Суддя Бабенко Ю. П.
Справа № 644/5164/16-ц
Провадження № 2/644/86/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі: головуючого - судді Бабенко Ю.П., за участю секретаря - Старікова О.В., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Репало О.О., відповідача - ОСОБА_2 , представника відповідача - адвоката Каленської Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Четверта Харківська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач та її представник з урахуванням уточнень від 13.11.2017 року просять суд усунути відповідача ОСОБА_2 від права на спадкування за законом спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також просять суд усунути відповідача ОСОБА_2 від права на спадкування за законом спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати сторін - ОСОБА_3 , яка проживала разом із чоловіком і ОСОБА_1 . Відповідач є спадкоємцем першої черги. Під впливом погроз з боку відповідача, батько сторін - ОСОБА_4 подав нотаріусу заяву про відмову від спадщини. За життя матері відповідач не піклувався ні про неї, ні про батька. Матір тяжко хворіла. Відповідач не надавав матеріальної допомоги на лікування матері, не спілкувався з батьками. Позивач вважає, що дії відповідача були спрямовані на те, щоб позбавити її взагалі від права на спадкування та усунути батька від спадкування після смерті матері. З цією метою відповідач утримує у себе оригінали правовстановлюючих документів та не надає їх нотаріусу, відповідач неодноразово спричиняв позивачці тілесні ушкодження і вона зверталася з цього приводу до правоохоронних органів. Батько за життя звертався до суду із позовною заявою про призначення додаткового строку на подання заяви про відкликання заяви про відмову від спадщини та подання заяви про прийняття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько. На час його смерті позивачка проживала разом із ним, займалась його похованням. Відповідач є спадкоємцем першої черги. В 2007 році батькові ампутували ногу, він отримав 2 групу інвалідності, пересувався в інвалідній колясці, з 2009 року отримав 1 групу інвалідності. Внаслідок ДТП, яке мало місце в 2012 році, батькові було ампутовано другу ногу. З 2007 року батько потребував постійного стороннього догляду, оскільки самостійно не міг себе обслуговувати. Відповідач ухилявся від надання батькові допомоги, не надавав гроші на придбання ліків, на проведення лікування та обстеження, не робив нічого для поліпшення стану здоров`я та житлових умов батька, хоча мав можливість надавати допомогу, так як проживав поруч. Батько та позивачка отримували допомогу як малозабезпечена сім`я. Позивач також посилається на те, що після ампутації батькові обох ніг, він не міг себе обслуговувати, потребував сторонньої допомоги від відповідача. Підставами для задоволення позовних вимог позивачка зазначила ч.1, ч.2 і ч.5 ст.1224 ЦК України.

Відповідач та його представник проти позову заперечують в повному обсязі. Відповідач зазначив, що позивач навіть йому не повідомила, що батько помер. Зазначив що, після смерті мами позивачка не впускала його на поріг будинку, а тому у нього не було можливості допомагати батькові. Документи дійсно були у нього, так як це було бажання його матері. Зазначив, що в той час, коли батько хворів, відповідачеві необхідно було піклуватися за своєю сім`єю і своїми дітьми. Не заперечує, що мав можливість надавати допомогу батькові, але зазначає, що міг надавати фізичну допомогу, а не матеріальну. Представник ОСОБА_5 в судових дебатах зазначила, що батько сторін по справі був забезпечений необхідним, допомоги не просив. Також зазначила, що батьки не були в безпорадному стані, що позивачка не надала докази того, що батько потребував допомоги. Вважає, що зібраними по справі доказами не доказано ухилення відповідача від надання допомоги батькам.

Представник третьої особи - Четвертої Харківської державної нотаріальної контори до суду не з`явився, направив суду заяву про проведення судового розгляду у їх відсутності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є дітьми ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про їх народження (т.1 а.с.7,8).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.9,10).

ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_2 і проживала разом із батьками за їх життя, які також були зареєстровані і проживала в зазначеному домоволодінні (т.2 а.с.12-18, т.3 а.с.60). Відповідач також був до 2005 року зареєстрований за вказаною адресою, в даний час зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 (т.1 а.с.13).

Відповідно до копії спадкової справи №196/2006 після смерті ОСОБА_3 (т.2 а.с.59-90) встановлено наступне:

- з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися донька ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 ;

- батько сторін по справі - ОСОБА_4 відмовився від спадщини по закону;

- інших спадкоємців за законом не має;

- заповіт спадкодавець не вчинив;

- разом із спадкодавцем на час її смерті по АДРЕСА_2 були зареєстровані чоловік ОСОБА_4 і донька ОСОБА_1 ;

- свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалось;

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 2, 5 ст.1224 ЦК України, на які посилається позивач у своїй позовній заяві як на підставу для задоволення позовних вимог, не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до виписки з медичної картки ОСОБА_3 (т.3 а.с.38, 40,41,92), в червні-липні 2004 року вона проходила лікування з приводу хвороби - рак поперечної ободочної кишки.

Позивачка та її представник не надали суду лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_3 або інші медичні документи стосовно причин смерті ОСОБА_3 .

Позивачка та її представник не надали суду належні та допустимі докази того, що відповідач ОСОБА_2 умисно позбавив життя спадкодавця ОСОБА_3 чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинив замах на їхнє життя.

Так, позивач надала суду докази того, що 30.05.2016 року була внесена інформація до ЄРДР за ст.125 ч.1 КК України про те, що ОСОБА_2 завдавав ОСОБА_1 тілесні ушкодження в період з 2000 по 2009 рік (т.1 а.с.21). Згідно до витягу (т.1 а.с.243), 25.09.2018 року була внесена інформація до ЄРДР за ст.129 ч.1 КК України про те, що ОСОБА_2 05.06.2007 року погрожував їй вбивством. Також позивачка надала суду докази про її звернення до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій відповідача, надала копії документів про отримані нею тілесні ушкодження. Разом з тим, відсутні висновки правоохоронних органів, повідомлення про підозру відповідачеві, вирок суду, якими б підтверджувалися обставини того, що відповідач вчинив замах на життя спадкодавця ОСОБА_3 чи будь-кого з можливих спадкоємців. Крім того, внесена до ЄРДР інформація за ст.129 ч.1 КК України стосується періоду 05.06.2007 року, тобто періоду після смерті матері.

Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25.03.2011 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_2 за ст.125 КК України за заявою ОСОБА_1 , так як не зазначено частину ст.125 КК України, не надано оригінал судово медичної експертизи, не зазначені докази і свідки (т.1 а.с.41). Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11.02.2010 року вказана постанова судді залишена без змін (т.1 а.с.42-44). Інформація, зазначена в даній постанові, стосується 21.06.2009 року, тобто періоду після смерті матері ОСОБА_3 .

Згідно до довідки, виписки з медичної картки, актів судово-медичного обстеження (т.2 а.с.210-220), у ОСОБА_1 неодноразово в період з 2000 по 2009 рік були виявлені тілесні ушкодження, які з її слів їй спричинив її брат ОСОБА_2

ОСОБА_1 в 2005, 2009, 2012 роках неодноразово зверталася з заявами про порушення кримінальних справ стосовно ОСОБА_2 за неправомірні дії по відношенню до неї, в порушенні кримінальних справ їй було відмовлено (т.2 а.с.202-205,207-208), що свідчить про недоказаність обставин, викладених у заявах ОСОБА_1 .

Таким чином, позивачка та її представник не надали суду належні та допустимі докази того, що відповідач ОСОБА_2 умисно позбавив життя спадкодавця ОСОБА_3 чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинив замах на їхнє життя, а тому відсутні підстави, передбачені ч.1 ст.1224 ЦК України для усунення відповідача від права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Аналіз доказів по справі також свідчить про те, що відсутні підстави, передбачені ч.2 ст.1224 ЦК України для усунення відповідача від права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Суду не надано належні, допустимі, достовірні і достатні докази того, що відповідач ОСОБА_2 умисно перешкоджав своїй матері ОСОБА_3 скласти заповіт на будь-яку особу. В своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначала про те, що відповідач забрав собі документи на домоволодіння, однак ці обставини були після смерті матері. Для посвідчення заповіту у ОСОБА_3 були можливості. Зважаючи на те, що заповіт ОСОБА_3 не посвідчувався, то відсутні підстави стверджувати, що відповідач умисно перешкоджав спадкодавцеві внести зміни до заповіту або скасувати заповіт.

Досліджені в судовому засіданні докази підтверджують відсутність підстав, передбачених ч.5 ст.1224 ЦК України для усунення відповідача від права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Для усунення від права на спадкування за даною нормою закону необхідно установити ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві і перебування спадкодавця в безпорадному стані, викликаному тяжкою хворобою або похилим віком.

По справі відсутні достатні докази того, що ОСОБА_2 ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві ОСОБА_3 , що остання на час її смерті була в безпорадному стані. Суду не надано медичні документи та інші докази, які б свідчили про безпорадний стан ОСОБА_3 .

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до копії спадкової справи №1162/2015 після смерті ОСОБА_4 (т.2 а.с.91-132) встановлено наступне:

- з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися донька ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 ;

- інших спадкоємців за законом не має;

- заповіт спадкодавець не вчинив;

- разом із спадкодавцем на час його смерті по АДРЕСА_2 була зареєстрована донька ОСОБА_1 ;

- свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалось;

- ОСОБА_1 просила нотаріуса призупинити видачу свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з її зверненням до суду;

Згідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У відповідності до вимог ст.89 ЦПК України, оцінивши докази по даній справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві ОСОБА_4 , який через похилий вік і тяжку хворобу був у безпорадному стані. Такого висновку суд дійшов виходячи із наступного.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77 років (т.1 а.с.9).

На час смерті ОСОБА_4 був особою з ознаками інвалідності 1-А групи загального захворювання (т.3 а.с.103-104).

Згідно до лікарського свідоцтва про смерть №377 (т.2 а.с.248), причиною смерті ОСОБА_4 був перенесений в минулому інфаркт міокарда. Також до смерті призвела хронічна серцева недостатність.

Відповідно до виписки із акту огляду МСЕК (т.3 а.с.50), ОСОБА_4 з 12.10.2009 року безстроково встановлено 1 групу інвалідності в зв`язку з порушенням опорно рухового апарату. Зазначено, що він потребує постійний сторонній догляд.

Обласний госпіталь для інвалідів в довідці від 16.03.2015 року (т.3 а.с.107) також зазначає про те, що ОСОБА_4 потребує постійний сторонній догляд.

ОСОБА_4 неодноразово складалася індивідуальна програма реабілітації інваліда (т.3 а.с.61-90).

Пояснення ОСОБА_1 про те, що їх батько з 2007 року пересувався в інвалідній колясці, що після ДТП в 2012 році йому ампутували другу ногу, що він самостійно не міг пересувався і потребував постійного стороннього догляду, так як не міг себе обслуговувати, не спростовуються відповідачем.

Свідок ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_2 в період з 2013 по 2015 рік повідомляв йому, що син йому не допомагає, при цьому у нього на очах були сльози, інколи він з цього приводу плакав.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що в лікарні батька навідувала ОСОБА_1 , яка його купала і одягала. Свідок спілкувався з ОСОБА_4 після того, як йому було ампутовано обидві ноги. ОСОБА_4 ніколи не розповідав йому про сина.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що при спілкуванні з ОСОБА_4 останній пояснював, що йому хотілось, щоб і син йому допомагав, та був поруч. ОСОБА_2 батькові не допомагав, хоча потрібні були саме чоловічі руки.

