Справа № 288/398/20
Провадження № 2/288/215/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судового засідання - Франчук Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» про захист порушеного права споживача фінансових послуг та встановлення нікчемності кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» (далі - Відповідач) про захист порушеного права споживача фінансових послуг та встановлення нікчемності кредитного договору в якому вказує, що 25 червня 2019 року вона за допомогою мобільного телефону, онлайн, через мережу Інтернет, отримала від Відповідача позику у розмірі, запропонованому цією фінансовою компанією на суму 8600 гривень, які були перераховані безготівково на її картковий рахунок.

Після отримання коштів, Позивачу почали надходити повідомлення на мобільний телефон про необхідність повернення не тільки суми позики, а ще і відсотків за користування коштами та пенею, з вимогою, що Позивач не виконала зобов`язання за кредитним договором L6589779 з датою погашення до 06 серпня 2019 року, про те що, їй нараховані проценти в сумі 3399 гривень, пеня в сумі 8600 гривень, разом із сумою боргу 8600 гривень та вона повинна сплатити 20599 гривень.

Позивач зазначає, що вона не підписувала договір позики, яким би визначалися розмір процентів та пені, вона звернулася з листом до Відповідача, щодо надання їй відомостей чи укладався між ними такий договір, в разі наявності надати його копію. Відповідач повідомив, що кредитний договір AG3476564 (номер в системі L6589779) було укладено відповідно до норм чинного законодавства України, при цьому не надано детальний розрахунок заборгованості.

Умов щодо сплати процентів та пені Позивач не погоджувала і вважає їх протиправними, так як кредитний договір чи договір позики, яким би встановлювався розмір процентів чи неустойка за користування коштами, між нею та Відповідачем не укладався.

На підставі вищевикладеного, Позивач просить визнати порушеними права ОСОБА_1 , як споживача фінансових послуг та встановити нікчемність договору позики № L6589779 від 25 червня 2019 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» та ОСОБА_1 .

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Від представника Позивача надійшло клопотання в якому він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує.

Представник Відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. 28 липня 2020 року надав до суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, проти вимог, викладених Позивачем у позовній заяві заперечує в повному обсязі /а.с.82, 83/. 19 травня 2020 року від представника Відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому він проти задоволення позову заперечував та вказав, що оспорюваний договір не має жодної ознаки вважати його нікчемним, його укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Під час укладення договору Позивачем особисто було пройдено процес верифікації клієнта на сайті Відповідача, з метою уникнення випадків шахрайства. Вказую, що подана позовна заява є безпідставною, а наведені в позові обставини такими, що не відповідають дійсності, просить в задоволення позову відмовити. /а.с.16-18, 34-36/

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно роздруківки повідомлень з мобільного номера НОМЕР_1 , направлено повідомлення наступного змісту: - короткочасна позика L6589779, прострочено погашення на 140 днів, пеня становить - 8600 гривень, сума позики - 8600 гривень, відсоток - 3399 гривень, загальна сума - 20599, сплатити до - 06 серпня 2019 року. /а.с.4-6/

Відповідно до листа від 26 лютого 2020 року за вих. № 2323 товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» надало ОСОБА_1 копію договору AG3476564 (номер в системі L6589779). /а.с.7/

Як вбачається з Спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № АG3476564, укладеного між Кредитодавцем - товариством з обмеженою відповідальністю «Дінеро» та Позичальником - ОСОБА_1 , висловлюючи свою згоду вільно, без помилки, шахрайства чи примусу, уклали ці Спеціальні Умови для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії (далі - Договір) та домовилися про наступне - Умови Договору кредитної лінії: ліміт кредитної лінії 10900 гривень, сума кредиту 8600 гривень, відсоткова ставка в день 1.32 %, комісія за підготовку та направлення документів у зв`язку з простроченою заборгованістю, в день 129 гривень, потенційний ліміт кредитної лінії 20000 гривень, надана сума кредиту 8600 гривень, загальна вартість кредиту 11999 гривень, реальна відсоткова ставка 474.24 %, дата повного погашення 06 серпня 2019 року, штраф 50 %. Договір підписано електронним підписом. В розділі Позичальник зазначено: ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_2 , електронна адреса Позичальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер телефону Позичальника НОМЕР_3 . /а.с.22, 40, 68/

В п.1.2 Спеціальних умов вказано, що лише тоді, коли Позичальник прочитав, оцінив та прийняв Умови користування Порталом, Політику конфіденційності, Паспорт споживчого кредиту, Загальні умови Договору кредитної лінії та Пропозицію Кредитора щодо Спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії, що були надані Позичальнику через Особистий кабінет на Порталі.

