П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2020 року м. Київ

Справа № 22-11635 Головуючий у 1-й інстанції: Саадулаєв А. І. Унікальний № 761/11673/20 Доповідач - Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про встановлення трудових відносин і зобов`язання вчинити дії,-

у с т а н о в и л а:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 пред`явила в суд позов до ФОП ОСОБА_2 про встановлення трудових відносин і зобов`язання вчинити дії, в якому просила встановити, що вона працювала у ФОП ОСОБА_2 в якості продавця у кіоску з продажу тютюнових виробів з 28 березня 2018 року до 28 лютого 2020 року без офіційного оформлення трудових відносин. Зобов`язати ФОП ОСОБА_2 оформити трудовий договір з 28 березня 2018 року до 28 лютого 2020 року, нарахувати і виплатити їй заробітну плату у розмірі не нижче середньої заробітної плати продавця у м. Києві, але не нижче мінімальної заробітної плати за 2019 року без урахування фактично виплаченої заробітної плати за період з 28 березня 2018 року до 28 лютого 2020 року, нарахувати і виплатити їй компенсацію за дні невикористаної відпустки, сплатити податки на нараховану їй заробітну плату, сплатити суму єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 за період з 28 березня 2018 року до 28 лютого 2020 року (а.с.1-2).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 квітня 2020 року матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про встановлення трудових відносин і зобов`язання вчинити дії направлено за територіальною підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, просить ухвалу суду скасувати та справу направити для подальшого розгляду до Сосницького районного суду Чернігівської області (а.с.13-14).

Відзиву на апеляційну скаргу у визначений судом строк не подано.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 квітня 2020 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Районним судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання позивача є АДРЕСА_1 , що не відноситься до територіальної юрисдикції Шевченківського суду м. Києва

Передаючи справу за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва районний суд виходив із того, що зареєстроване місце проживання позивача не відноситься до юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва, доказів реєстрації місця перебування позивача у Шевченківському районі матеріали справи не містять, а відповідач знаходиться за адресою, яка територіально відноситься до Святошинського районного суду м. Києва.

Висновки суду щодо наявності підстав для передачі справи до Святошинського районного суду м. Києва відповідають обставинам справи.

Всі висновки суду першої інстанції, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність правових підстав для передачі справи до Святошинського районного суду м. Києва, нормативно-правові акти, якими керувався суд при постановленні оскаржуваної ухвали, повно та послідовно викладені у її мотивувальній частині (а.с.12).

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 27 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 28 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина 16 статті 28 ЦПК).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З матеріалів справи убачається, що відповідач знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , що за територіальною підсудністю відноситься до Святошинського району м. Києва.

Звертаючись до суду із даною позовною заявою ОСОБА_1 було зазначено адресу своєї реєстрації, зокрема АДРЕСА_1 (а.с.1).

Позовна заява не містить посилання ОСОБА_1 на той факт, що нею обраний альтернативний вид підсудності, зокрема за вибором позивача.

Ураховуючи цю обставину у контексті вищенаведених положень процесуального законодавства, при вирішенні питання підсудності даного спору районний суд дійшов вірного висновку щодо наявності правових підстав для передання справи до Святошинського районного суду м. Києва у відповідності до правил загальної підступності, визначених ст. 27 ЦПК України.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що районний суд порушив вимоги ч. 1 ст. 28 ЦПК України, відхиляються апеляційним судом як неприйнятні.

Аргументи апеляційної скарги про те, що районний суд не проінформував позивача про передання її справи до іншого суду спростовується наявним у матеріалах справи супровідним листом про направлення на адресу ОСОБА_1 , зазначену у її позові як адресу для листування, а саме АДРЕСА_3 , до відома позивача копії ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 24 квітня 2020 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що районний суд у порушення вимог ч. ч. 1, 3 ст. 31 ЦПК не передав її справу Святошинському районному суду м. Києва колегія суддів відхиляє, оскільки вказаний довід є непоясненим та суперечить іншим доводам апеляційної скарги щодо незаконного направлення справи до Святошинського районного суду м. Києва.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваного судового рішення апеляційна скарга не містить.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома