КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/7159/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/12035/16-ц

16 вересня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Желепи О.В.

- Олійника В.І.

при секретарі - Осінчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 адвоката Коротенко Євгенії Олександрівни, ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 січня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Кушнір С.І., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому, з урахуванням уточнення від 12.03.2019 року (а.с. 17-21 том 2), просила:

1. визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 майно:

- двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа 74 кв.м., вартість якої становить приблизно 2 347 200,00 грн.;

- земельну ділянку площею 0,2224 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :10:001:0340, вартість якої становить приблизно 1 051 200,00 грн.;

- земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , вартість якої становить приблизно 1 051 200,00 грн. ;

- гараж у Гаражному кооперативі «Победа» в м. Києві, розташований по вул.. Лабораторна, 9, приблизна вартість 339 040,00 грн.;

- автомобіль марки «Хонда», модель «Сівік», державний номер НОМЕР_1 , 2008 року приблизна вартість становить 258 192 грн.;

- кошти на рахунках у банках України, які відкриті на ім'я ОСОБА_2 , які накопичені за час шлюбу:

ПАТ «Державний ощадний банк України»: - НОМЕР_2 - 5,00 дол. США; - НОМЕР_3 - 4 280,75 дол. США; - НОМЕР_4 - 30,00 грн.; - НОМЕР_5 - 2 543,45 грн. - НОМЕР_6 - 165 405,26 дол. США;

ПАТ «ПриватБанк»: - НОМЕР_7 - 239 932,33 грн.;

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»: - НОМЕР_8 - 7 050,00 грн.; - НОМЕР_9 - 25,00 грн.; - НОМЕР_10 - 697,19 дол. США; - 98 - 9 771,41 грн.; - НОМЕР_11 - 106,58 грн.; - НОМЕР_12 - 568,50 грн.; - НОМЕР_13 - 480,13 грн.

2. Поділити майно, що є об`єктом спільної сумісної власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а саме визнати:

За ОСОБА_1 право власності на:

- 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_4 , загальна площа 74 кв.м.

- 1/2 частину земельної ділянку площею 0,2224 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :10:001:0340.

- 1/2 частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , вартість якої становить приблизно 1 051 200,00 грн. (Ділянка 2).

- автомобіль марки «Хонда», модель «Сівік», державний номер НОМЕР_1 , 2008 року.

- 1/2 частину коштів на рахунках у банках України.

За ОСОБА_2 право власності на:

- Гараж у Гаражному кооперативі «Победа» в м. Києві розташований по вул. Лабораторна,9.

- 1/2 частину коштів на рахунках у Банках України.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину коштів на рахунку у Банках України, які накопичені за час шлюбу у розмірі: 130 253,70 грн. та 170 039,61 доларів США.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 6 890,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що за час перебування у шлюбі з відповідачем вони набули у власність майно. Виходячи з того, що спірне майно придбавалось сторонами за спільні кошти грошові кошти під час шлюбу, вважала що відповідно до положень ст..ст. 60,61,70 СК України це майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Вказувала, що домовленості щодо добровільного розподілу цього майна вони не досягли, що стало підставою для звернення до суду.

Посилаючись на наведене просила задовольнити позов.

22 лютого 2018 року ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, в якій просив:

1. Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя наступне майно:

- гаражний бокс № НОМЕР_14 , що знаходиться в гаражно-будівельному кооперативі «Перемога», розташованому по провулку Лабораторному, 9 у місті Києві;

- автомобіль Хонда «Сівік», державний номер НОМЕР_1 , 2008 року;

- житловий будинок, загальна площа 175,7 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_5 ;

- житловий будинок, загальна площа 83,30 кв. м., що знаходиться в АДРЕСА_5 ;

- земельна ділянка 0,25 га, що знаходиться в АДРЕСА_5 ;

- земельна ділянка 0,0595 га, що знаходиться в АДРЕСА_5 ;

- земельна ділянка 0,1676 га, що знаходиться по АДРЕСА_6 ;

- земельна ділянка 0,1504 га, що знаходиться в АДРЕСА_7 ;

- кошти в сумі 376 000 (триста сімдесят шість тисяч) гривень 00 коп., депозитний договір №SAMDN9770 від 15.09.2011 року, на ім`я ОСОБА_1 ;

- кошти в сумі 135 000 (сто тридцять п`ять тисяч) гривень 00 коп., депозитний договір №SAMDN2426 від 21.06.2011 року, на ім`я ОСОБА_1 .

2. Поділити майно, що є об`єктом спільної сумісної власності наступним чином:

2.1. Визнати право власності за ОСОБА_2 на:

- Ѕ частину гаражного боксу номер НОМЕР_14 , що знаходиться в гаражно-будівельному кооперативі «Перемога», розташованому по провулку Лабораторному, 9 у місті Києві;

- Ѕ частину автомобіля Хонда «СІВІК», державний номер НОМЕР_1 2008 року;

- Ѕ частину житлового будинку, загальна площа 175,7 кв .м., що знаходиться в АДРЕСА_5 ;

- Ѕ частину житлового будинку, загальна площа 83,30 кв. м., що знаходиться в АДРЕСА_5 ;

- Ѕ частину земельної ділянки 0,25 га, що знаходиться в АДРЕСА_5 ;

- Ѕ частину земельної ділянки 0,0595 га, що знаходиться в АДРЕСА_5 ;

- Ѕ частину земельної ділянки 0,1676 га, що знаходиться по АДРЕСА_6 ;

- Ѕ частину земельної ділянки 0,1504 га, що знаходиться в АДРЕСА_7 ;

2.2. Визнати право власності за ОСОБА_1 на:

- Ѕ частину гаражного боксу номер НОМЕР_14 , що знаходиться в гаражно-будівельному кооперативі «Перемога», розташованому по провулку Лабораторному 9 у місті Києві;

- Ѕ частину автомобіля Хонда «СІВІК», державний номер НОМЕР_1 2008 року;

- Ѕ частину житлового будинку, загальна площа 175,7 кв .м., що знаходиться в АДРЕСА_5 ;

- Ѕ частину житлового будинку, загальна площа 83,30 кв. м., що знаходиться в АДРЕСА_5 ;

- Ѕ частину земельної ділянки 0,25 га, що знаходиться в АДРЕСА_5 ;

- Ѕ частину земельної ділянки 0,0595 га, що знаходиться в АДРЕСА_5 ;

- Ѕ частину земельної ділянки 0,1676 га, що знаходиться по АДРЕСА_6 ;

- Ѕ частину земельної ділянки 0,1504 га, що знаходиться в

АДРЕСА_7 . Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 Ѕ частину сімейних заощаджень у розмірі 255 500 гривень 00 копійок.

На обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначав, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.09.2006 року та на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 11.04.2016 року шлюб розірвано.

За час існування шлюбних відносин та ведення спільного господарства сторони придбали майно та заощадили кошти.

Враховуючи те, що між ними згоди на добровільний поділ майна не досягнуто, просив суд задовольнити його зустрічну позовну заяву.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 17 січня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , 3-я особа: ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне майно:

- земельна ділянка, площею 0.2224 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :10:001:0340;

- земельна ділянка, площею 0.1652 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :10:001:0338;

- гараж (гаражний бокс) № НОМЕР_14 у Гаражно-будівельному кооперативі «Перемога» в м. Києві, розташований по вул. Лабораторній, 9;

- автомобіль марки «Хонда», модель «Сівік», державний номер НОМЕР_1 , 2008 року;

- земельна ділянка, площею 0,0595 га, по АДРЕСА_8 , кадастровий номер::01:002:0184;

- земельна ділянка, площею 0,25 га, по АДРЕСА_8 , кадастровий номер::01:002:0183:

- житловий будинок, загальна площа 175,7 кв.м., АДРЕСА_8 ;

- житловий будинок, загальна площа 83,30 кв.м., АДРЕСА_8 ;

- земельну ділянку 0,1676 га по АДРЕСА_6 , кадастровий номер: :03:001:0484.

Визнано у порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_15 ) право власності на:

- Ѕ частину земельної ділянки, площею 0.2224 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :10:001:0340;

- Ѕ частину земельної ділянки, площею 0.1652 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :10:001:0338;

- Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,0595 га, по АДРЕСА_8 , кадастровий номер::01:002:0184;

- Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,25 га, по АДРЕСА_8 , кадастровий номер::01:002:0183;

- Ѕ частину житлового будинку, загальною площею 175,7 кв.м., АДРЕСА_8 ;

- Ѕ частину житлового будинку, загальною площею 83,30 кв.м., АДРЕСА_8 ;

- Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,1676 га, по АДРЕСА_6 , кадастровий номер: :03:001:0484;

- автомобіль марки «Хонда», модель «Сівік», державний номер НОМЕР_1 , 2008 року.

Визнано у порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_16 ) право власності на:

- Ѕ частину земельної ділянки, площею 0.2224 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :10:001:0340;

- Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,1652 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :10:001:0338;

- Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,0595 га, по АДРЕСА_8 , кадастровий номер::01:002:0184;

- Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,25 га, по АДРЕСА_8 , кадастровий номер::01:002:0183;

- Ѕ частину житлового будинку, загальною площею 175,7 кв.м., АДРЕСА_8 ;

- Ѕ частину житлового будинку, загальною площею 83,30 кв.м., АДРЕСА_8 ;

- Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,1676 га, по АДРЕСА_6 , кадастровий номер: :03:001:0484;

- гараж (гаражний бокс) № НОМЕР_14 у Гаражно-будівельному кооперативі «Перемога» в м. Києві, розташований по вул. Лабораторній, 9.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати частково рішення суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в частині поділу земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , а в іншій частині рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 17.01.2020 року просив залишити без змін.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що 21.05.2015 року він придбав земельні ділянки за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , після фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства з позивачкою з листопада 2014 року. Факт припинення фактичних шлюбних відносин та ведення спільного господарства з листопада 2014 року встановлено рішенням Печерського районного суду міста Києва від 11.04.2016 року про розірвання шлюбу, де позивачем була ОСОБА_1 , яка і вказала про це в позові.

Відтак, вважає, що земельні ділянки, придбані ним після фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства, не можуть бути об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та підлягати поділу.

Також, не погоджуючись частково з рішенням суду першої інстанції, апеляційну скаргу подала представник ОСОБА_1 адвокат Коротенко Євгенія Олександрівна, в якій просила рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 січня 2020 року скасувати в частині відмовлених вимог за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя кошти на рахунках у банках України, які відкриті на ім`я ОСОБА_2 , які накопичені за час шлюбу:ПАТ «Державний ощадний банк України»: НОМЕР_2 - 5,00 дол. США; -3636 - 4 280, 75 дол. США; -1255 - 30 гривень 00 коп.; -3636 - 2 543 гривень 45 коп.; НОМЕР_6 - 165 405, 26 дол. США.; ПАТ «ПриватБанк»: - НОМЕР_7 - 239 932 гривень 33 коп.; ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»: - НОМЕР_8 - 7050 гривень 00 коп.; - НОМЕР_9 - 25 гривень 00 коп.; - НОМЕР_10 - 697,19 дол. США; -98 - 9771 гривень 41 коп.; - 53 - 106 гривень 00 коп.; - НОМЕР_12 - 568 гривень 50 коп.; - НОМЕР_13 - 480 гривень 00 коп.; визнати за ОСОБА_1 право на 1/2 частину коштів на рахунках у банках України; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину коштів на рахунках у банках України, які накопичені за час шлюбу у розмірі: 130 253,70 грн. та 170 039,61 доларів США; стягнути сплачений судовий збір.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що під час розгляду справи позивачем було надано завірені копії документів, а саме: відповіді на запит суду, довідки банківських установ та виписки з рахунків на ім`я ОСОБА_2 на підтвердження обгрунтованості позовних вимог про визнання спільними коштів, які знаходились на рахунках ОСОБА_2 , на час розірвання шлюбу, і накопичення цих коштів відбулось в період шлюбу. Вказала, що в довідках і в виписках, які надано суду безпосередньо зазначена інформація, що рахунки є поточні і депозитні, періоди руху коштів на рахунках. Також зазначила, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що грошові кошти, котрі знаходилися на поточних та депозитних рахунках, були зняті відповідачем одноособово, без згоди позивача, що підтверджувалося відповідними довідками з банківських установ.

