Справа № 372/3129/20
Провадження 2-1783/20
ухвала

Іменем України

17 вересня 2020 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Тиханський О.Б., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

17.09.2020 до Обухівського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява.

Згідно п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зокрема:

перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

Всупереч вказаним вище вимогам законодавства у позовній заяві не зазначено у якої особи знаходяться оригінали письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зокрема:

зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Всупереч вказаним вище вимогам законодавства у позовній заяві зазначено ціну позову у розмірі 25812,80 а в прохальній частині позову позивач просить стягнути суму у розмірі 6908 грн., проте розрахунку щодо іншої суми, яка зазначена у ціні позову суду не надано.

Згідно ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач просить зокрема стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

При подачі позову позивач вказує як на підставі звільнення від необхідності сплати судового збору п.1ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

Згідно п.1.ч.1 с.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Як зазначено у п.п.57,58 Постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

У постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 зроблено висновок, що починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. Указаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18). Дана позиція знайшла своє підтвердження у ухвалі Верховного Суду від 05.11.2019 (справа №554/4854/19)

Таким чином, визначено, пільга щодо сплати судового збору при розгляді трудових спорів, не поширюється на позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Отже, всупереч вказаним вище вимогам законодавства до позовної заяви не надано належних документів, що підтверджують сплату судового забору у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також позивачем подано клопотання про розстрочку сплати судового збору. Суд звертає увагу позивача, що по даній категорії справ судовий збір сплачується лише за вимогу щодо стягнення середнього заробітку за період затримки. Проте, позивачем не надано розрахунку вказаної суми, а від так суд позбавлений можливості визначити розмір суми, яку просить стягнути позивач та відповідно визначити суму судового збору та позбавлений можливості розглянути клопотання про розстрочку сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Враховуючи викладеного та керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні - залишити без руху, надавши позивачеві десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення вказаних недоліків.

Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.Б. Тиханський