У телерепортажі на телеканалі « Сімон » 3-4 грудня 2010 року, відеозапис якого був переглянутий в судовому засіданні, в коментарі зі слів ОСОБА_4 було зазначено, що після операції від нього відвернувся навіть рідний син.

В судовому засіданні 29.08.2015 року по справі 644/6893/15-ц, аудіо запис якого був наданий позивачем і який був прослуханий судом, ОСОБА_4 зазначав, що його син що хоче, те і витворяє, нічого йому не дає.

У телерепортажі на телеканалі «Сімон» в 2011 році, відеозапис якого був переглянутий в судовому засіданні, зазначається, що сім`ї ОСОБА_10 відключили газ через борги.

Згідно до копій довіреностей (т.2 а.с.19-23), батько позивачки в 2007, 2010, 2013 році уповноважував її управляти його майном, бути його представником в різних органах і вчиняти різні дії від його імені.

В листі громадської організації «Креавита» (т.2 а.с.149-150) зазначено, що ОСОБА_4 за період з 06.05.2011 року по 29.10.2015 року отримав 110 соціальних транспортних перевезень, за допомогою яких він відвідував медичні установи, юридичні та нотаріальні служби, органи державної влади та соціальні установи. В зазначених поїздках його супроводжувала ОСОБА_1 .

Згідно до довідки управління праці та соціального захисту населення (т.2 а.с.151-153), ОСОБА_4 за період перебування на обліку за рахунок коштів державного бюджету забезпечувався технічними засобами реабілітації як інвалід 1-А групи загального захворювання з 13.11.2007 по 04.11.2015.

Довідкою від 27.05.2016 року (т.2 а.с.154) підтверджується та обставина, що ОСОБА_1 отримувала допомогу малозабезпеченим сім`ям, компенсацію непрацюючій особі, яка здійснює догляд за інвалідом 1 групи, компенсацію за соціальні послуги батькові ОСОБА_4 , житлову субсидію.

Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов (т.2 а.с.155-160,244), ОСОБА_1 проживала разом із батьком ОСОБА_4 , здійснювала за ним догляд. Будинок потребував ремонту, пандус був побудований за благодійні кошти, меблі були старі.

03.04.2012 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи за ст.296 КК України за заявою батька ОСОБА_4 за відсутністю складу злочину (т.2 а.с.206). При цьому ОСОБА_4 у своїй заяві зазначав, що його син ОСОБА_2 не допомагає йому.

23.07.2012 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи за ст.ст.296,357 КК України (т.2 а.с.208). Опитаний ОСОБА_2 пояснив, що з батьком він підтримував дружні стосунки до 2009 року, але вони погіршились після того, як його сестра ОСОБА_1 подала до суду, після цього він не спілкується із своїми родичами.

Відповідно до копій заяв, пояснень, скарг ОСОБА_4 за 2012, 2014 рік на адресу правоохоронних органів (т.2 а.с.223- 243, т.3 а.с.23-29,42-47), його син ОСОБА_2 неодноразово вчиняв неправомірні дії по відношенню до нього та його дочки ОСОБА_1 , з 2007 року ніякої допомогу йому не надає, категорично відмовляється надавати йому допомогу, відмовляється надати ОСОБА_1 документи на будинок для оформлення спадщини. Зазначив, що всю турботу і догляд здійснює його дочка, а син лише здатний конфліктувати.

В своїй скарзі за 2014 рік на адресу комісії Харківської обласної ради (т.3 а.с.23-26), ОСОБА_2 скаржиться на відсутність дій зі сторони працівників прокуратури по стягненню аліментів з рідного сина на батька інваліда без двох ніг.

Комісією МСЕК 17.09.2013 року (т.2 а.с.244) встановлено, що постійний догляд за ОСОБА_4 здійснює лише його дочка ОСОБА_1 і лише вона надає йому постійну допомогу. Будинок має лише часткові зручності, унітаз не придатний для використання, каналізаційна мережа відсутня, туалет знаходиться на вулиці, техніка для прання білизни відсутня.

В своїх зверненнях на адресу Харківського міського голови (т.3 а.с.30-31) позивач ОСОБА_1 зверталася з метою надання допомоги її батькові ОСОБА_4 .

Своїм листом від 09.09.2010 року (т.3 а.с.48) управління праці та соціального захисту населення Орджонікідзевської райради клопотало перед головним управлінням про забезпечення інваліда 1 групи ОСОБА_4 кріслом колісним з електроприводом. Заявки щодо забезпечення засобом для пересування направлялися неодноразово (т.3 а.с.54-59).

ОСОБА_4 у зв`язку з ампутацією на рівні тазостегневого суглобу в 2014 році було виділено засіб для пересування (т.3 а.с.52,53)

Згідно до публікації в газеті «Слобідський край» за 12.08.2014 року (т.3 а.с.91), ОСОБА_1 зверталася до першого заступника голови Харківської обласної ради з приводу піклування про батька інваліда, у якого немає обох ніг. Вона просила допомогти переобладнати ванну кімнату та кухню, просила вирішити проблему зсуву ґрунту.

В листі територіального центру надання соціальних послуг від 09.06.2016 року (т.3 а.с.109-110) зазначено, що з 05.03.2015 року по 29.05.2015 року ОСОБА_4 знаходився на соціальному обслуговуванні, користувався послугами перукаря, швачки, отримував гуманітарну і благодійну допомогу у вигляді одягу, який був у користуванні, памперсів, ліків, так як потребував допомогу (т.3 а.с.118-123,125-130).

Аналіз досліджених судом доказів свідчить про те, що спадкодавець ОСОБА_4 через похилий вік і тяжку хворобу був у безпорадному стані. Після ампутації ніг ОСОБА_4 не міг пересуватися, не міг особисто задовольняти свої життєві потреби, так як не міг ходити. При цьому суд враховує його вік і стан здоров`я - перенесений в минулому інфаркт міокарда, хронічну серцева недостатність, висновок МСЕК про те, що він потребує постійний сторонній догляд.

Таким чином, безпідставними є посилання представника відповідача про те, що батько позивачки не був у безпорадному стані.

Також є безпідставними твердження представника відповідача щодо того, що батько сторін по справі був забезпечений необхідним, допомоги не просив і не потребував. Зазначені вище докази свідчать про те, що ОСОБА_4 потребував як матеріальної допомоги, так і побутової допомоги, потребував допомоги по особистому догляду за ним, допомоги по домогосподарству, а також потребував турботи зі сторони обох своїх дітей.

Про ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві ОСОБА_4 свідчать як численні звернення і пояснення самого ОСОБА_4 , про які було зазначено вище в аналізі доказів, так і інші зазначені вище докази. Пояснення відповідача про те, що позивач навіть йому не повідомила про смерть батька, пояснення про те, що після смерті мами позивачка не впускала його на поріг будинку, а тому у нього не було можливості допомагати батькові, в своїй сукупності також свідчать про те, що відповідач визнає обставини того, що він не допомагав батькові.

Відповідач та його представник в обґрунтування причин ненадання допомоги спадкодавцеві ОСОБА_4 зазначають, що позивачка не впускає його до будинку для надання допомоги. Вказані посилання не підтверджені належними і допустимими доказами. Відповідач з цього приводу не звертався до суду, до правоохоронних чи житлових органів, не надавав батькові матеріальну допомогу, не уповноважував інших осіб для вирішення побутових труднощів спадкодавця. Пояснення відповідача про те, що в той час, коли батько хворів, відповідачеві необхідно було піклуватися за своєю сім`єю і своїми дітьми, не свідчать про поважність причин не надання допомоги спадкодавцеві. Твердження відповідача в судовому засіданні про його можливість надавати батькові фізичну допомогу, а не матеріальну, також свідчать про спроможність відповідача надавати допомогу спадкодавцеві.

Відповідач та його представник надали докази про розмір пенсії відповідача. 15.05.2019 року до суду надійшла довідка ГУ ПФ України в Харківській області (т.2 а.с.179-182) про те, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на обліку і отримує пенсію за вислугу років. Згідно до відомостей ГУ ДФС у Харківській області (т.2 а.с.184-185), відповідач ОСОБА_2 в період з 01.01.2000 року по 31.12.2015 року мав доходи за участь у виборчих комісіях. При цьому суд враховує, що відповідач мав можливість надавати батькові матеріальну допомогу в межах наявних у нього коштів, але він не надавав ніяку матеріальну допомогу.

Позивач ОСОБА_1 в 2015 році отримувала допомогу по безробіттю (т.3 а.с.95), а також як малозабезпечена сім`я (т.3 а.с.96-98). В 2016 році ОСОБА_1 здавала своє майно на зберігання і не забирала його в зв`язку з тяжким матеріальним станом (т.3 а.с.99).

Позивач ОСОБА_1 також отримувала не значні доходи, але матеріально утримувала батька.

Суд також бере до уваги, що спадкодавець ОСОБА_4 з урахуванням близьких родинних відносин з відповідачем та особливостей його безпорадного стану потребував саме допомогу відповідача ОСОБА_2 як рідного сина.

Приймаючи до уваги вищевикладене, тривалість не надання відповідачем допомоги спадкодавцеві, потребу спадкодавця в отриманні допомоги саме від ОСОБА_2 , що відповідач мав реальну можливість надавати допомогу спадкодавцеві, суд дійшов до висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві ОСОБА_4 .

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ч.5 ст.1224 ЦК України суд задовольняє позовні вимоги в частині і усуває ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Розглядаючи дану справу суд бере до уваги, що підстави, передбачені ч.1 і 2 ст.1224 ЦК України для усунення відповідача від спадкування після смерті батька відсутні, так як суду не надано належні та допустимі докази того, що відповідач ОСОБА_2 умисно позбавив життя спадкодавця ОСОБА_4 чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинив замах на їхнє життя, що відповідач ОСОБА_2 умисно перешкоджав своєму батькові скласти заповіт на будь-яку особу. Так, згідно до звукозапису одночасного допиту ОСОБА_1 і нотаріуса Козелько М.М. від 16.06.2016 року, який був прослуханий судом, нотаріус пояснила, що ОСОБА_4 їй повідомляв, що він не буде посвідчувати заповіт, а буде посвідчувати лише довіреності. При цьому він себе погано почував, стогнав від болю.

Та обставина, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 13.05.2019 року (т.3 а.с.1-6) було задоволено позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 і визнано за нею право власності на Ѕ частку житлового будинку по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 її матері ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_4 , не спростовує висновки суду. Подання зазначеної позовної заяви ОСОБА_1 не свідчить про те, що вона визнала за відповідачем право на спадкування частки батька, так як вона не є юридично обізнаною, на час подання позову потребувала юридичної допомоги адвоката, ніколи не визнавала за відповідачем право на спадкування частки батьків. Разом з тим суд, який розглядав її позов про визнання права власності, мав можливість зупинити розгляд справи до вирішення даної справи, рішення по якій вплине на рішення суду по справі про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Інші заперечення і посилання учасників судового розгляду, що стосуються позовних вимог, є такими, що не спростовують висновки суду. При цьому суд враховує, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

При подачі позову ОСОБА_1 сплатила судовий збір - 551.21 грн., при поданні апеляційної скарги на ухвалу суду ОСОБА_1 сплатила 282.61 грн., а всього її судові витрати склали 833.82 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, беручи до уваги, що суд частково задовольняє позов, суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати - 416 грн.91 коп.

Керуючись ст.ст.5,10-13, 77-84, 89, 141, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 1217,1223,1224, 1261,1268,1269 ЦК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

ОСОБА_2 усунути від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні позовних вимог про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає: АДРЕСА_2 ) судові витрати - 416 грн.91 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова.

Повний текст рішення складено 05.03.2020 року.

СУДДЯ: