справа № 363/4109/16-ц головуючий у суді І інстанції Баличева М.Б.
провадження № 22-ц/824/5805/2020 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
УХВАЛА

Іменем України

02 березня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати в цивільних справах Березовенко Р.В., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду від 28 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про позбавлення батьківських справ та стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Вишгородського районного суду від 28 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 19 березня 2019 року подала апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 березня 2019 року апеляційну скаргу повернуто без розгляду.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 02 квітня 2019 року подала касаційну скаргу до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 29 січня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Київського апеляційного суду від 20 березня 2019 року скасовано. Справу передано на розгляд до суду апеляційної інстанції 26 лютого 2020 року.

Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі, зважаючи на таке.

Рішення Вишгородського районного суду ухвалено 28 вересня 2017 року. Апеляційну скаргу подано лише 19 березня 2019 року. У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження позивач вказує на те, що в судовому засіданні вона участі не брала, копію судового рішення отримала в канцелярії суду 28 лютого 2019 року після ознайомлення з матеріалами справи. При цьому зазначає, що 04 жовтня 2017 року представник позивача отримав копію вступної та резолютивної частини рішення. Також причиною пропуску строку зазначає хворобу, у зв`язку з якою не було можливості ознайомитися з матеріалами справи.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що 28 вересня 2017 року при розгляд даної справи у судовому засіданні брав участь представник позивача - ОСОБА_3 . Згідно заяви представника позивача від 04 жовтня 2017 року про видачу копії рішення суду ОСОБА_3 отримав копію рішення суду від 28 вересня 2017 року 04 жовтня 2017 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за замістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про застосування положень ч. 5 ст. 130 ЦПК України при врученні копії судового рішення. Отже, вручення копії рішення Вишгородського районного суду від 28 вересня 2017 року представнику ОСОБА_1 - ОСОБА_3 вважається врученням копії цього рішення і ОСОБА_1 .

Крім цього, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст рішення Вишгородського районного суду від 28 вересня 2017 року оприлюднено в реєстрі 06 жовтня 2017 року.

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

У рішенні ЄСПЛ від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України (в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA97 v.UKRAINE, №19164/04, §47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що апелянт є позивачем у справі, апеляційну скаргу подано після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення (06 жовтня 2017 року), апелянт був належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України (а.с. 124, 135, 143), представник позивача брав участь у судовому засіданні, в тому числі 28 вересня 2017 року, а також те, що відсутні підстави вважати, що строк на апеляційне оскарження пропущено внаслідок виникнення обставин непереборної сили, а тому суд вважає за необхідне відмовити у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду від 28 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області про позбавлення батьківських справ та стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

Копію ухвали надіслати учасникам справи, а скаржнику надіслати копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Березовенко Р.В.