Стверджувала, що посилання суду, що позивачка у своєму позові про розірвання шлюбу вказує на факт припинення відносин, є безпідставними, тому що сама ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що так зазначав попередній її представник, та пояснила, що фактично вони із відповідачем продовжували мешкати разом однією сім`єю, продовжували вести спільний побут в одній квартирі. Більше того, під час розлучення відповідач сам подавав апеляційну скаргу на рішення суду про розірвання шлюбу, зазначаючи, що вони мешкають однією сім`єю та мають спільний побут.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просив залишити її апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що рішення суду в оскаржуваній нею частині є законним і таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали доводи своєї апеляційної скарги та просили її задовольнити. Проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 заперечували та просили її залишити без задоволення.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги відповідача за первісним позовом та просив її задовольнити. Проти доводів апеляційної скарги позивача за первісним позовом заперечував, просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

ОСОБА_2 оскаржує рішення суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 0,2224 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :10:001:0340; земельної ділянки, площею 0,1652 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :10:001:0338 та про визнання у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину земельних ділянок за ОСОБА_1 та на 1/2 частину - за ОСОБА_2 .

Так, задовольняючи позовні вимоги в зазначеній вище частині, суд першої інстанції виходив з того, що вказані земельні ділянки придбані у шлюбі, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та підлягають поділу у рівних частинах.

Колегія суддів з таким висновок суду першої інстанції погодитися не може, враховуючи наступне.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

Відповідно до частин першої та другої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя у судовому порядку у разі оспорювання ним поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Відповідно до частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка закріплені в статті 57 СК України, в пунктах 1-3 частини першої якої визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Таким чином, вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що земельну ділянку, площею 0.2224 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :10:001:0340, яка зареєстрована за ОСОБА_2 придбано на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коросташ О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 373; земельну ділянку, площею 0,1652 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :10:001:0338, яка зареєстрована за ОСОБА_2 придбано на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коросташ О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 374.

У рішенні Печерського районного суду міста Києва від 11 червня 2016 року про розірвання шлюбу, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , встановлено що шлюбні відносини та ведення спільного господарства фактично припинені між сторонами з листопада 2014 р., про що ОСОБА_1 зазначила у своєму позові.

Відтак, вказані земельні ділянки не були наявними у сторін на час фактичного припинення спільного ведення господарства (листопад 2014 року), оскільки придбані ОСОБА_2 21 травня 2015 року.

Надання ОСОБА_1 згоди на придбання вище означених земельних ділянок, не дає підстав дійти беззаперечного висновку про те, що вони придбані за час ведення спільного господарства та спільних коштів, набутих за час шлюбу.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Відтак, законодавством України передбачено обов`язковість надання згоди одним із подружжя на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державній реєстрації.

Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на час придбання ОСОБА_2 земельних ділянок перебували у зареєстрованому шлюбі (юридично), то і відповідно ОСОБА_1 надала письмову згоду на придбання спірних земельних ділянок.

Разом з тим, вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, суду необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що земельна ділянка, площею 0,2224 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :10:001:0340 та земельна ділянка, площею 0,1652 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :10:001:0338 є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, та відповідно підлягає поділу в порядку поділу майна подружжя, а відтак рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з постановленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні таких позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя коштів на рахунках у банках України, які відкриті на ім`я ОСОБА_2 , які накопичені за час шлюбу.

Відмовляючи у задоволенні таких позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачка за первісним позовом не надала належних та допустимих доказів щодо знаходження на рахунках відповідача ОСОБА_2 грошових коштів, які є спільним сумісним майном подружжя.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду ґрунтуються на наданих сторонами доказах, встановлених судом обставинах справи, нормах матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету, або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу.

Норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена в постановах ВС від 06.02.2018 у справі №235/9895/15-ц, від 5.04.2018 у справі №404/1515/16-ц., від 27.02.2019 року у справі №755/4757/16-ц.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а тому майно, яке не перебуває у власності подружжя не може бути об`єктом права спільної сумісної власності та не підлягає поділу.

