Ухвала

07 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 759/6963/19

провадження № 61-12415ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 січня 2020 рокута постанову Київського апеляційного суду від 20 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Спільне підприємство «Партнер», треті особи: Міністерство внутрішніх справ України, Обслуговуючий кооператив «Товариство співвласників «Біличі», про визнання недійсним правочину про надання послуг з охорони майна та повернення майна, переданого за недійсним правочином, за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Спільне підприємство «Партнер» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, пені та індексу інфляції за договором, внаслідок невиконання грошового зобов`язання за договором,

встановив:

19 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Святошинського районного суду містаКиєва від 24 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від20 липня 2020 року у вищевказаній справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтовано (мотивовано) наявність цієї підстави (підстав).

ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» за подання касаційної скарги на рішення Святошинського районного суду містаКиєва від 24 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від20 липня 2020 року в частині оскарження первісного позову.

Проте,за подання касаційної скарги в частині оскарження зустрічного позову заявником сплачено судовий збір у меншому розмірі, ніж це визначено Законом України «Про судовий збір».

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Приватне акціонерне товариство «Спільне підприємство «Партнер» звернулося до суду з зустрічним позовом у вересні 2019 року.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1 921 грн.

Таким чином, судовий збір за подання касаційної скарги становить 3 842, 00 грн (1 921 ? 200%).

До касаційної скарги додано квитанцію№ 197 від 18 серпня 2020 року про сплату судового збору у розмірі 3 073, 60грн.

Отже, заявнику слід доплатити судовий збір у розмірі 768, 40грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007 , ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, особі, яка подала касаційну скаргунеобхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали, та надати квитанцію про доплату судового збору.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положеннястатті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від20 липня 2020 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов