Ухвала

05 березня 2020 року

м. Київ

справа № 296/3523/19

провадження № 61-3229ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року у складі колегії суддів: Талько О. Б., Коломієць О. С., Шевчук А. М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Янеір» ЛТД» про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Янеір» ЛТД», (далі - ТОВ «Янеір» ЛТД») про відшкодування шкоди.

Позов мотивувала тим, що 11 липня 2018 року на сайті ТОВ «Янеір» ЛТД» вона придбала електронний квиток № НОМЕР_1 на авіаційний рейс

YE 334/13SEP18 за маршрутом Ben Gurion - Kiev виліт 18 год. 30 хв. прибуття

21 год. 50 хв. та рейс YE 333/07ОСТ18 за маршрутом Kiev - Ben Gurion Tel Aviv виліт 04 год. 50 хв. прибуття 08 год. 10 хв. 13 вересня 2018 року, позивач за дві години прибула до аеропорту, пройшла реєстрацію на рейс та дізналась про зміну рейсу YE 334, перенесення часу відправлення на дві години пізніше часу вказаного в квитку та місця призначення Київ (Жуляни) на Київ (Бориспіль). Однак, даний рейс здійснив виліт лише о 22 год. 45 хв. та прибув в пункт призначення Київ (Бориспіль) 02 год. 00 хв. 14 вересня 2018 року, отже виліт затримали більше ніж на 4 години.

Крім того, відповідно до придбаного квитка № НОМЕР_1 на рейс

YE 333/07ОСТ18 Kiev - Tel Aviv за маршрутом Kiev - Ben Gurion, вона мала вилетіти 07 жовтня 2018 року, проте 05 жовтня2018 року о 12 год. 40 хв. отримала смс-повідомлення про скасування рейсу. Причини скасування не повідомлені, альтернативний рейс запропоновано не було у зв`язку з чим, за власні кошти позивачем було придбано інший квиток № 176.

Посилаючись на наведене, просила стягнути з відповідача компенсацію за затримку вильоту рейсу більше ніж на чотири години від запланованого часу та перевищення часу прибуття заміненого рейсу до пункту призначення більше ніж на чотири години від запланованого часу в розмірі 400 Євро, що еквівалентно

12 227,77 грн, за відмову у перевезенні проти волі пасажира у розмірі 400 Євро, що еквівалентно 12 227,77 грн, та понесені збитки за придбання квитка в розмірі 393 дол. США, що еквівалентно 10 693,18 грн, відповідно до частини п`ятої та шостої статті 104, 106 ПК України.

Короткий зміст ухвалених судових рішень

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 09 вересня

2019 року у задоволені позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 09 вересня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ТОВ «Янеір» ЛТД» на користь ОСОБА_1 компенсацію за відмову у перевезенні проти волі пасажира у розмірі 400 Євро, що еквівалентно

10 336,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У лютому 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 , у якій вона просила скасувати постанову Житомирського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити і цій частині нове судову рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга містить посилання на те, що судове рішення підлягає касаційному оскарженню з підстав, передбачених підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, з огляду на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, також справа має для заявника виняткове значення.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 35 148,69 грн та станом на 01 січня

2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00*100=210 200,00).

Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Щодо доводів касаційної скарги про те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та виняткове значення для заявника

Права пасажира на компенсацію у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсів передбачено розділом XIIIПовітряного Кодексу України, зокрема статтями 103 - 107 цього Кодексу. Правові висновки, щодо застосування зазначених норм матеріального права у подібних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду від 17 вересня 2018 року у справі

№ 761/46018/16-ц та постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 243/9071/18-ц.

Ураховуючи наведене, посилання заявника на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, з огляду на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах є безпідставними. Посилаючись на наявність зазначених обставин заявник не зазначив, яку норму матеріального права неправильно застосував апеляційний суд, не навів прикладів неоднакового застосування одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах, а тому відсутні підстави вважати, що касаційна скарга стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Щодо доводів заявника про те, що справа має для неї виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обгрунтування. Заявник не навела переконливих доводів та не надала відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа має для неї виняткове значення, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі не дає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, відсутні підстави вважати, що розгляд справи має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та виняткове значення для заявника у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду від 24 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Янеір» ЛТД» про відшкодування шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик І. Ю. Гулейков О. В. Ступак