Як вбачається з копії позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу до Печерського районного суду м. Києва, позивач посилається на те, що з листопада 2014 р. вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства.

Позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 надано суду відповіді з банків, датовані вереснем 2016 р., де міститься інформація про рух коштів за період з 17.11.2015 р. по вересень 2016 р., тобто після фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства, що також встановлено рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11.04.2016 р.

Знаданих суду першої інстанції виписок про картковим рахункам, не можливо встановити з якого часу грошові кошти знаходилися на вказаних рахунках і який розмір так званих сімейних заощадженьбув внесений.

Будь-яких належних та допустимих доказів ОСОБА_1 не надано щодо знаходження на рахунках відповідача ОСОБА_2 грошових коштів, які є спільним сумісним майном подружжя.

Таким чином, врахувавшиположення ч. 1 ст. 69 СК України та період про рух коштів з 17.11.2015 р. по вересень 2016 р., вказаний у копіях відповідей з банківських установ, та дату з якої припинено шлюбні відносини, суд обґрунтовано послався на те, що не можливо дійти висновку, що грошові кошти, про які вказано ОСОБА_1 в своїх позовних вимогах, були спільними коштами подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У своєму відзиві на позовну заяву, відповідач ОСОБА_2 , посилається на договір на вклад «Заощадження» №013/1210 від 15.08.2006 року на суму 582 000 (п`ятсот вісімдесят дві тисячі) гривень 00 коп. та на декларацію держслужбовця, де вказано, що станом 01.01.2006 року останній має власні заощадження на суму 239 600 (двісті тридцять дев`ять шістсот) гривень 00 коп. та в 2005 році отримав дохід у розмір 307 753 (триста сім тисяч сімсот п`ятдесят три) гривні 00 коп., що в перерахунку на 16.09.2006 року, коли один долар США дорівнював 5 (п`ять) гривень 05 коп., сума власних заощаджень ОСОБА_2 становила суму коштів, що знаходились на його банківських рахунках, які вказані в наданих позивачем ОСОБА_1 відповідях із банківських установ.

При цьому, згідно наданих довідок з банківських установ, встановлено відсутність залишків коштів на рахунках ОСОБА_2 , що свідчить про те, що вказаних коштів у власності подружжя немає.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання грошових коштів спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підлягають поділу на загальних підставах.

Відтак, доводи апеляційної про те, що ОСОБА_1 надані належні докази на підтвердження своїх позовних вимог про визнання грошових коштів спільним майном подружжя та наявність підстав для їх поділу, не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення суду в цій частині, та такі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 січня 2020 року в частині: визнання спільною сумісною власністю подружжя земельної ділянки, площею 0,2224 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :10:001:0340, та земельної ділянки, площею 0,1652 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :10:001:0338; визнання у порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину вказаних земельних ділянок; визнання у порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину вказаних земельних ділянок підлягає скасуванню та ухваленню в цій частині нового судового рішення, яким слід відмовити в задоволенні таких позовних вимог ОСОБА_1 . В іншій частині рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 січня 2020 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Коротенко Євгенії Олександрівни залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 січня 2020 року в частині:

визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 0,2224 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :10:001:0340, та земельної ділянки, площею 0,1652 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :10:001:0338;

визнання у порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на: 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2224 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :10:001:0340, 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1652 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :10:001:0338;

визнання у порядку поділу спільного майна подружжя з ОСОБА_2 право власності на: 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2224 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :10:001:0340, 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1652 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :10:001:0338 - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про:

визнання спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельної ділянки, площею 0,2224 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :10:001:0340, земельної ділянки, площею 0,1652 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :10:001:0338;

визнання у порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на: 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2224 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :10:001:0340, 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1652 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :10:001:0338;

визнання у порядку поділу спільного майна подружжя з ОСОБА_2 право власності на: 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,2224 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :10:001:0340, 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1652 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :10:001:0338 - відмовити.

В іншій частині рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2020 року.

Головуючий: Судді: