Справа № 473/379/20
"04" березня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі
головуючого - судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Заблоцької М.М., представника позивачки ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,
У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики в якому вказувала, що у травні 2019 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, що був оформлений письмовою розпискою від 07 травня 2019 року.
Відповідно до договору ОСОБА_3 отримав від позивачки в борг грошові кошти в розмірі 27 954 грн. та зобов`язався повернути їх в повному обсязі в строк до 01 вересня 2019 року, однак взяті на себе зобов`язання не виконав.
Посилаючись на те, що ОСОБА_3 ухилився від виконання умов договору позики, а тому ОСОБА_2 просила стягнути з нього борг в розмірі 27 954 грн. та понесені нею судові витрати.
В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі позивачки ОСОБА_2 , її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивачки не заперечувала проти такого порядку вирішення спору.
Заслухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема, судом встановлено, що у травні 2019 року між сторонами був укладений договір позики, що був оформлений письмовою розпискою від 07 травня 2019 року.
Відповідно до договору ОСОБА_3 отримав від позивачки в борг грошові кошти готівкою в розмірі 27 954 грн. та зобов`язався повернути їх в повному обсязі в строк до 01 вересня 2019 року.
Однак позичальник взяті на себе зобов`язання не виконав, що підтверджується наявністю письмової розписки в позикодавця та відсутністю інших доказів повернення відповідачем коштів у повному обсязі або в певній частині.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, зокрема з договорів та інших правочинів.
З положень ст. 1046, ст. 1047 ЦК України вбачається, що за договором позики (який укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми) одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Таким чином, між сторонами дійсно виникли відносини позики.
Положення ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України передбачають обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України в разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник не звільняється від виконання зобов`язання та зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.
Таким чином, з відповідача на користь позивачки слід стягнути 27 954 грн. боргу за договором позики.
В силу вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 також підлягають стягненню й судові витрати, а саме 840,80 грн. судового збору та 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) борг за договором позики (оформлений розпискою від 07 травня 2019 року б/н) в розмірі 27 954 (двадцять сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят чотири) гривні, а також 3 840 (три тисячі вісімсот сорок) гривень 80 копійок судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В. Вуїв