкіної О.Л. від 18.12.2018 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину. Обґрунтовуючи свою постанову, приватний нотаріус вказала, що неможливість вчинення нотаріальної дії обумовлена виділенням часток вищезазначеного нежитлового приміщення в окрему адресу і як наслідок зміною частки нежитлових приміщень, які підлягають спадкуванню, а також наявністю застереження Комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації про наявність помилки у договорі про придбання спадкодавицею ОСОБА_3 12/100 часток щодо назви приміщення (а.с.28-29).

Згідно з документами, наявними у матеріалах інвентарних справ приміщень по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , 296,1 кв.м приміщення цокольного поверху по АДРЕСА_1 за договором міни від 20.10.1997 р. були придбані колективним науково-виробничим підприємством «Совенергоресурс» у Територіальної громади м.Миколаєва (а.с.108-120).

Розрахунок часток становив: Територіальна громада м.Миколаєва 74/100 часток, КНВП «Совенергоресурс» 26/100 часток (а.с.124, 126).

23 березня 2007 року на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради за №663 частині підвалу по АДРЕСА_3 ), яка належить ТОВ НВП «Совенергоресурс», було надано нову адресу: АДРЕСА_2 (а.с.107).

27 квітня 2007 р. рішенням виконкому Миколаївської міської ради за №816 за ТОВ НВП «Совенергоресурс» було оформлено право власності на нежитлові приміщення підвалу загальною площею 295,4 кв.м за літ.А-9 по АДРЕСА_2 (а.с.96, 102-106).

31 травня 2007 року ТОВ НВП «Совенергоресурс» продало вказані нежитлові приміщення ОСОБА_4 (а.с.97, 99-101).

Згідно з витягами з реєстру прав власності на нерухоме майно частка ТОВ НВП «Совенергоресурс» у типі об`єкта нежитлові приміщення по АДРЕСА_2 становила 1/1. Така ж частка зареєстрована і за ОСОБА_4 після придбання майна (а.с.96, 98).

Відповідно до довідки Комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації від 14.08.2020 р., плану будинку, журналу внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень, розрахунку часток, площа належних ОСОБА_3 приміщень зменшена на 3,0 м2 за рахунок поточного ремонту та оздоблювальних робіт, що не є самочинним, і становить 132 м2 , що є 16/100 частки нежитлових приміщень, з яких основне приміщення №1-2 площею 16.1 кв.м, основне приміщення №1-3 площею 43.0 кв.м, кладова №1-4 площею 9.6 кв.м, вмивальня №1-5 площею 2.6 кв.м, підсобне приміщення №1-6 площею 8.1 кв.м, підсобне приміщення №1-7 площею 6.4 кв.м, основне приміщення №1-8 площею 27.1 кв.м, кабінет №1-9 площею 11.9 кв.м, підсобне приміщення №1-10 площею 4.8 кв.м, санвузол №1-11 площею 2.4 кв.м (а.с.168, 171-177).

Норми статей 328, 334 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно зі статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

До спадкової маси включається конкретне майно, право власності на яке належало спадкодавцю.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції припустився помилки у своєму висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 у судовому порядку, оскільки у неї не вичерпана можливість оформлення права власності у нотаріальному порядку.

Відмова нотаріуса у оформленні права власності є категоричною, оскільки зумовлена не тільки зміною часток у праві власності, а і наявністю застережень про помилку у договорі щодо назви приміщення, яке було придбано ОСОБА_3 .

Отже, у позивача є єдиний шлях оформлення права власності у порядку спадкування, а саме судовий.

Досліджені докази доводять, що мати позивача ОСОБА_3 за життя 05 вересня 2003 року придбала у власність 12/100 часток нежитлових приміщень, що складаються з частини цокольного поверху літ.А-10 по АДРЕСА_1 загальною площею 135 кв.м, а саме приміщення №№1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11.

27 листопада 2003 року право власності на вказане майно було належним чином зареєстровано за ОСОБА_3

01 березня 2016 року ОСОБА_3 заповіла вказані приміщення позивачу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

У зв`язку з ремонтом приміщень та виділом одного із співвласників у іншу адресу названі приміщення зменшилися по площі до 132 кв.м, що становить 16/100 частки.

Враховуючи викладене, позивач має право в порядку спадкування за заповітом після смерті матері отримати вказані приміщення площею 132 кв.м у спадщину, оскільки спадкодавиця за життя на законних підставах придбала їх у власність і заповіла позивачу.

Приймаючи до уваги вказане, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через її представника ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 30 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 16/100 частки нежитлових приміщень, що складаються з частини цокольного поверху літ.А-10 по АДРЕСА_1 загальною площею 132 кв.м, з яких основне приміщення №1-2 площею 16.1 кв.м, основне приміщення №1-3 площею 43.0 кв.м, кладова №1-4 площею 9.6 кв.м, вмивальня №1-5 площею 2.6 кв.м, підсобне приміщення №1-6 площею 8.1 кв.м, підсобне приміщення №1-7 площею 6.4 кв.м, основне приміщення №1-8 площею 27.1 кв.м, кабінет №1-9 площею 11.9 кв.м, підсобне приміщення №1-10 площею 4.8 кв.м, санвузол №1-11 площею 2.4 кв.м.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 17 вересня 2020 року.