Загальними умовами договору кредитної лінії товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» визначено, що Договір - це Договір кредитної лінії, який укладається між Сторонами у разі видачі кредиту. Договір складається зі Спеціальних умов Договору кредитної лінії та Загальних умов Договору кредитної лінії. /а.с.19-23, 37-41, 64-67/

Відповідно до Паспорту споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит): - Кредитодавець - товариство з обмеженою відповідальністю «ДІНЕРО»; - мета - споживчі цілі; процентна ставка, відсотків у день 1.32 %; процентна ставка, відсотків річних 474.24 %, штраф у розмірі 50 % від простроченої суми наданого кредиту. Дата надання інформації 07 липня 2019 року. /а.с.24-25, 42-43/

Згідно Порядку верифікації клієнтів в інформаційно - телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «Дінеро», у процесі укладення Договору Кредитної лінії № АG3476564 від 07 липня 2019 року, верифікацію клієнта ОСОБА_1 було проведено належним чином, а саме здійснено: - отримано звіт кредитної історії клієнта; - перевірку відповідності особи, що тримає паспорт, особі, що зображена на фото в паспорті; - звірку відповідності прізвища, ім`я та по батькові, що вказане в заяві, прізвищу, імені та по батькові у паспорті та даним кредитного бюро; - звірку відповідності адреси прописки, серії паспорту, номеру паспорту та дати народження клієнта, що зазначені в паспорті і заяві та даним кредитного бюро; - перевірку наявності мобільного телефону клієнта у звіті його кредитної історії, перевірка показала наявність мобільного номеру телефону у звіті кредитної історії клієнта; - автоматичну перевірку на наявність клієнта у базі шахраїв кредитного бюро; - перевірку факту перевипуску сім-картки, зміни номеру телефону клієнта і його банківської картки протягом короткого проміжку часу, перевірка наявності номеру телефону, який вказаний в заяві клієнта, у його кредитній історії та строку наявності його у кредитній історії клієнта з метою запобіганню шахрайству та перевірка не підтвердила дані факти; - пересічення повного імені нового клієнта з базою вже існуючих з метою запобігання шахрайству. /а.с.29-31, 47-49/

Як вбачається з Детального розрахунку заборгованості по договору кредитної лінії AG3476564 від 07 липня 2019 року, номер в системі L6589779, клієнт - ОСОБА_1 , сума позики 8600 гривень, строк 30 днів. Загальна сума заборгованості - 19165.64 гривень, а саме: - сума позики 8600.00 гривень, сплачено 0.00 гривень, залишок 8600.00 гривень; - відсоткова ставка (п.4.1 Загальних умов договору кредитної лінії) нараховано 1.32 % х 30 днів х 8600 = 3399.00, сплачено 0.00 гривень, залишок 3399.00 гривень; - комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю (п.4.3 Загальних умов договору кредитної лінії) нараховано 120.00 гривень х 33 дня = 4300.00 гривень, сплачено 0.00 гривень, залишок 4300.00 гривень; - штраф (п.4.2 Загальних умов договору кредитної лінії) нараховано 05 жовтня 2019 року в сумі 1433.36 гривень, 04 листопада 2019 року в сумі 1433.28 гривень, сплачено 0.00 гривень, задишок 2866.64 гривень. /а.с.62/

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернулася до суду з позовом про захист порушеного права споживача фінансових послуг та встановлення нікчемності кредитного договору з тих підстав, що вона отримала від Відповідача кошти в позику, яка були перераховані на її картковий рахунок та між нею і Відповідачем кредитний договір, чи договір позики, яким би встановлювався розмір процентів чи неустойка за користування коштами не укладався, а тому кредитний договір є нікчемним.

Відповідно до частини першої, другої, четвертої статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Частиною першою - четвертою статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. (Стаття 204 ЦК України)

Частиною другою, третьою, статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За змістом абзацу 1-4 пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 7 «Про судову практику розгляду цивільних справах про визнання правочинів недійсними», не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеним правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Так, частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживача» врегульовано, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Судом встановлено, що 07 липня 2019 року між сторонами укладено Договір кредитної лінії № AG3476564 (далі - Договір), за умовами якого Відповідач надав Позивачу кредит в розмірі 8600.00 гривень строком на 30 днів, плата за користування кредитом у вигляді процентів є фіксованою та складає 1.32 % на день, про що вказано в Спеціальних умовах для короткострокового кредиту в якому визначено, що вони є невід`ємною частиною Договору кредитної лінії та виконуватимуться сторонами відповідно до Загальних умов Договору кредитної лінії (далі - Загальні умови), укладаються дистанційно та мають юридичну силу без будь - якого підпису на папері.

Згідно розділу 2 Загальних умов, встановлення договірних відносин між Сторонами за допомогою дистанційних засобів забезпечується таким чином: 2.1.1. на порталі Позичальник повинен заповнити Заяву шляхом введення необхідної Суми Кредиту та Строку оплати, а також надати (завантажити) інші дані та документи, що вимагаються. Також, якщо буде використовуватися електронний платіж, посилання на постачальника таких послуг повинно відкриватися у полі, в якому Позичальник повинен ввести реквізити своєї платіжної картки. Після заповнення вищезазначеної заяви: - Позичальник створює Особистий кабінет на Порталі, шляхом виконання вказівок, викладених на Порталі; - Позичальнику надається пропозиція Кредитодавця Спеціальних умов Кредиту на основі інформації, наданої в Заяві (надалі іменується як «Пропозиція»). Якщо Позичальник під час обробки заяви змінив інформацію, надану в Заяві, нова Пропозиція буде надана на основі нововведених умов; - натискаючи кнопку «Прийняти», Позичальник підтверджує надання Кредитодавцю згоди на використання персональних даних Позичальника, для ідентифікації Позичальника, для оцінки кредитоспроможності Позичальника та для виконання Договору відповідно до політики конфіденційності; - код підтвердження буде надіслано Кредитодавцем на Номер телефону Позичальника. Шляхом введення Коду підтвердження Позичальник підписує та приймає Пропозицію та підтверджує укладення Договору на основі Загальних умов Кредиту; - Договір, включаючи його Додаткові угоди, укладений за допомогою дистанційних засобів, має таку ж силу, як і договір, підписаний у паперовому вигляді.

В пункті 3.1, 3.3, 3.10 Загальних умов визначено, що Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальнику в межах Ліміту Кредитної лінії, на основі Заяви Позичальника та за умови їх схвалення, і Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю Суму наданого Кредиту та сплатити всі відповідні Договірні компенсації до останнього дня строку сплати. Позичальник може подавати Заяву шляхом заповнення електронної форми Заяви на Порталі через Особистий кабінет. Кредитодавець надає кожен Кредит шляхом його переказу на рахунок Позичальника. Сума вважається наданою в день здійснення банківського переказу Кредитодавцем.

Відповідно до п.4.1.1. Загальних умов, за користування сумами, які надаються в якості Кредиту за Договором та в межах Ліміту кредитної лінії, Позичальник повинен сплачувати Кредитодавцю Відсотки по Кредиту за Відсотковою ставкою, яка зазначається в Спеціальних умовах Кредиту. Оплата Відсотків по Кредиту здійснюється до останнього дня Строку оплати.

З метою уникнення сумнівів, Сторони домовились, що у разі порушення Строку оплати, прискорення несплачених Договірних платежів та/або розірвання Договору, позичальник повинен погасити Кредитодавцю Суму наданого Кредиту та сплатити відповідні несплачені Договірні компенсації протягом наступних 30 календарних днів, окрім випадків, передбачених Договором чи Законодавством. /п.5.8/

Статтею 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

За змістом частини першої, другої статті 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно частини першої, другої статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Як передбачено статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Відповідно до пункту п`ятого статті 3 Закону, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом пункту 6 частини третьої Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Статтями 7 та 8 Закону врегульовано, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до такої інформації. Права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема Законом України «Про захист прав споживачів». Покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції за обсягом своїх прав та обов`язків прирівнюється до споживача у разі укладення договору поза торговельними або офісними приміщеннями та у разі укладення договору на відстані відповідно до Законом України «Про захист прав споживачів».

В пункті 8.5 Загальних умов, Позичальник підтверджує, що до укладення цього Договору Кредитодавець надав йому всю інформацію надання якої передбачено статтею 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг». Надана інформація повністю зрозуміла. Також переддоговірна інформація відповідно до Законодавства була розміщена на порталі.

Згідно з частиною першою, другою статті 10 Закону, електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Інформування потенційних покупців (замовників, споживачів) щодо товарів, робіт, послуг здійснюється відповідно до вимог Закону України «Про рекламу» та може здійснюватися шляхом надсилання комерційних електронних повідомлень. Комерційні електронні повідомлення поширюються лише на підставі згоди на отримання таких повідомлень, наданої особою, якій такі повідомлення адресовані.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. (частина перша статті 11 Закону)

Відповідно до частини третьої, четвертої статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. (частина шоста, сьома статті 11 Закону)

Відповідно до частини восьмої статті 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з частиною дванадцятою, тринадцятою статті 11 Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно із статті 16 Закону, якщо інше не передбачено законом або договором, електронний документ (повідомлення) вважається відправленим суб`єктом електронної комерції у момент, коли такий документ (повідомлення) переданий за межі інформаційної системи суб`єкта або особи, уповноваженої на його відправлення. Якщо інше не передбачено законом або договором, електронний документ (повідомлення) вважається отриманим суб`єктом електронної комерції у момент, коли такий документ (повідомлення) отриманий інформаційно-телекомунікаційною системою суб`єкта.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний договір про надання кредиту, є укладеним з додержанням письмової форми та процедури визначеної Законом України «Про електронну комерцію» та підписаний Позивачем шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у порядку визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Таким чином, на підставі наданих сторонами доказів судом встановлено, що при зверненні до Відповідача з метою укладення Кредитного договору та отримання коштів, Позивачем було зазначено особисті дані, а саме: номер та серія паспорта, ідентифікаційний номер, місце проживання та надсилання Відповідачу фотознімка на якому відображено Позивача з копією свого паспорта. Крім того, Позивачем не заперечується, що 07 липня 2019 року на її особисту банківську картку Відповідачем перераховано кошти в розмірі 8600.00 гривень.

Позивачу була надана інформація про особу та місцезнаходження кредитодавця, про мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, про форми його забезпечення, про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача, про тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути виданий, про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік всіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, про строк, на який кредит може бути одержаний, про варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги, тощо, а наявний електронний підпис ОСОБА_1 в Загальних умовах договору кредитної лінії, Спеціальних умовах для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № AG3476564, Паспорті споживчого кредиту Інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит підтверджує ознайомлення її з його умовами та згоду на ці умови.

Сторонами, досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, Позивач на момент укладення кредитного договору, не заявляла додаткових вимог щодо спірних умов кредитного договору та в подальшому виконувала їх умови.

За наведених обставин, Договір укладений між сторонами 07 липня 2019 року в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, а Позивачка повністю погодилася з умовами кредитного договору, в якому зокрема і чітко вказано розмір відсотків за користування кредитом, що підтверджується наявністю її особистого підпису.

Під час розгляду справи Позивачем та її представником не вказано, яким чином у Відповідача наявні особисті дані Позивача, такі як електрона адреса, ідентифікаційний код, серія та номер паспорта та дата його видачі, а також номеру мобільного телефону, саме за допомогою якого і відбулася активація (підписання) кредитного договору від 07 липня 2019 року.

Таким чином, дії Відповідача під час вчинення даного електронного правочину, відповідають Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Встановлені судом обставини, спростовують доводи Позивача про те, що укладений між нею та Відповідачем Кредитний договір є нікчемним, так як вона фактично оформила даний договір відповідно до визначеної правилами процедури, здійснила його підписання з застосуванням одноразового ідентифікатора та отримала кошти в кредит.

Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивачем під час судового розгляду справи на підставі належних та допустимих доказів не доведено, що укладений між нею та Відповідачем договір є нікчемним.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Не підлягають, відповідно до статті 141 ЦПК України, до подальшого розподілу понесені Позивачем судові витрати, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 7 «Про судову практику розгляду цивільних справах про визнання правочинів недійсними»; Законом України «Про споживче кредитування»; Законом України «Про електронну комерцію»; статями 15, 16, 202, 203, 207, 215, 509, 626, 627, 628, 638, 639, 640, 1054, 1055 ЦК України; статті 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ

В задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» про захист порушеного права споживача фінансових послуг та встановлення нікчемності кредитного договору - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник