233 № 233/2646/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Виконавчого комітету Костянтинівської міської ради про стягнення заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з Виконавчого комітету Костянтинівської міської ради на його користь заборгованість з відшкодування матеріальної шкоди у вигляді втрати 65 % мінімальної заробітної плати за період з 01.01.2020 року по 31.05.2020 року у сумі 15349,75 грн.

В обґрунтування вказаних вимог позивач посилався на те, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15.10.2008 р. з Костянтинівської міської ради на його користь стягнута матеріальна шкода за втрату працездатності у розмірі 65% мінімальної заробітної плати, починаючи з 01.10.2008 р. щомісячно. За період з 01.01.2020 р. по 31.05.2020 р. відповідач відповідні кошти не сплатив, в зв`язку з чим за ним виникла вказана заборгованість, яка вирахувана з розрахунку мінімальної заробітної плати, розмір якої встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».

Відповідач в межах строків, передбачених п. 3 розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції чинній на час вчинення процесуальної дії), п. 2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», відзив не надав.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2008 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Костянтинівської міської ради про стягнення матеріальної та моральної шкоди з виконкому Костянтинівської міської ради Донецької області на користь ОСОБА_1 стягнуто щомісячно матеріальну шкоду у вигляді втрати 65% заробітної плати у сумі 354 грн 25 коп. до чергового збільшення розміру матеріальної заробітної плати на України, чи перегляду втрати його працездатності, починаючи з 01 жовтня 2008 року. Рішення суду набрало законної сили 13 січня 2009 року.

В мотивувальній частині вказаного рішення з приводу вказаних позовних вимог встановлено, що позивач ОСОБА_3 на момент отримання травми був пенсіонером і згідно судово-медичної експертизи за № 516 від 29 липня 2008 року убачається, що він втратив загальну працездатність 65 %, тобто його додаткові позовні вимоги про стягнення 65 % втрати загальної працездатності, яка наступила з моменту отримання травми підлягає задоволенню за період з 17.07.2000 року по 30 вересня 2008 року у сумі 17260 грн.81 коп.(розрахунок додається). Також підлягає задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 щомісячно матеріальну шкоду у вигляді втрати 65 % мінімальної заробітної плати у сумі 354 грн 25 коп. до чергового збільшення розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чи перегляду втрати його працездатності.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

А отже, розмір відшкодування шкоди позивачу було визначено рішенням суду відповідно до мінімальної заробітної плати.

В статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4723 гривні.

Згідно з ч. 2 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

З наведених норм права вбачається, що підставою для збільшення розміру відшкодування є не лише підвищення мінімальної заробітної плати, а заява потерпілого з відповідними вимогами до суду після набрання відповідним рішенням суду законної сили, за результатами розгляду якої буде ухвалено рішення суду про збільшення розміру періодичних платежів, присуджених з відповідача. А отже, потерпілий має право на збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, з моменту звернення до суду, що відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 07 травня 2018 року у справі № 476/72/17. Так, у вказаній постанові зазначено, що аналіз зазначеної норми закону дає підстави для висновку, що вона спрямована на забезпечення реальності захисту інтересів потерпілого й повноти відшкодування, оскільки відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, є тривалим у часі процесом. Таким чином, з моменту прийняття судом рішення про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, особа має право на його збільшення у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати. Суд першої інстанції, вирішуючи спір, виходив із того, що статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено мінімальну заробітну плату з січня 2017 року у розмірі 3 200 грн, а тому, врахувавши зазначену норму права та прийнявши до уваги, що збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, можливе лише за заявою потерпілого, обґрунтовано задовольнив позовні вимоги за період з 03 лютого 2017 року (день подачі позову ред.), стягнувши з відповідної особи на користь позивача у відшкодування майнової шкоди 560 грн щомісяця.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Виконавчого комітету Костянтинівської міської ради про стягнення заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди позовну заяву було задоволено та стягнуто з Виконавчого комітету Костянтинівської міської ради на користь ОСОБА_1 заборгованість з відшкодування матеріальної шкоди за період з 01.09.2019 р. по 31.12.2019 р. в розмірі 10849 гривень 80 копійок.

У вказаному рішенні суду було зазначено, що протягом 2011 2019 років позивач звертався з позовами до Виконавчого комітету Костянтинівської міської ради не про збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, як прямо передбачено ч. 2 ст. 1208 ЦК України, а про стягнення заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди за минулі періоди, оскільки відповідач взагалі не виконував і продовжує не виконувати рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2008 року. Та на підставі рішень суду з відповідача стягувалася заборгованість за кожний минулий період, в якому збільшувався розмір мінімальної заробітної плати, з врахування такого збільшення. Також у вказаному рішенні суду було зазначено, що зважаючи на сталу практику правовідносин, що склалася між позивачем та відповідачем, суд дійшов висновку про те, що звертаючись до суду з даним позовом про стягнення з Виконавчого комітету Костянтинівської міської ради на користь ОСОБА_1 заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди у вигляді втрати 65 % мінімальної заробітної плати за період з 01.09.2019 року по 31.12.2018 року у сумі 10849,80 грн. з врахуванням збільшення розміру мінімальної заробітної плати, позивач мав «легітимні сподівання» отримати таке відшкодування. Та оскільки, нереалізоване право позивача на отримання відшкодування матеріальної шкоди, збільшеної пропорційно до актуального розміру мінімальної заробітної плати ґрунтується на положеннях частини другої статті 1208 ЦК України та відповідних рішеннях суду, тому згідно з вищевказаною практикою Європейського суду з прав людини є власністю позивача та підлягає захисту. А відмова у задоволенні позовних вимог у зв`язку з невідповідністю їх вимогам закону в такому випадку буде непропорційним втручанням в право позивача володіти своїм майном, оскільки його право («легітимні сподівання») отримати відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, за період з 01.09.2019 року по 31.12.2018 року відповідно до актуального на той час розміру мінімальної заробітної плати буде остаточно втрачене не з його вини.

Разом з тим, вказаним рішенням суду позивачу було роз`яснено, що належним способом захисту прав позивача є звернення до суду з заявою про відповідне збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, що відповідатиме вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 1208 ЦК України та висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 07 травня 2018 року у справі № 476/72/17. А в разі відсутності добровільного виконання рішення суду, позивач має право вимагати примусове виконання рішення суду боржником в порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини «майном» може бути як «існуюче майно», так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні «легітимні сподівання» на реалізацію майнового права.

«Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Копеський проти Словаччини»).

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Виконавчого комітету Костянтинівської міської ради про стягнення заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди позивачу було роз`яснено належний спосіб захисту його майнових інтересів, суд дійшов висновку про те, що звертаючись до суду з даним позовом про стягнення з Виконавчого комітету Костянтинівської міської ради на користь ОСОБА_1 заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди у вигляді втрати 65 % мінімальної заробітної плати за період з 01.01.2020 року по 31.05.2020 року у сумі 15349,75 грн. з врахуванням збільшення розміру мінімальної заробітної плати, позивач не повинен був мати «легітимні сподівання» отримати таке відшкодування.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Виконавчого комітету Костянтинівської міської ради на його користь заборгованість з відшкодування матеріальної шкоди у вигляді втрати 65 % мінімальної заробітної плати за період з 01.01.2020 року по 31.05.2020 року у сумі 15349,75 грн.

Своєю чергою позивач має право звернутися до суду з заявою про відповідне збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, що відповідатиме вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 1208 ЦК України та висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 07 травня 2018 року у справі № 476/72/17. А в разі відсутності добровільного виконання рішення суду, позивач має право вимагати примусове виконання рішення суду боржником в порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження». Та вказане буде відповідати належному способу захисту його майнового інтересу, спрямованому на забезпечення реальності захисту інтересів потерпілого й повноти відшкодування, яке є тривалим у часі процесом.

Керуючись ст.ст. 7, 141, 259, 264 - 265, 279, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Виконавчого комітету Костянтинівської міської ради про стягнення заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами ЦПК України, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; відповідач: Виконавчий комітет Костянтинівської міської ради, місцезнаходження: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Олекси Тихого, буд. 260, .

Суддя