Провадження № 2/337/89/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

за участю секретаря Журби Н.Ю.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Алішевської В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

01.08.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , в обґрунтування якого вказала, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 21.04.2018 року, від якого має доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона з донькою проживає окремо від батька дитини. Вона не працює, займається вихованням дитини. ОСОБА_2 має постійне місце роботи, тому має надавати допомогу на утримання її та дитини. Просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною трьох років.

27.08.2019 року суддя відкрив спрощене провадження по справі (а.с. 15).

07.10.2019 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позову про стягнення з нього аліментів. В обґрунтування своїх заперечень вказав, що на його утриманні знаходиться також донька від першого шлюбу ОСОБА_4 , 2014 року народження. Тому розмір аліментів на одну дитину не може перевищувати 1/6 частину від усіх видів заробітку. Заперечень щодо стягнення з нього аліментів на утримання дружини не надав. Просив суд врахувати, що він має намір вирішити питання про визначення місця проживання дитини разом із ним, що є підставою для відмови у стягненні з нього аліментів (а.с. 20-24).

07.10.2019 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 , в якому просить суд визначити місце проживання доньки ОСОБА_3 разом з батьком, стягнути з ОСОБА_1 на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначив, що його дружина ОСОБА_1 проживає разом із дитиною та своєю бабусею в квартирі АДРЕСА_1 . Квартира перебуває у незадовільному для проживання дитини стані, має плісняву, застарілі шпалери та меблі. ОСОБА_1 легковажно ставиться до виховання дитини, веде аморальний спосіб життя, у присутності дитини нецензурно лаялась в його адресу. В серпні 2018 року він переїхав проживати до своїх батьків в квартиру АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, у зв`язку чим орган опіки та піклування визначив йому графік побачень із донькою. Вважає, що може забезпечити своїй доньці належне середовище для виховання, просив врахувати, що він працює на ПАТ «Запоріжсталь», його дохід складає близько 13000 гривень. Він має позитивну характеристику з місця роботи та місця проживання, не має шкідливих звичок, до кримінальної відповідальності не притягався, має вищу юридичну освіту. Проживає у двокімнатній квартирі разом із батьками, де має окрему кімнату, в якій може проживати разом із донькою. Його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позитивно характеризуються, мають постійний дохід, не заперечують проти його проживання в квартирі разом із донькою (а.с. 32-42).

07.10.2019 року суд прийняв зустрічний позов ОСОБА_2 до свого провадження, об`єднав його в одне провадження разом із первісним позовом ОСОБА_1 про стягнення аліментів, перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначив по справі підготовче засідання (а.с. 103).

22.10.2019 року представник орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району звернувся до суду із заявою про розгляду справи за його відсутності (а.с. 110).

25.10.2019 року позивач за первісним позовом ОСОБА_1 подала до суду відзив на зустрічний позов ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. Просить суд врахувати, що доньці ОСОБА_7 1 рік 3 місяці, вона знаходиться на грудному вигодовуванні. Заперечує проти визначення місця проживання дитини разом із батьком та стягнення з неї аліментів (а.с. 113-114).

07.11.2019 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду письмові пояснення. Вказав, що його квартира відповідає санітарним нормам, в ній наявні умови для проживання в ній дитини. В квартирі ОСОБА_1 проведено ремонт в одній кімнаті, де проживає дитина, інша частина квартира знаходиться у частково задовільному стані. Зазначив, що у доньки виявлені порізи на голові, що свідчить про наявність небезпеки для дитини під час проживання разом із матір`ю (а.с. 112-123).

14.11.2019 року ОСОБА_2 подав до суду відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вказав, що донька з річного віку не знаходиться на грудному вигодовуванні (а.с. 157-158).

30.11.2019 року ОСОБА_2 подав до суду додаткові пояснення до зустрічного позову, в яких навів статистику щодо вчинення насильства з боку матерів до своїх дітей (а.с. 162).

17.12.2019 року суд закрив підготовче провадження по справі та призначив справу до розгляду (а.с. 178).

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, проти зустрічного позову заперечила, пояснила, що на момент народження дитини вона навчалась у навчальному закладі, не працювала. На час розгляду справи доньці виповнилось півтора роки, вона знаходиться на грудному вигодовуванні. В квартирі створені всі умови для проживання дитини.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 наполягав на задоволенні зустрічного позову, в задоволенні первісного позову просив відмовити. Пояснив, що ОСОБА_1 веде аморальний спосіб життя, нецензурно лається в присутності дитини. Під час проживання разом із ОСОБА_1 він зробив ремонт в дитячій кімнаті та повністю облаштував її для проживання дитини. Донька знаходиться повністю на звичайному харчуванні, грудного вигодовування не потребує. Він проживає в двокімнатній квартирі своїх батьків, має окрему кімнату. Його заробітна плата складає близько 13000 гривень щомісяця. У нього є донька від першого шлюбу ОСОБА_8 2014 року, яка проживає разом із свою матір`ю в Польщі. Він за домовленістю із матір`ю дитини сплачує близько 3000 гривень щомісяця на її утримання. Пояснив, що якщо суд визначить місце проживання дитини разом з ним, він вийде у декретну відпустку, буде проживати разом з донькою в окремій кімнаті.

Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району Алішевська В.В. просила суд ухвалити рішення в інтересах дитини.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін по справі, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.04.2018 року (а.с. 5).

Від шлюбу сторони по справі мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6), яка зареєстрована та проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно акту обстеження квартири АДРЕСА_1 , умови проживання частково відповідають нормам, коридор потребує ремонту, дитина мешкає в окремій кімнаті з матір`ю, має ліжко, у кімнаті зроблений ремонт (а.с. 200-201).

Матір позивача ОСОБА_10 - ОСОБА_11 надала пояснення про те, що вона в м. Запоріжжі не проживає, вважає, що дитина ОСОБА_3 має проживати разом з матір`ю (а.с. 205). Бабуся позивача ОСОБА_12 письмово пояснила, що ОСОБА_1 годує доньку грудним молоком, бажає, щоб дитина проживала разом з матір`ю (а.с. 206).

ОСОБА_3 , 2018 року народження, спостерігається фахівцями КНП «ЗЦПМСД №5» з народження, 03.12.2019 року дитина відвідала лікаря, дівчина охайна, доглянута, одяг чистий, за сезоном, рекомендації лікаря виконуються (а.с. 202).

Батько дитини ОСОБА_2 проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . Квартира є двокімнатною, в ній проживають також батьки відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Квартира належить батьку відповідача ОСОБА_5 (а.с. 49, 57-59).

Батьки відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позитивно характеризуються за місцем проживання (а.с. 62). ОСОБА_5 працевлаштований, має позитивну характеристику з роботи (а.с. 63). ОСОБА_6 є фізичною особою-підприємцем (а.с. 64-65).

Батьки відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надали письмові заяви про згоду на проживання дитини в квартирі разом з ними (а.с. 203, 204).

За місце проживання відповідач ОСОБА_2 характеризується позитивно (а.с. 50).

ОСОБА_2 працює на ПАТ «Запоріжсталь» (а.с. 30), де позитивно характеризується (а.с. 52).

На обліку у нарколога, психіатра відповідач ОСОБА_2 не перебуває (а.с. 52,53), до кримінальної відповідальності не притягався (а.с. 54).

ОСОБА_2 від першого шлюбу, який розірваний 07.08.2017 року, має дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 28-29).

Згідно акту обстеження квартири АДРЕСА_2 , умови проживання задовільні, для дитини відведена окрема кімната, де мешкає батько дитини ОСОБА_2 (а.с. 129, 130).

27.11.2019 року голова районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району видав розпорядження, яким встановив порядок побачень ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 174).

28.01.2020 року голова районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району затвердив висновок по справі, відповідно якого визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 194-197).

В судовому засіданні були допитані свідки, які дали наступні пояснення.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що він є батьком відповідача ОСОБА_2 . Його син познайомився із ОСОБА_1 , вони проживали у нього в квартирі в окремій кімнаті. Після народження дитини, вони переїхали проживали в квартиру ОСОБА_1 по АДРЕСА_5 є недоглянутою, там відсутні санітарні умови для проживання дитини. ОСОБА_2 зробив ремонт в одній з кімнат, де проживала дитина, створив там всі умови для своєї доньки. Йому відомо, що ОСОБА_1 залишала дитину вдома, він бачив її на вулиці без дитини.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона є сестрою ОСОБА_2 , проживає по АДРЕСА_5 недалеко від ОСОБА_1 . Вона бачила у дитини ОСОБА_14 подряпини на обличчі після того, як ОСОБА_2 став проживати окремо з ОСОБА_1 . Позитивно охарактеризувала ОСОБА_2 як батька. Вважає, що дитина має проживати разом із батьком.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що ОСОБА_2 є її онуком. Вона була чотири рази вдома у ОСОБА_1 в квартирі по АДРЕСА_5 . У кімнаті дитини створені всі умови для проживання, є меблі, килим. Ремонт в кімнаті зробив ОСОБА_2 . В іншій частині квартири брудно, неохайно.

Таким чином, між сторонами виник спір щодо місця проживання дитини та стягнення аліментів на користь того подружжя, з яким буде проживати дитина.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Згідно зі ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ст.ст. 12-15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою).

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у п. 8 ст. 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Згідно з п. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно з ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.161 СК України).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Досліджуючи обставини справи суд встановив, що між сторонами по справі виник особистий конфлікт, який став причиною їх окремого проживання. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_2 посилався в суді на свої численні звернення до різних органів з приводу аморальної поведінки ОСОБА_1 , її особистих стосунків з іншим чоловіком. Надав суду фотознімки, які на його думку негативно характеризують позивача як матір. Заявляв в суді про психічні розлади ОСОБА_1 . Проте, жодних підтверджень того, що матір дитини створює небезпечне, неблагонадійне середовище для дитини, в судовому засіданні здобуто не було. Докази, що свідчать про особисте життя ОСОБА_1 не відносяться до предмета доказування, суд їх до уваги не приймає.

При вирішенні питання про те, з ким з батьків дитина буде мати кращі житлові умови проживання, суд виходить із наступного.

ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 , в якій проживає разом із донькою та бабусею. Квартира є трикімнатною, тому дитина матиме можливість у більш дорослому віці проживати в своїй окремій кімнаті. Умови проживання в квартирі є частково задовільними, проте в дитячій кімнаті зроблений ремонт та створені умови для дитини, на чому неодноразово наполягав сам ОСОБА_2 . Незважаючи на певні косметичні недоліки квартири, вона обладнана технікою та меблями, має газо- водо- електро- постачання.

Квартира АДРЕСА_2 , в якій проживає ОСОБА_2 йому не належить, власником квартири є батько відповідача. Квартира має задовільні житлові умови. Одна з кімнат обладнана для проживання в ній дитини.

Суд звертає увагу на те, що за умови проживання разом з батьком, дитина ОСОБА_3 не буде мати своєї окремої кімнати. Проживання батька із донькою в одній кімнаті може мати певні незручності, а у більш дорослому віці проживання осіб різної статі в одному приміщенні є небажаним. Незважаючи на те, що на час розгляду справи в суді батьки ОСОБА_2 надають згоду на проживання в квартирі дитини, відсутність у відповідача у власності житла або його частини свідчить про те, що за умови проживання разом з батьком дитина буде більше обмежена у своїх житлових правах, ніж за умови проживання разом із матір`ю.

Також суд прийшов до висновку, що дитина ОСОБА_3 буде краще забезпечена матеріально у разі проживання разом з матір`ю.

Відповідач ОСОБА_2 працевлаштований, має постійний дохід близько 13000 гривень на місяць. Позивач ОСОБА_1 на час вагітності навчалась у навчальному закладі, місця роботи та доходу не має. У разі проживання разом із матір`ю, дитина буде належно забезпечена матеріально з огляду на достатній дохід відповідача.

Розглянувши можливість проживання доньки разом з батьком, суд звернув увагу на такі обставини. ОСОБА_2 пояснив, що він має право вийти у декретну відпустку та доглядати доньку вдома. У такому випадку, відповідач втратить джерело свого доходу, при цьому буде вимушений нести витрати на утримання доньки ОСОБА_3 , 2018 року народження, яка буде проживати разом з ним та доньки від першого шлюбу ОСОБА_4 , 2014 року народження. Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 не має трудового досвіду, у суду є обґрунтовані сумніви, що матір дитини зможе забезпечити належний рівень матеріальної допомоги своїй доньці у вигляді аліментів.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що у разі проживання дитини разом з батьком, дитина буде значно гірше забезпечена матеріально, ніж за умови проживання разом із матір`ю.

Крім того, суд враховує, що на час розгляду справи, ОСОБА_3 виповнилось півтора роки. Згідно загальновідомих рекомендацій, бажано продовжувати грудне вигодовування дітей до 2 років і більше. Згідно пояснень позивача вона продовжує грудне вигодовування доньки. Тому суд вважає, що для кращого забезпечення здорового розвитку дитини, місце проживання дитини слід визначити разом із матір`ю.

Дослідивши встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом із ним. На переконання суду, якнайкращим забезпеченням інтересів дитини буде відповідати її проживання разом із матір`ю.

Із урахуванням даного висновку суду, суд залишає без задоволення позовні вимоги про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , оскільки вони є похідними від вирішення питання про місце проживання дитини.

За правилами ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що ОСОБА_2 працевлаштований, отримує постійний дохід, не має проблем із здоров`ям. Відповідач має на утриманні доньку від першого шлюбу. Як пояснив ОСОБА_2 він добровільно надає аліменти на утримання дитини за домовленістю із колишньою дружиною, стягнення у примусовому порядку з нього не провадиться.

Суд вирішив, що обґрунтованим розміром аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 будуть аліменти в розмірі в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 01.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

У разі вирішення питання про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини від першого шлюбу ОСОБА_4 2014 року народження, ця обставина може бути підставою для зміни розміру аліментів, визначених по даній справі.

Крім того, згідно ч.2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідач ОСОБА_2 під час розгляду справи не надав заперечень щодо розміру утримання ОСОБА_1 . Позивач по справі має правові підстави на утримання з боку ОСОБА_2 , тому суд вирішив задовольнити позовні вимоги в цій частині та стягнути аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 01.08.2019 року і до досягнення дитиною трьох років.

Крім того, у відповідності до ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

У зв`язку із тим, що позивач при зверненні до суду із позовом була звільнена від сплати судового збору, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_7 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_7 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 01.08.2019 року і до досягнення дитиною трьох років.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Зустрічний позов ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 04.03.2020 року.

Суддя: А.М. Котляр