КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року місто Київ.

Справа 755/12601/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3657/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача: Желепи О.В.,

суддів: Олійника В.І., Кулікової С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року (у складі судді Яровенко Н.О., повний текст рішення складено 05 грудня 2019 року)

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення індексації аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року позивач звернулась з вимогами до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, які мотивує тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01 жовтня 2013 року, стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнуто з відповідача на утримання дружини 200 гривень до досягнення дитиною трирічного віку. Однак, протягом цих років суттєво змінився рівень споживчих цін, що унеможливлює забезпечення всіх потреб неповнолітньої дитини, яка часто хворіє . Ті кошти, які були присуджені за рішенням суду не покривають всіх витрат на утримання, розвиток здібностей, оздоровлення дитини та її лікування. Відповідач добровільно не бажає сплачувати аліменти в необхідному розмірі, а тому, просила суд збільшити розмір аліментів та здійснити індексацію аліментів з початку 2014 року по 28 серпня 2018 року.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів присуджених до стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання неповнолітньої дитини: дочки ОСОБА_4 , 2012 року народження, за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01.10.2013 року у цивільній справі № 755/20427/13-ц, з 700 грн. до 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, 29 грудня 2019 року відповідач, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив суд скасувати оскаржуване рішення в частині збільшення розміру аліментів присуджених до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В скарзі посилався на те, що оскаржуване рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що позивачем не доведено та не надано доказів погіршення матеріального стану позивача, погіршення її здоров`я, а також не надано доказів поліпшення стану відповідача чи поліпшення стану його здоров`я. Крім того, відповідачем до районного суду було надано докази про погіршення його матеріального стану, оскільки в нього на утриманні перебувають непрацездатні батьки пенсіонери та бабуся з дідусем. Відповідач має слабке здоров`я, через що його не було взято на службу в армію.

Зазначає, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, на що посилалась в судовому засіданні позивач, не є підставою для перегляду постановлених судових рішень про їх стягнення.

Ухвалою від 29 січня 2020 року Київським апеляційним судом відкрито апеляційне провадження в даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Станом на 03 березня 2020 року відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи до суду не надходило.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши справу в межах доводів поданої скарги, перевіривши подані сторонами докази, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках передбачених цим кодексом.

Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Стаття 182 СК України в редакції Закону на час вирішення справи районним судом, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Задовольняючи позов, та збільшуючи розмір аліментів присуджених до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01.10.2013 року з 700,00 гривень до 2000,00 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, районний суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 28 грудня 2011 року зареєстрували шлюб (а.с. 10).

Під час шлюбу у сторін народилась донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10 зв.).

27 вересня 2013 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Києва.

Після реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_2 , змінила прізвище на « ОСОБА_2 ».

01 жовтня 2013 року Дніпровським районним судом м. Києва, ухвалено рішення, яким позов задоволено, присуджено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 23.08.2013 року. Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, аліменти на користь та на утримання ОСОБА_5 у розмірі 200 грн. щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трирічного віку.

Суд при вирішенні даної справи враховував, що відповідач є особою працездатного віку, тому має можливість працевлаштування та можливість для виконання свого батьківського обов`язку щодо матеріального утримання власної дитини, яка потребує нового одягу, взуття, лікування, інших заходів для повного і гармонійного розвитку особистості.

Також, суд врахував, що визначений рішенням суду від 01.10.2013 року розмір аліментів в сумі 700,00 грн., станом на день ухвалення даного рішення є меншим від мінімального розміру аліментів, визначеного Законом, а також є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, з урахуванням суттєвого подорожчання продуктів харчування, одягу та ліків, яких потребує дитина. При цьому суд виходив з того, що відповідач вже не сплачує кошти на утримання дружини, оскільки дитина вже досягла трирічного віку, а матеріальне становище позивача з 2013 року не покращилось, проте коштів на забезпечення потреб дитини необхідно більше з огляду на зміну економічної ситуації в країні.

Дослідивши наявні в справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновок суду про збільшення розміру аліментів до 2000 грн. на дитину відповідає встановленим обставинам справи, вимогам закону та інтересам неповнолітньої дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що майновий стан відповідача з часу стягнення аліментів в розмірі 700 грн. не покращився, а погіршився, а тому підстав для збільшення розміру не було, колегія суддів не приймає.

Враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судом, не вважається незмінним.

Зазначена норма права вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Тобто, зазначений вище перелік підстав зміни раніше встановленого розміру аліментів не є вичерпним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що аліменти у розмірі 700 грн. щомісячно не можуть забезпечити належний духовний та фізичний розвиток дитини та не відповідає її реальним потребам в 2019 році.

В разі не задоволення позову про збільшення розміру аліментів, увесь тягар утримання дитини буде покладено на позивача, з якою неповнолітня дитина проживає, а відповідач фактично буде звільнений від своїх батьківських обов`язків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір аліментів, визначений без врахування матеріального становища та стану здоров`я відповідача, апеляційний суд відхиляє враховуючи наступне.

Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов`язань, існують позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов`язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13).

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Так, згідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень.;

Відповідач не надав суду докази, які б підтверджували розмір його доходів.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», з 1 січня 2019 року мінімальну зарплату у місячному розмірі встановлено 4173 гривні;

Разом з тим, за інформацією Головного управління статистики у м. Києві середня номінальна заробітна плата за видами діяльності у січні 2019 року становила - 8029,00 грн., в листопаді 2019 року - 9277,00 грн., а в грудні 2019 року 10410,00 грн.

Посилання відповідача на те, що його через здоров`я не взяли в армію, не свідчить про те, що відповідач є непрацездатним та саме через здоров`я не може працевлаштуватись.

Відповідач не надав суду переконливих доказів про те, що він за станом свого здоров`я не може працевлаштуватись на роботу, яка б дозволила йому отримувати заробітну плату в гарантованому державою розмірі. Суд вірно виходив не з інтересів відповідача, який ухиляється від свого батьківського обов`язку забезпечувати належний рівень життя своїй дитині, а з інтересів дитини, яка є неповнолітньою і не в змозі сама себе утримувати.

Доводи про перебування на утриманні відповідача батьків пенсіонерів та бабусі і дідуся також є недоведеними, оскільки суду не було надано доказів про розмір пенсії вказаних осіб та перебування їх на утриманні відповідача.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав, передбачених ст. 376 ЦПК України для скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 29 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 березня 2020 року

Головуючий

Судді