ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року

м. Харків

справа № 643/18679/18

провадження № 22-ц/818/2687/20

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Супрун Я.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Харківська міська рада, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області,

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Перехрестя Плюс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліга-2К»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги Варламова Дмитра Володимировича, який діє в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Лисенка Станіслава Юрійовича, який діє в інтересах Харківської міської ради на рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року, ухвалене у складі судді Довготько Т.М.,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, 26.06.2019 року доповнив правове обґрунтування позовних вимог (а.с. 74-81 т.2) в якому просив скасувати пункт 3.1 Додатку № 2 до рішення Харківської міської ради від 23.12.2015р. №34/15 в частині погодження Технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер :02:043:0032; скасувати пункт 10.1 Додатку №1 рішення Харківської міської ради від 21.12.2016р. №456/16 в частині затвердження Технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по АДРЕСА_1 , що прийнятий відносно земельної ділянки з кадастровим номером :02:043:0032; визнати протиправними дії Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області Туза Олександра Вікторовича щодо внесення записів до Державного земельного кадастру про скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий №:02:043:0032, скасування кадастрового номеру :02:043:0032 і закриття Поземельної книги відносно земельної ділянки із кадастровим номером :02:043:0032; внесення записів про реєстрацію новоутворених земельних ділянок кадастрові номери №:02:043:0069 і № :02:043:0070, відкриття Поземельних книг відносно земельних ділянок кадастровий №:02:043:0069 і №:02:043:0070; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області поновити в Державному земельному кадастрі реєстрацію земельної ділянки кадастровий №:02:043:0032 і Поземельну книгу відносно земельної ділянки кадастровий №:02:043:0032, а також зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області скасувати в державному земельному кадастрі реєстрації новоутворених земельних ділянок кадастрові номери №:02:043:0069 і № :02:043:0070 та відкриття поземельних книг щодо земельних ділянок кадастрові номери №:02:043:0069 і № :02:043:0070.

Позов мотивовано тим, що йому на праві власності належить нерухоме майно - нежитлова будівля літ.«П-1» (площа нерухомості 210,7 кв.м., площа забудови приблизно 214,5 кв.м.) по АДРЕСА_1 . Нежитлова будівля літ.«П-1» по АДРЕСА_1 зареєстрована в реєстрі прав власності на нерухоме майно на його ім`я як власника, ці відомості є загальновідомими та загальнодоступними. До набуття права власності позивачем, раніше право власності на нежитлову будівлю літ.П-1 по АДРЕСА_1 - було зареєстроване за ВАТ «Автотранспортне підприємство 16357». 15 грудня 2017р. він звернувся до Харківської міської ради з заявою-клопотанням про бажання придбати земельну ділянку, було зазначено орієнтовний розмір земельної ділянки, 0,0338 Га, місцезнаходження та прохання надати дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки. У зв`язку із зверненням до Харківської міської ради щодо надання дозволу для розробки проекту землеустрою, ним також додатково було замовлено складання технічної документації щодо місцезнаходження його нерухомого майна у співвідношенні до земельної ділянки, на якій це нерухоме майно знаходиться. Спеціалістом-геодезистом 19.02.2018р. в порядку виконання геодезичних робіт на його замовлення було виявлено накладення належного йому нерухомого майна на дві земельні ділянки та зроблено план накладення нежитлової будівлі літ.П-1, що належить йому відносно земельних ділянок з кадастровими номерами :02:043:0070 і :02:043:0069. Згідно з документом інженера-геодезиста від 19 лютого 2018р., планом накладення нежитлової будівлі літ.П-1 по АДРЕСА_1 на межі земельних ділянок кад. № :02:043:0070 і кад.№:02:043:0069 вбачається, земельна ділянка під належним заявнику нерухомим майном поділена на дві частини. Площа накладення його нерухомого майна на земельну ділянку кад. № :02:043:0070 складає 83кв.м., на земельну ділянку кад.№:02:043:0069 накладення складає 139 кв.м. Раніше, до моменту реєстрації поділу, земельні ділянки кад. № :02:043:0070 і кад.№:02:043:0069 складали одну земельну ділянку під кадастровим номером :02:043:0032. Жодних звернень до нього з приводу поділу земельної ділянки під належним йому нерухомим майном перед прийняттям оскаржених рішень Харківською міською радою - не було. Рішенням Харківської міської ради від 23.12.2015р. №34/15, Додаток №2 п.3.1 було погоджено Технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер :02:043:0032. На його запити з приводу документів, на підставі яких було здійснено погодження цієї техдокументації - Харківською міською радою надано тільки витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку відносно земельної ділянки кадастровий номер :02:043:0069 і кадастровий номер :02:043:0070. Станом на момент подання позову зареєстроване тільки право власності Харківської міської ради як розпорядника земель територіальної громади м. Харкова відносно земельної ділянки кадастровий номер :02:043:0032. Будь-яких речових прав, права власності або права користування відносно земельних ділянок з кадастровими номерами :02:043:0069 і :02:043:0070 - в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно немає. В порушення ст.56 Закону України «Про землеустрій», ч.12 ст.186 ЗК України, ст.24 ЗУ «Про державний земельний кадастр», інших законодавчих актів, відсутня його нотаріально посвідчена згода/погодження як користувача щонайменше земельної ділянки під належним позивачу нерухомим майном (нежитлова будівля літ.П-1) в складі земельної ділянки :02:043:0032 щодо поділу цієї земельної ділянки. Він не надавав будь-якої згоди щодо поділу земельної ділянки під належною йому нерухомістю. Крім того, Харківська міська рада не мала права погоджувати технічну документацію із землеустрою через те, що в порушення ст.ст.1,56 Закону України «Про землеустрій», Технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер :02:043:0032, ситуаційна схема земельної ділянки, плани земельної ділянки № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 , експлікації земельних угідь, кадастровий план земельної ділянки, пояснювальна записка містять недостовірні відомості про відсутність його нерухомого майна (літ.П-1). Водночас серед документів цієї технічної документації щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер :02:043:0032 міститься копія техпаспорту на будівлю літ. Л-2, що належить ТОВ "Перехрестя плюс", датований 24.05.2007р., в якому на плані земельної ділянки зазначено про ситуаційне знаходження впритул один до одного двох об`єктів нерухомого майна: літ. П-1 (належить Позивачу) та літ. Л-2 (що належить ТОВ "Перехрестя плюс"). Згідно змісту Технічної документації датою її виготовлення вказано 2015 рік. Згідно оскарженого позивачем рішення Харківської міської ради №34/15 від 23.12.2015р. (додаток № 2 п.3.1.) саме 23 грудня 2015р. відбулось погодження складеної технічної документації, яка в момент її погодження набула статус остаточного. Водночас, згідно змісту Технічної документації в ній наявні документи, що датовані після 23.12.2015р.: нотаріальна заява ТОВ «Ліга - 2К» від 26.01.2016р., заява директора ТОВ «Ліга - 2К» від 07.11.2016р., статут ТОВ «Ліга-2К» від 02.03.2016р., виписка з ЄДРЮО,ФОП та ГФ від 03.03.2016р., акти погодження меж земельних ділянок з суміжними землевласниками та землекористувачами датовані 04 квітня 2016р. Тобто технічна документація зазнала багатьох змін та доповнень після її погодження. Погоджена технічна документація не містить його згоди як користувача земельної ділянки під належним йому нерухомим майном щодо погодження меж земельних ділянок, які утворювались внаслідок поділу. Таким чином, Харківська міська рада не мала права приймати рішення про погодження технічної документації щодо поділу земельної ділянки, тому що не було враховано наявність його нерухомого майна на цій земельній ділянці, відповідно не було враховано наявність права користування позивача земельною ділянкою під належним йому нерухомим майном, не було враховано його право/законного інтересу на купівлю цілісної земельної ділянки під належним йому нерухомим майном.

Також, Рішенням Харківської міської ради від 26.12.2016р. №456/16, Додаток №1 п.10.1 було затверджено Технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:043:0032. На його запити з приводу документів, на підставі яких було здійснено прийняття цього рішення та затвердження цієї техдокументації - від Харківської міської ради було одержано тільки витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку відносно земельної ділянки кадастровий номер :02:043:0069 і кадастровий номер :02:043:0070, відповідної технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки не надано. В порушення ст.56 Закону України «Про землеустрій», ч.12 ст.186 ЗК України, ст.24 ЗУ «Про державний земельний кадастр», інших законодавчих актів, відсутня його нотаріально посвідчена згода/погодження як користувача щонайменше земельної ділянки під належним йому нерухомим майном (нежитлова будівля літ.П-1) в складі земельної ділянки :02:043:0032 щодо поділу цієї земельної ділянки. Він не надавав будь-якої згоди щодо поділу земельної ділянки під належною йому нерухомістю. Харківська міська рада не мала права затверджувати технічну документацію із землеустрою через те, що в порушення ст.ст.1,56 Закону України «Про землеустрій», ця Технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер :02:043:0032, ситуаційна схема земельної ділянки, плани земельної ділянки № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 , експлікації земельних угідь, кадастровий план земельної ділянки містять недостовірні відомості про відсутність його нерухомого майна (літ.П-1). Водночас серед документів технічної документації щодо поділу містяться в тому числі копія техпаспорту на будівлю літ.Л-2, що належить ТОВ "Перехрестя плюс", датований 24.05.2007р., в якому на плані земельної ділянки зазначено про ситуаційне знаходження впритул двох об`єктів нерухомого майна: літ.П-1 (належить Позивачу) та літ Л-2 (що належить ТОВ "перехрестя плюс"). Таким чином, Харківська міська рада не мала права приймати рішення про затвердження технічної документації щодо поділу земельної ділянки, тому що не було враховано наявність його нерухомого майна на цій земельній ділянці. Відсутня його нотаріальна згода як користувача земельної ділянки на поділ цієї земельної ділянки. Порушено його право на придбання/купівлю земельної ділянки цілісним єдиним масивом під належним йому нерухомим майном, порушений законний інтерес на придбання цієї земельної ділянки під належним йому нерухомим майном. Згідно з відомостями, отриманими ним в листі Харківської міської ради від 06.07.2018 що підтверджено угодою про розірвання договору оренди землі від 14 червня 2016р. із внесенням відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно - земельна ділянка кадастровий номер :02:043:0032 з червня 2016 була повернута до комунальної власності м. Харкова, до земель запасу.

Крім того, Державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області Тузом О.В. відносно предмету спору були здійснені наступні дії: внесено запис про скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий №:02:043:0032, скасування кадастрового номеру :02:043:0032 і закриття Поземельної книги відносно земельної ділянки із кадастровим номером :02:043:0032; внесено записи про реєстрацію новоутворених земельних ділянок кадастрові номери №:02:043:0069 і № :02:043:0070, відкриття Поземельних книг відносно земельних ділянок кадастровий №:02:043:0069 і №:02:043:0070. За наявними та загальнодоступними відомостями відбулось правонаступництво Управління Держгеокадастру у м. Харкові на його правонаступника - Головне управління держгеокадастру у Харківській області. Подані документи, а саме технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки :02:043:0032 суперечать положенням Закону України «Про державний земельний кадастр», «Про землеустрій», Земельному кодексу України. Так, порушено наступні положення Закону України «Про Державний земельний кадастр»: ч.1 ст.15 - відсутні відомості із зазначенням контурів будівель, їх назв - щодо не зазначення нежитлової будівлі літ.П-1, яка належить Позивачу; ст.22 - документи, що є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати законодавству; ст.25 - Поземельна книга не містить відомостей про нерухоме майно Позивача, - відсутні відомості про право користування Позивача земельною ділянкою; ст.ст.34,35 - в кадастровому плані відсутні контури нерухомого майна, будівлі літ.П-1, що належить Позивачу на прав власності. Державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області було залишено поза увагою наступні обставини: - технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки не відповідала вимогам статті 56 ЗУ «Про землеустрій», статті 15,22, 34, 25, 24 ЗУ «Про державний земельний кадастр», у зв`язку з відсутністю позначення про наявність нежитлової будівлі - літ. П-1, що належить позивачу та у зв`язку з відсутністю нотаріальної згоди позивача на такий поділ земельної ділянки під належним йому нерухомим майном; - з приводу реєстрації поділу земельної ділянки станом на 22.11.2016р. звернулась неналежна особа - ТОВ «Ліга -2К» , яка не отримувала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо поділу земельної ділянки із кадастровим номером :02:043:0032 і вже не була користувачем земельної ділянки :02:043:0032 у зв`язку з припиненням в травні 2016р. права користування - права оренди. Дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо поділу земельної ділянки :02:043:0032 надавався на користь ТОВ «Перехрестя плюс», яке не було заявником реєстрації поділу цієї земельної ділянки (рішення Харківської міської ради від 25.02.2015р. №1848/15, пункт 3.7 додатку); - на спірній земельній ділянці знаходиться нерухоме майно ОСОБА_1 - нежитлова будівля літ.П-1, яка не була зазначена на технічній документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки; - технічна документація із землеустрою та електронний документ не містили інформації та копії правовстановлюючих документів на об`єкт нерухомого майна-нежитлову будівлю літ.П-1, розташовану на земельній ділянці, права власності на яку зареєстроване за ОСОБА_1 ; - наявність набуття ОСОБА_1 права користування земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт нерухомості , що перебуває у його власності, що свідчить про припинення права користування інших осіб на цю земельну ділянку. За вказаних обставин, дії державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області Туз О.В. щодо внесення 22.11.2016року відомостей до Державного земельного кадастру про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :02:043:0032 із закриттям відповідної Поземельної книги та одночасна реєстрація новоутворених внаслідок поділу земельних ділянок :02:043:0069 і :02:043:0070 із відкриттям відносно них Поземельних книг є протиправними, вчинені в порушення вимог законодавства. Належним способом поновлення відповідної ситуації є зобов`язати правонаступника, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області поновити реєстрацію земельної ділянки і поземельну книгу відносно земельної ділянки :02:043:0032, та скасувати реєстрацію і відкриття Поземельних книг відносно новоутворених земельних ділянок :02:043:0069 і :02:043:0070.

В силу нерозривного поєднання нерухомого майна із земельною ділянкою, на якій воно розташовано - право користування земельною ділянкою є невід`ємним від розташованого на ній нерухомого майна щонайменше в зовнішніх межах будівлі та в межах, необхідних для її нормальної експлуатації, так званий принцип цілісності (єдності) юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства. Зазначені правові висновки з питань застосування принципу цілісності (єдності) нерухомого майна із земельною ділянкою, застосування ст.120 ЗК України, ст.377 ЦК України та інших положень законодавства, неодноразово висловлювались Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 18 квітня 2018р. у справі № 439/212/14-ц; від 04 грудня 2018р. у справі №910/18560/16 - п.п.8.3, 8.4, 8.5, 8.18 розділу 8; від 05 грудня 2018р. у справі №713/1817/16-ц - п.п.35, 61; від 13 лютого 2019р. у справі №706/563/15-а; від 03 квітня 2019р. у справі №921/158/18 - п.51. Позивач ОСОБА_1 , реалізував свою зацікавленість у придбанні земельної ділянки під належним йому нерухомим майном та звернувся із відповідною заявою до Харківської міської ради. Зацікавленість у придбанні земельної ділянки єдиним масивом під належним позивачу нерухомим майном і є тим самим охоронюваним законом інтересом, правом на оформлення користування/власності на відповідну земельну ділянку. Таке право/охоронюваний законом інтерес виникло у позивача одночасно з придбанням нерухомого майна у власність, а не з моменту звернення із відповідною заявою до Харківської міської ради.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року позовні вимоги задоволені. Скасовано пункт 3.1 Додатку № 2 до рішення Харківської міської ради від 23.12.2015 р. №34/15 в частині погодження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер :02:043:0032. Скасовано пункт 10.1 Додатку № 1 рішення Харківської міської ради від 21.12.2016 р. №456/16 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по АДРЕСА_1 (колишня адреса АДРЕСА_2 ), що прийнятий відносно земельної ділянки з кадастровим номером :02:043:0032. Визнано протиправними дії Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області Туза Олександра Вікторовича щодо внесення записів до Державного земельного кадастру про скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий № :02:043:0032, скасування кадастрового номеру :02:043:0032 і закриття поземельної книги відносно земельної ділянки із кадастровим номером :02:043:0032; внесення записів про реєстрацію новоутворених земельних ділянок кадастрові номери № :02:043:0069 і № :02:043:0070, відкриття поземельних книг відносно земельних ділянок кадастровий № :02:043:0069 і № :02:043:0070. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області поновити в Державному земельному кадастрі реєстрацію земельної ділянки кадастровий :02:043:0032 і Поземельну книгу відносно земельної ділянки кадастровий :02:043:0032, а також зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області скасувати в державному земельному кадастрі реєстрації новоутворених земельних ділянок кадастрові номери № :02:043:0069 і № :02:043:0070 та відкриття поземельних книг щодо земельних ділянок кадастрові номери :02:043:0069 і № :02:043:0070. Стягнуто з Харківської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області судовий збір в розмірі 3908,20 грн в рівних частках по 1954,10 грн. з кожного. Стягнуто з Харківської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області судові витрати за проведення експертизи № 65/8 від 19.08.2019 року у розмірі 3140,00грн. гривень в рівних частках по 1570,00грн. з кожного.

Судове рішення мотивоване тим, що оспорювані рішення Харківської міської ради приймались на підставі неналежно оформленої технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки :02:043:0032, положенням ЗУ «Про державний земельний кадастр», «Про землеустрій», Земельному кодексу України. У порушення ст.56 ЗУ "Про землеустрій", технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки не містила нотаріально посвідчену згоду на поділ чи об`єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні). Крім того, технічна документація щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:043:0032 не відповідає вимогам законодавства та підтверджена висновком експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України №65/8 від 19.07.2019р. Також зазначає, що прийняті Харківською міською радою рішення щодо погодження технічної документації та її подальшого затвердження були здійснені з порушенням права позивача ОСОБА_1 на користування земельною ділянкою, яке існує з 07.08.2008 року в силу нерозривного поєднання нерухомого майна із земельною ділянкою, на якій воно розташовано. Право користування земельною ділянкою є невід`ємним від розташованого на ній нерухомого майна щонайменше в зовнішніх межах будівлі та в межах, необхідних для її нормальної експлуатації.

В апеляційній скарзі Варламов Д.В., який діє в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Харківській області посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державний кадастровий реєстратор Управління Держгеокадастру у Харківській області Туз О.В. при вчиненні дій щодо державної реєстрації земельних ділянок діяв в межах та у спосіб, передбачений ЗУ «Про Державний земельний кадастр» та Постанови КМУ «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 року № 1051. Також зазначив, що статтею 28 ЗУ «Про землеустрій» передбачено, що розробники документації із землеустрою несуть відповідальність. Однак позивачем не надано доказів, що розробник документації із землеустрою неякісно виконав роботи із складення технічної документації щодо поділу (об`єднання) земельної ділянки або вніс недостовірні відомості до вказаної документації. Крім того, скасування Державним кадастровим реєстратором державної реєстрації земельної ділянки відповідно до пункту 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 № 1051 є вичерпним. Також представник зазначив, що поновлення в Державному земельному кадастрі реєстрації земельної ділянки із кадастровим номером :02:043:0032 та поновлення Поземельної книги на вказану земельну ділянку відповідно до ЗУ «Про Державний земельний кадастр» та Постанови КМУ «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 року № 1051 не передбачено.

В апеляційній скарзі Лисенко С.Ю., який діє в інтересах Харківської міської ради посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувані рішення Харківської міської ради не порушують права позивача, оскільки цими рішеннями Харківська міська рада не надала жодній особі права користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:043:0032. Вказує на те, що оскаржувані рішення не створюють перепон у зверненні позивачем до Харківської міської ради як розпорядника земельної ділянки про отримання земельної ділянки у власність чи користування. Також зазначає, що відсутні будь-які відомості, що нежитлова будівля літ. «П-1», що належить позивачу, знаходилась на земельній ділянці кадастровий номер :02:043:0032. Відповідно до договору оренди землі від 25.04.2005 р., зареєстрованого за № 7591/05, у користування ТОВ «Ліга-2К» було передано земельну ділянку загальною площею 1,5780га, у складі якої містилась земельна ділянка 1 площею 0,2968 га - кадастровий номер :02:043:0032. Пунктом 3 зазначеного договору передбачено, що на земельній ділянці знаходяться об`єкти нерухомого майна, які належать орендареві на праві колективної власності - нежитлові будівлі літ. Ж-1, К-1, Л-2, А-2, нежитлова будівля в т.ч. нежитлові приміщення першого поверху №№ 1-9 в літ. "И-2", а також інші об`єкти інфраструктури. Крім того договір купівлі-продажу нежитлової будівлі літ. «П-1» від 07.08.2008 року не містить посилань на якій саме земельній ділянці розташована нежитлова будівля. Оскаржувані рішення Харківської міської ради прийняті з повним дотриманням вимог чинного законодавства. Також звертає увагу на те, що підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови в затвердженні технічної документації, а також не надання згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача не може бути перепоною виготовлення відповідної технічної документації. Представник наголошує, що прийняті Харківською міською радою рішення є законними та жодним чином не позбавляє права позивача отримати земельну ділянку.

У відзиві на апеляційні скарги ОСОБА_1 просив апеляційні скарги Головного управління Держгекадастру у Харківській області та Харківської міської ради залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог закону, доводи апеляційних скарг мають суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи та суперечать законодавству. Також зазначив, що відповідачами не надано доказів на спростування доводів позивача.

У відзиві на апеляційні скарги Крючко О.В., який діє в інтересах ТОВ «Перехрестя плюс» просив апеляційні скарги Головного управління Держгекадастру у Харківській області та Харківської міської ради задовольнити та скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що відсутній предмет спору, оскільки позивач висуває вимоги до Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Харківській області Туза О.В., проте до участі у справі він не залучений. Вважає, що є всі підстави для закриття провадження згідно приписів ст. 255 ЦПК України. Також зазначає, що ч.10 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» (чинною на цей час редакцією) визначено вичерпний перелік підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі і є підстава, як ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки за обов`язковою умовою - визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Також звертає увагу на те, що на день ухвалення рішення згідно п.114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 № 1051 земельна ділянка з кадастровим номером :02:043:0032 набула статус архівної. Через скасування державної реєстрації земельної ділянки із кадастровим номером :02:043:0032 у Державному земельному кадастрі та набуття нею статусу архівної вказана земельна ділянка не можу бути об`єктом цивільного права та предметом судового спору, що також є підставою для закриття провадження. Зазначає, що відсутні підстави стверджувати, що позивач будь-коли мав статус користувача земельної ділянки, так як із аналізу статей 123, 124, 125 ЗК України вбачається, що цивільно-правова угода є лише передумовою для виникнення прав на землю, але не позбавляє особу обов`язку дотримуватися певної процедури оформлення права власності, права користування або права оренди на земельну ділянку, а тому відсутні підстави для погодження з ним дії щодо цієї ділянки. Крім цього, розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність технічної документації, а оскільки рішення суду щодо порушень під час складення технічної документації із землеустрою, яку погодила та затвердила Харківська міська рада відсутнє, тому і відсутні підстави для скасування спірних рішень.

Дослідивши наявні у справі докази, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг, відзивів на апеляційну скаргу апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Харківської міської ради не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Харківській області частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявним в матеріалах справи доказами, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, позивач ОСОБА_1 набув право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю літ.«П-1», загальною площею 210,7 кв м по АДРЕСА_2 . Договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Васіковою Л.Є. 07.08.2008р. реєстр №7132, реєстрація правочину здійснена тим же нотаріусом 07.08.2008 в Державному реєстрі правочинів, номер правочину 3066835. Право власності на вказану нежитлову будівлю зареєстровано за ОСОБА_1 в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» реєстраційний номер 21236191 від 05.09.2008 (т. 2 а.с.120-121).

Правомірність набуття права власності на нежитлову будівлю літ. «П-1» також підтверджується даними рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 червня 2013 року (т. 1 а.с 166-168, т.4а.с. 99-101).

Так з зазначеного судового рішення вбачається, що право власності ОСОБА_1 підтверджується договором купівлі - продажу, посвідченого нотаріально, правочин зареєстрований у державному реєстрі правочинів, право власності за ОСОБА_1 зареєстроване в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Раніше право власності на нежитлову будівлю літ.П-1 по АДРЕСА_2 - було зареєстроване за ВАТ «Автотранспортне підприємство 16357» (Т. 2 а.с.122).

Згідно відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 22.08.2018 року первинну інвентаризацію нежитлової будівлі літ. «П-1» загальною площею 210, 7 кв.м проведено 01.07.1997. Первинну реєстрацію права власності нежитлової будівлі літ. «П-1» площею 210, 7 кв.м по АДРЕСА_2 проведено 12.09.1997. Реєстрацію права власності нежитлових будівель у тому числі літ. «П-1» за вищезазначеною адресою було проведено 20.07.2000 на паперових носіях за комунальним підприємством ВАТ «Автотранспортне підприємство 16357». При виготовленні витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, для оформлення відчуження нежитлової будівлі літ. «П-1» запис про реєстрацію за ВАТ «АТП 16357» було внесено до єдиного реєстру 30.11.2007 під реєстраційним номером 21236191.

12 лютого 2015 року ТОВ «Перехрестя плюс» звернулось до Харківської міської ради з приводу поділу земельних ділянок :02:043:0032, № :02:043:0033 (т.2 а.с. 190).

Листом від 11 лютого 2015 року, директор ТОВ «Ліга-2К» 12 лютого 2015 року повідомив Харківського міського голову про добровільний поділ земельних ділянок № :02:043:0032, № :02:043:0033 у зв`язку з відчуженням частини майна ТОВ «Перехрестя плюс» (т. 2 а.с. 179).

Рішенням Харківської міської ради від 25.02.2015 № 1848/15 надано дозвіл ТОВ «Перехрестя плюс» на розробку технічної документації з землеустрою щодо поділу земельної ділянки (кадастровий № :02:043:0032) площею 0,2968 га для експлуатації та обслуговування виробничих та допоміжних будівель по АДРЕСА_2 .

Рішенням Харківської міської ради від 23.12.2015р. №34/15 пункт 3.1 Додатку №2 було погоджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер :02:043:0032 (т.2 а.с.178).

Технічну документацію щодо поділу земельної ділянки виготовлено на замовлення ТОВ «Перехрестя Плюс» фірмою «Бізнеспласт - ЛТД» ТОВ у 2015 році.

Дослідженням технічної документації встановлено, що в останній відсутні відомості із зазначенням контурів будівель, їх назв - щодо не зазначення нежитлової будівлі літ.П-1, яка належить позивачу.

Згідно пояснювальної записки технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, виготовленої фірмою «Бізнеспласт - ЛТД» ТОВ, на земельній ділянці :02:043:0032 знаходяться будівлі належні на праві власності ТОВ «Ліга-2К» та ТОВ «Перехрестя плюс», землі не надані у власність або користування (т. 2 а.с. 189).

З нотаріально посвідченої заяви ТОВ «Ліга- 2К» від 26 січня 2016 року вбачається, що товариство, як користувач земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 га кадастровий № якої :02:043:0032 (договір оренди земельної ділянки, розмірами: 1-0,0868га, ділянка № 2-0,2100га, згідно плану розподілу земельних ділянок (т. 2 а.с. 191).

Разом з тим, згідно наданого Позивачем висновку Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України №61/8 від 05.11.2018р., експертом зроблені висновки, зокрема, що нежитлова будівля літ. «П-1» по АДРЕСА_1 , яка за своїм функціональним призначенням є критою автостоянкою та має 5 групу капітальності, є об`єктом нерухомого майна з чіткими технічними характеристиками та правовим статусом і підлягає обов`язковій реєстрації як нерухоме майно у встановленому порядку. Мінімальна необхідна площа земельної ділянки, яка необхідна для розміщення, обслуговування та забезпечення безпечного функціонування буд. літ. «П-1» по АДРЕСА_1 , становить 511,63 кв.м (0,051163га), або з урахуванням існуючих нормативно-законодавчих вимог щодо належної організації національного землекористування, а відповідно оптимізації геометричних параметрів меж земельних ділянок (з урахуванням лишків) становить 567,17 кв.м. (0,056717 га). Дата будівництва вказаної будівлі була не пізніше 01.07.1997р. /Том 3, а.с.123-145/.

Суд також приймає до уваги складені відповідачем Харківською міською радою акти обстеження земельної ділянки від 05.06.2018 з додатком і від 07.11.2018 з додатком, згідно яких відповідач Харківська міська рада визнає факт знаходження нежитлової будівлі літ. «П-1», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на земельних ділянках із кадастровими номерами :02:043:0069 і :02:043:0070 (том. 2, а.с.163-165).

14 червня 2016 року міський та ТОВ «Ліга-2К» дійшли згоди щодо розірвання договору оренди землі від 25.04.2005, реєстраційний № 7591/05. Пунктом 1 угоди передбачено, що орендар повертає, а орендодавець приймає земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі промисловості, кадастровий № :02:043:0032, :02:043:0033 та була у користуванні орендаря відповідно до договору оренди землі № 7591/05 від 25 квітня 2005 року, що був зареєстрований у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах» в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга № 4) (т. 2 а.с. 169).

01 грудня 2015 року директор ТОВ «Перехрестя плюс» звернувся на адресу Харківського міського голови з заявою про затвердження технічної документації щодо поділу земельної ділянки ТОВ «Ліга-2К» для експлуатації та обслуговування виробничих та допоміжних будівель по АДРЕСА_2 . Також просив змінити вид використання земельної ділянки площею 0,0868 га (кадастровий № :02:043:0070) з «для експлуатації та обслуговування виробничих та допоміжних будівель» на « для будівництва торгівельного центру з гіпермаркетом, підземним паркінгом» по АДРЕСА_2 ) (т. 2 а.с. 172).

Рішенням Харківської міської ради від 21.12.2016р. №456/16 пункт 10.1 Додатку №1 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки по АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_2 ), що прийнятий відносно земельної ділянки з кадастровим номером :02:043:0032 (т.2 а.с.170-171).

22 листопада 2016 року державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області Тузом О.В. було внесено записи до Державного земельного кадастру про скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий №:02:043:0032, скасування кадастрового номеру :02:043:0032 і одночасно було внесено записи про реєстрацію новоутворених земельних ділянок кадастрові номери №:02:043:0069 і № :02:043:0070, відкриття Поземельних книг відносно земельних ділянок кадастровий №:02:043:0069 і №:02:043:0070 (т. 2 а.с. 182-'187).

Згідно наданих позивачем до матеріалів справи геодезичних документів, планів накладення нежитлової будівлі літ. «П-1» по АДРЕСА_1 , виготовлених сертифікованим інженером-геодезистом ФОП ОСОБА_2 вбачається, що зазначена нежитлова будівля розташована на земельних ділянках кадастрові номери :02:043:0069 і :02:043:0070, площа накладення вказаної нежитлової будівлі на земельну ділянку кадастровий номер :02:043:0069 складає 139 кв.м., на земельну ділянку кадастровий номер :02:043:0070 - накладення складає 83 кв.м. /Том 2, а.с.150,151/.

Згідно висновку Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України №65/8 від 19.07.2019, експертом зроблені висновки, що нежитлова будівля літ. «П-1» по АДРЕСА_1 повністю була розташована в межах раніше існуючої земельної ділянки кадастровий № :02:043:0032, яка у даний час не існує та розділена на земельні ділянки кадастрові №№ :02:043:0069 та :02:043:0070 відповідно. При цьому, відповідно до наявних відомостей, у даний час в межах земельної ділянки кад. № :02:043:0069 розташована південно-західна частина будівлі літ. «П-1», за зовнішнім обміром, площею 139,0 м кв. (поз. А Додатку 1 до Висновку), а в межах земельної ділянки кадастровий № :02:043:0070 розташована північно-східна частина будівлі літ. «П-1», за зовнішнім обміром, площею 83,0 м.кв. (поз. Б Додатку 1 до Висновку). Також експертом здійснено висновок, що в змісті технічній документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки ТОВ «ЛІГА - 2К», кад. № :02:043:0032 (функціональне призначення: «Для експлуатації та обслуговування виробничих та допоміжних будівель»), розташованої по АДРЕСА_2 , що була розроблена на підставі договору №3436 від 13.03.2015р. ТОВ «Бізнепласт - ЛТД» та використана в подальшому для її поділу на земельні ділянки кадастровий № :02:043:0069 та № :02:043:0070, відповідно, будь-які відомості щодо розташування на їх території (повністю або частково) нежитлової будівлі літ. «П-1», розташованої за тією ж адресою, яка має загальну площу 210,7 кв.м. (площу забудови 214,5 кв.м.), реєстраційний номер нерухомого майна 21236191, відсутні. За результатами аналізу змісту розробленої ТОВ «Бізнепласт - ЛТД» на підставі договору №3436 від 13.03.2015 технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кад. № :02:043:0032 (поз. 6), встановлено, що у її змісті відсутні відомості розташованого на її території об`єкту нерухомого майна (буд. літ. «П-1», реєстраційний номер нерухомого майна 21236191), що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 34 Закону [23], п. «в» ст.56 та абз.9 ч.1 Закону [5], пункти 2.1, 2.5 Інструкції [16], п.п. 1.3.1, 1.3.2 ГКНТА-2.04-02-98 [17], а відповідно така документація не містила достатнього переліку відомостей, наявність яких передбачена вимогами земельного законодавства та інших нормативних актів з питань землеустрою та землекористування, необхідних для її затвердження, а також безпосередньо розподілу земельної ділянки кад. № :02:043:0032 /Том 3, а.с.32-55/.

Рішенням 10 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 21.12.2016 № 461 « Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» товариству з обмеженою відповідальністю «Ліга-2К» надано в оренду строком до 31.12.2021 земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 1,2812 га (кадастровий № :02:043:0033) та ділянки № НОМЕР_2 площею 0,2100га (кадастровий № кадастровий № :02:043:0069) за рахунок земель промисловості, транспорту зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, що належить територіальній громаді м. Харкова для експлуатації та обслуговування виробничих та допоміжних будівель по АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 30.03.2018 пакет документів, необхідних для оформлення договору землі від ТОВ «Ліга-2К» в Департаменту земельних відносин відсутній (т. 1 а.с. 204).

ОСОБА_1 15 грудня 2017р. звернувся до Харківської міської ради з заявою-клопотанням про бажання придбати земельну ділянку, було зазначено орієнтовний розмір земельної ділянки, 0,0338 га, місцезнаходження АДРЕСА_1 , нежитлова будівля літ. «П-1» та прохання надати дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки (том 2, а.с.146).

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2018 було вирішено зобов`язати Харківську міську раду розглянути заяву ОСОБА_3 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0338 га з метою подальшої її придбання для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «П-1» загальною площею 20,7 кв.м., що розташована за адерсою: АДРЕСА_4 (т.2 а. с. 229-232).

Рішенням 27 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 19.06.2019 №1612/19 ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «П-1» у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, та у зв`язку з порушенням вимог ст.123 Земельного Кодексу України, ст.24 ЗУ «Про державний земельний кадастр», Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2012року №1051, (земельна ділянка по АДРЕСА_1 знаходиться в межах інших земельних ділянок, які є сформованими і відомості про які внесено до Державного земельного кадастру (т. 3а.с. 173-174)

Станом на момент подання позову зареєстроване тільки право власності Харківської міської ради як розпорядника земель територіальної громади м. Харкова відносно земельної ділянки кадастровий номер :02:043:0032 будь-яких речових прав, права власності або права користування відносно земельних ділянок з кадастровими номерами :02:043:0069 і :02:043:0070 - в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно немає.

Вказані факти також підтверджені Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.04.2019 (т. 1 а.с. 216-217). З інформації також вбачається, що 04 серпня 2005 року Харківською філією ДП «Центр Державного земельного кадастру здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим № :02:043:0032 площею 0,2968 га.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що рішення Харківської міської ради про погодження технічної документації та її подальше затвердження порушують права позивача ОСОБА_1 на користування земельною ділянкою тому на підставі цього рішення державним кадастровим реєстратором протиправно здійснено поділ земельної ділянки.

Висновок суду про незаконність та як наслідок скасування рішень Харківської міської ради про погодження технічної документації та її подальше затвердження зроблений на підставі повно та всебічно встановлених обставин у справі та відповідно до вимог закону.

Тому колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги Харківської міської ради про те, що рішення щодо погодження технічної документації та її подальше затвердження не порушують права позивача, внаслідок чого останній обрав спосіб захисту який не забезпечує реальний захист.

В обґрунтування скарги Харківська міська рада посилається, що оскаржувані рішення не створюють перепон у зверненні позивача щодо надання земельної ділянки у користування або власність.

В той же час, 19 червня 2019 року Харківська міська рада відмовляє позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з урахуванням, того, що вона знаходиться в межах інших земельних ділянок, які є сформованими і відомості про які внесено до Державного земельного кадастру, тобто на підставі оскаржуваних рішень.

Зазначене свідчить про те, що рішення Харківської міського ради про погодження та затвердження технічної документації щодо поділу земельної ділянки призвело до порушення інтересів позивача щодо реалізації певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів з приводу земельної ділянки, що є в комунальній власності.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Аналогічна норма міститься у статті 120 Земельного кодексу України, якою встановлено, що у випадку, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного й цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, колегія суддів приходить висновку, що позивач, для безперешкодного та повноцінного використання об`єкту нерухомого майна має право отримати від власника земельної ділянки відповідне речове право на земельну ділянку у розмірі, необхідному для експлуатації та обслуговування належних їм об`єктів нерухомого майна.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :02:043:0032 (до її поділу) належала (належить) на праві комунальної власності територіальній громаді м. Харкова та повноваження власника щодо якої здійснювала Харківської міська рада, а тому, позивач, з метою експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі мав би отримати право користування на земельну ділянку, проте позбавлений можливості оформити таке право, оскільки на підставі рішень Харківської міської ради державним кадастровим реєстратором здійснено поділ земельної ділянки.

При цьому, позивач оскаржує рішення, які впливають на його право безперешкодно та повноцінного користуватися зареєстрованим за ними об`єктом нерухомого майна, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером:02:043:0032, якої наразі фактично не існує у зв`язку з її поділом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Згідно із п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст. 21 ЦК передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, визнання незаконними рішень Харківської міської ради є належним способом захисту цивільного права або інтересу позивача.

З приводу доводів Харківської міської ради щодо не підписання погодження меж земельної ділянки, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 3 Закону України «Про державний земельний кадастр» закріплено основні принципи, на яких базується Державний земельний кадастр, зокрема, принципи об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частин першої та другої статті 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Пунктом 107 Порядку № 1051 передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Згідно зі статтею 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686 (далі -Інструкція № 376).

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції № 376 закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті приймання-передачі межових знаків на зберігання.

Аналіз зазначених норм свідчить, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж, слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а з мотивів відмови. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки, яка знаходиться поза межами населеного пункту, із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідним територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (територіальним органом Держгеокадастру в районах (містах) в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками (користувачами) є необхідним для уникнення технічних помилок та порушення прав землекористувачів. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки.

Стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною і сама по собі відсутність такого акта не свідчить про незаконність рішення щодо затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність.

Вирішуючи справу щодо оспорення рішення про передачу земельної ділянки у власність з підстав непогодження меж земельної ділянки суміжним землекористувачем, суди повинні вставити, чи призвело прийняття цього рішення до порушення прав суміжного землекористувача, зокрема, до зменшення його земельної ділянки, накладення меж тощо.

Разом з тим, скасовуючи рішення Харківської міської ради щодо погодження та затвердження поділу земельної ділянки суд першої інстанції виходив з того, що зазначені рішення порушую законні інтереси позивача та технічна документації не містить об`єктивних, достовірних та повних даних щодо всіх осіб які мають право користування спірною земельною ділянкою. Поділ земельної ділянки з кадастровим номером :02:043:0032 та реєстрація новоутворених земельних ділянок було здійснено без врахування прав позивача на часткове користування вказаною земельною ділянкою. Невідповідність технічної документації щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:043:0032 вимогам законодавства підтверджена висновком експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України №65/8 від 19.07.2019р.

Відповідачами у справі та третіми особами не наведено будь-яких доводів на спростування вищенаведених доказів та не надано будь-яких зустрічних доказів на спростування висновків двох експертиз Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України, геодезичних документів, планів накладення нежитлової будівлі літ. "П-1" по АДРЕСА_4 , виготовлених сертифікованим інженером-геодезистом ФОП ОСОБА_2 .

Твердження Харківської міської ради, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що житлова будівля літ. «П-1» знаходилась на земельній ділянці з кадастровим номером :02:043:0032 та технічна документація у повній мірі відповідає вимогам ст. 56 ЗУ «Про землеустрій» є помилковими та спростовуються наявними в матеріалах справи належними, допустимими та достатніми доказами.

Проте колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області Туза Олександра Вікторовича з наступних підстав.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру, яке здійснюється, зокрема, шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок.

Приписи ч. 6 ст. 79-1 ЗК України визначають, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Закон України «Про землеустрій» визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

У статті 56 вказаного Закону закріплено, що технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; в) кадастрові плани земельних ділянок, які об`єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку; г) матеріали польових геодезичних робіт; ґ) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу; д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути; е) нотаріально посвідчена згода на поділ чи об`єднання земельної ділянки заставодержателів, користувачів земельної ділянки (у разі перебування земельної ділянки в заставі, користуванні); є) згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем (крім випадків поділу земельної ділянки у зв`язку з набуттям права власності на житловий будинок, розташований на ній).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за умови дотримання ініціатором поділу чи об`єднання земельних ділянок вимог щодо технічної документації із землеустрою, уповноважений орган на здійснення розпорядження земельною ділянкою не вправі відмовити у наданні згоди у здійсненні її поділу.

Як вбачається з матеріалів справи, технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки містила всі необхідні документи (пояснювальну записку; технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; кадастрові плани частин земельних ділянок, які виділяються в окрему земельну ділянку; матеріали польових геодезичних робіт; акти приймання-передачі межових знаків на зберігання при поділі земельної ділянки по межі поділу; перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути; нотаріально посвідчені згоди на поділ земельної ділянки користувача земельної ділянки; згоду власника земельної ділянки, для земель державної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на поділ), правові підстави для ненадання згоди не її поділ у відповідача не було.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для визнання дій державного кадастрового реєстратора протиправними.

Позов в частині визнання дій державного кадастрового реєстратора протиправними також не може бути задоволений з підстав того, що позивач є фактичним користувачем спірної земельної ділянки щонайменше в зовнішніх межах будівлі та в межах, необхідних для її нормальної експлуатації.

Як вбачається з матеріалів справи позивач є власником нежитлової будівлі літ. «П-1» загальною площею 20,7 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 . Разом з тим, згідно технічної документації щодо поділу земельної ділянки остання не містила відомостей щодо літ. «П-1».

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про Державний земельний кадастр» для державних кадастрових реєстраторів інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у зв`язку із здійсненням ними повноважень, визначених цим Законом, надається в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до цього реєстру відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації речових прав на земельні ділянки має безпосередній доступ та користується відомостями з Державного земельного кадастру в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Право користування спірною земельною ділянкою за позивачем не зареєстровано.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що в період з 25.04.2005 по 14.06.2016 року право користування спірною земельною ділянкою мало ТОВ «Ліга-2К» згідно договору оренди земельної ділянки. Згідно пояснювальної записки технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, виготовленої фірмою «Бізнеспласт - ЛТД» ТОВ, на земельній ділянці :02:043:0032 знаходяться будівлі належні на праві власності ТОВ «Ліга-2К» та ТОВ «Перехрестя плюс», землі не надані у власність або користування.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру, визначаються Законом України «Про Державний земельний кадастр».

Приписами ч. ч. 1, 4 ст. 9 Закону про ДЗК визначено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор, зокрема, здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про державний земельний кадастр» порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону.

На виконання вимог наведеного законодавчого припису Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 17.10.2012 року №1051, якою затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру (далі - Порядок №1051).

Пунктом 5 Порядку №1051 закріплено, що до складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України «Про Державний земельний кадастр» та цим Порядком.

Пунктом 6 Порядку № 1051, в редакції на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що до повноважень Державного кадастрового реєстратора Держгеокадастру належать: 1) внесення до Державного земельного кадастру: геодезичної, картографічної основи та відомостей про них (змін до них), індексних кадастрових карт (планів) відповідних адміністративно-територіальних одиниць (змін до них), індексної кадастрової карти кадастрової зони за межами адміністративно-територіальних одиниць (змін до неї) та відомостей про кадастрове зонування земель в межах території України (змін до них); відомостей (змін до них) про землі в межах державного кордону, територій Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, про інші об`єкти Державного земельного кадастру, розташовані за межами адміністративно-територіальних одиниць, а також надання відмови у їх внесенні; 2) здійснення реєстрації: заяв про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; заяв про відкликання заяв про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; заяв про надання відомостей з Державного земельного кадастру; 3) проведення перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства; 4) узагальнення відомостей про землі в межах державного кордону, територій Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру; 5) надання відомостей з Державного земельного кадастру щодо об`єктів, зазначених у підпункті 1 цього пункту, та відмови у їх наданні; 6) виправлення помилок у Державному земельному кадастрі, допущених у відомостях щодо об`єктів, зазначених у підпункті 1 цього пункту; 7) оприлюднення за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на офіційному веб-сайті Держгеокадастру: відомостей щодо об`єктів, зазначених у підпункті 1 цього пункту; дати та номера реєстрації заяв про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та заяв про відкликання заяв про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, їх стислого змісту та інформації про результати розгляду; 8) надання та отримання інформації про об`єкти Державного земельного кадастру в порядку інформаційної взаємодії з іншими кадастрами та інформаційними системами.

Пунктом 10 Порядку №1051 передбачено, що відомостями Державного земельного кадастру є всі відомості, які підлягають внесенню до нього згідно з цим Порядком та у порядку інформаційної взаємодії з іншими кадастрами та інформаційними системами, а також відомості, одержані внаслідок їх оброблення, систематизації та узагальнення.

Згідно п. 12 Порядку №1051 відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.

За правилами п. 14 Порядку №1051 відомості про об`єкти Державного земельного кадастру вносяться до нього відповідно до пунктів 66-137 цього Порядку.

Приписи п. 29 зазначеного Порядку № 1051 визначають, що кадастровим номером земельної ділянки є індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Кадастровий номер земельної ділянки присвоюється за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру.

Кадастровий номер присвоюється земельній ділянці незалежно від форми власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від однієї особи до іншої, виникнення інших, крім права власності, речових прав на земельну ділянку, зміни речових прав на земельну ділянку, інших відомостей про неї кадастровий номер не змінюється.

У разі поділу чи об`єднання земельній ділянці присвоюється новий кадастровий номер.

Відповідно до пп. 2 п. 109 Порядку №1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи.

Згідно п. п. 110-112 Порядку №1051, в редакції на час поділу було передбачено, що для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються:1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації); 3) електронний документ.

Державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій: здійснює державну реєстрацію земельної ділянки: за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці; відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки); робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку; надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування; приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку в разі: невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту; розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини; розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Після прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про затвердження документації із землеустрою, яка є підставою для державної реєстрації земельної ділянки, та надання Держгеокадастру або його територіальному органові відповідно до компетенції засвідченої копії такого рішення Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить відповідні відомості до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі.

До Поземельної книги в паперовій формі додається засвідчена копія рішення, яке є підставою для внесення відомостей до неї.

Відповідно до пп. 1 п. 114 Порядку №1051, в редакції на час поділу, державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання;

Положеннями ст. 27 ЗУ «Про державний земельний кадастр» визначено особливості внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку у разі її поділу чи об`єднання з іншою земельною ділянкою, а також відновлення її меж.

Так, у частинах 1-3 вказаної статті закріплено, що у разі поділу або об`єднання земельних ділянок запис про державну реєстрацію земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки скасовуються, а Поземельна книга на таку земельну ділянку закривається.

У Поземельній книзі на земельні ділянки, сформовані в результаті поділу або об`єднання земельних ділянок, здійснюється запис про такий поділ чи об`єднання із зазначенням скасованих кадастрових номерів земельних ділянок.

Записи про обмеження у використанні земельної ділянки, яка була поділена чи об`єднана з іншою, переносяться до поземельних книг на земельні ділянки, сформовані в результаті такого поділу чи об`єднання (крім випадків, коли обмеження поширювалося лише на частину земельної ділянки, яка в результаті поділу земельної ділянки не увійшла до новосформованої земельної ділянки).

Порядок внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку в разі її поділу чи об`єднання з іншою земельною ділянкою, а також відновлення її меж регламентовано окремим розділом Порядку №1051 (п. п. 135-137).

Так, згідно п. 135 Порядку № 1051 внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку в разі її поділу чи об`єднання з іншою земельною ділянкою, а також відновлення її меж здійснюється шляхом внесення таких відомостей до відповідної Поземельної книги. У разі коли відомості вносяться до Державного земельного кадастру про земельну ділянку (в разі її поділу чи об`єднання з іншою земельною ділянкою, а також відновлення її меж), на яку відповідно до цього Порядку Поземельна книга не відкривалася, такі відомості вносяться до відповідної Поземельної книги після її відкриття відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку. У разі внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку (в разі її поділу чи об`єднання з іншою земельною ділянкою), на яку відповідно до цього Порядку Поземельна книга була відкрита та закрита, або відомостей про земельну ділянку, що набули статусу архівних відповідно до пункту 138 цього Порядку, такі відомості вносяться до Поземельної книги відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку на підставі відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку із статусом архівних.

Пунктом 136 Порядку №1051, в редакції на час виникнення правовідносин, передбачено, що відомості до Державного земельного кадастру про земельну ділянку в разі її поділу чи об`єднання з іншою земельною ділянкою вносяться на підставі заяви про державну реєстрацію земельної ділянки, яка утворилася в результаті такого поділу чи об`єднання, шляхом здійснення Державним кадастровим реєстратором таких дій: 1) скасування державної реєстрації земельної ділянки шляхом закриття Поземельної книги відповідно до пункту 60 цього Порядку із скасуванням кадастрового номера земельної ділянки за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру; 2) здійснення державної реєстрації земельної ділянки, яка утворилася в результаті поділу чи об`єднання, згідно з пунктами 107-111 і 113 цього Порядку; 3) внесення до Поземельної книги на земельну ділянку, сформовану в результаті поділу чи об`єднання земельних ділянок, запису про такий поділ чи об`єднання із зазначенням скасованого кадастрового номера земельної ділянки шляхом: проставлення на титульному аркуші Поземельної книги в паперовій формі позначки про утворення земельної ділянки в результаті поділу чи об`єднання за формою згідно з додатком 28, в якій зазначаються скасований кадастровий номер земельної ділянки, підстава для поділу чи об`єднання земельної ділянки, дата такого поділу чи об`єднання, відомості про Державного кадастрового реєстратора, який зробив позначку; проставлення на титульному аркуші Поземельної книги в електронній формі відповідної електронної позначки за власним електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора; 4) внесення до Поземельної книги на земельну ділянку, сформовану в результаті поділу чи об`єднання земельних ділянок, запису про обмеження у використанні земельної ділянки, яка поділена чи об`єднана з іншою (крім випадків, коли обмеження поширювалося лише на частину земельної ділянки, яка в результаті поділу земельної ділянки не увійшла до сформованої земельної ділянки).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавством (чинним на момент виникнення спірних правовідносин) було визначено послідовний алгоритм проведення державної реєстрації поділу земельної ділянки, починаючи від технічної документації і закінчуючи державною реєстрацією земельних ділянок, що утворилися у результаті такого поділу.

Водночас, вказуючи на протиправність дій державного кадастрового реєстратора щодо поділу спірної земельної ділянки, позивач не зазначає, які саме порушення допущені ГУ Держгеоокадастром при проведенні вказаної процедури.

Посилання позивача на те, що сам поділ є протиправним, може бути підставою тільки для визнання рішення державного реєстратора не законним, але таких вимог у дійсній справі заявлено не було.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Позивач у цій справі прагне скасувати поділ земельної ділянки на якій розташований належний йому на праві власності об`єкт нерухомості, оскільки поділ земельної ділянки здійснено без врахування його прав та інтересів. Саме в цьому полягає його інтерес, за захистом якого він звернувся до суду.

Визнання дій державного реєстратора протиправними не призведе до ефективного способу захисту та не є підставою для внесення відповідних записів щодо скасування (поновлення) земельних ділянок. Оскільки рішення Харківської міської ради щодо погодження технічної документації та її подальшого затвердження підлягають скасуванню, то питання правомірності або неправомірності дій державного кадастрового реєстратора під час такої реєстрації не впливає на вирішення спору у цій справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в частині помилкового висновку суду про протиправність дій державного кадастрового реєстратора є обґрунтованими, тому скарга в цій частині підлягає задоволенню, а рішення суду зміні з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволені позову.

Колегія суддів також не погоджується з висновком суду першої інстанції про покладення на Головне управління Держгеокадастру у Харківській області обов`язку поновити в Державному земельному кадастрі реєстрацію земельної ділянки кадастровий :02:043:0032 і Поземельну книгу відносно земельної ділянки кадастровий :02:043:0032 з наступних підстав.

З метою належного виконання судом обов`язку щодо здійснення захисту порушеного права заявника, необхідним є врахування конкретних обставин дійсної справи та застосування загальних засад цивільного права: принципу справедливості, добросовісності та розумності, а також застосування однієї з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін. При цьому суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 та від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Отже, пріоритетом має бути та обставина, що суд захищає цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, з урахуванням статті 13 Конвенції. У рішенні ЄСПЛ від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» вказано, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надати відповідний судовий захист.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення в правах.

Враховуючи мету даного позову - захист інтересу на оформлення права користування земельною ділянкою, колегія суддів перевіряє наявність підстав для скасування державної реєстрації такої земельної ділянки у зв`язку з настанням обставин, на які посилається позивач.

Під час судового розгляду справи обґрунтовано встановлено, що рішення про поділ земельної ділянки підлягає скасуванню, оскільки технічна документація складена та затверджена на підставі недостовірних відомосте щодо розташованих на ній об`єктів нерухомого майна та права користування земельною ділянко відповідними власниками.

За таких обставин державна реєстрація новоутворених земельних ділянок внаслідок поділу підлягає скасуванню на підставі рішення суду в даній справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Положеннями п. 50 Порядку передбачено, що поземельна книга в електронній (цифровій) формі відкривається шляхом її формування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру з використанням даних електронного документа. Поземельна книга в електронній (цифровій) формі засвідчується електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора. Не завірені електронним цифровим підписом Державного кадастрового реєстратора записи у Поземельній книзі в електронній (цифровій) формі вважаються недійсними. Дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки. Номером Поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки.

Зазначені норми права вказують на те, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється шляхом відкриття Поземельної книги, а її номер є кадастровим номером земельної ділянки.

Отже, скасування державної реєстрації земельної ділянки прямо впливає на стан Поземельної книги і кадастрового номеру земельної ділянки.

За таких обставин колегія суддів погоджується із рішенням суду щодо скасування кадастрових номерів земельних ділянок :02:043:0069, :02:043:0070.

Разом з тим, приймаючи рішення про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області скасувати в державному земельному кадастрі реєстрації вищезазначених зазначених земельних ділянок суд першої інстанції помилково обрав невірний спосіб захисту порушеного права позивача.

Як раніше зазначалося, державна реєстрація земельної ділянки полягає саме у відкритті Поземельної книги на кожну окрему земельну ділянку, а не внесенні певного запису до неї.

Наслідки скасування державної реєстрації земельної ділянки визначені у п. 57 Порядку. Вказана норма передбачає, що Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки у випадках, визначених пунктом 114 цього Порядку, та у разі виправлення помилки відповідно до пункту 156-2 цього Порядку.

Таким чином, у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки, Поземельна книга на таку земельну ділянку підлягає закриттю.

Відповідно до п.п. 116, 117 Порядку внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку, зазначених у пункті 24 цього Порядку, здійснюється шляхом внесення таких відомостей до відповідної Поземельної книги.

Відомості (зміни до них) про зареєстровані земельні ділянки вносяться до Державного земельного кадастру в разі внесення: 1) змін до відомостей про земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку відкрито Поземельну книгу; 2) нових (додаткових) відомостей про земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку відкрито Поземельну книгу; 3) змін до відомостей про земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку Поземельна книга не відкривалася, та/або нових (додаткових) відомостей про земельну ділянку.

Таким чином, запис у Поземельній книзі може бути скасований у разі виникнення необхідності у виключені з Державного земельного кадастру даних про зареєстровані земельні ділянки, на які відкрито Поземельну книгу.

Оскільки за результатами розгляду дійсного спору скасовується саме державна реєстрація земельних ділянок з кадастровими номерами :02:043:0069, :02:043:0070 ( з інших підстав, ніж визначених пунктом 114 цього Порядку ), а не окремі відомості про них, колегія суддів вважає, що ефективним способом захисту прав позивача є покладення на Головне управління Держгеокадастру у Харківській області обов`язку закрити Поземельні книги, які були відкриті у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації зазначених земельних ділянок.

Доводи апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 в частині скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі є необґрунтованими.

Відповідно до положення Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року N 1051 визначена позивачем підстава скасування запису - відсутня. Пунктами 60-61 з тільки на підставі рішення суду.

Визначені ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки не надають можливості усунути порушення прав позивача, яке виникло внаслідок встановлених судом обставин.

Так, відповідно до статті 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В свою чергу, обов`язковість рішення суду, серед іншого закріплено в статті 129 Конституції України, статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Наведені у частині десятій статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та пункті 114 Порядку випадки скасування державної реєстрації земельної ділянки розраховані на відсутність спірних правовідносин та не можуть обмежувати право особи на захист своїх земельних прав та інтересів у разі неправомірної реєстрації земельної ділянки за іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожної особи на судовий захист.

У зв`язку з цим, судове рішення є самостійною підставою для скасування державної реєстрації земельної ділянки і відсутність цієї підстави в переліку підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки, передбачених законом, не відміняє обов`язковості виконання судового рішення.

При цьому, у чинному законодавстві України відсутні механізми щодо самостійного звернення позивача до органів Держгеокадастру із заявою про скасування протиправного запису, який порушує його права. При зверненні до суду з даним позовом позивачем обрано саме такий спосіб захисту, який може відновити його становище та захистити порушене право.

Стосовно посилань ТОВ «Перехрестя Плюс», що кадастровий номер :02:043:0032 є архівним, колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер.

Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України.

Структура кадастрових номерів земельної ділянки визначається Кабінетом Міністрів України.

Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок.

Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці.

Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

Поновлення запису у Поземельній книзі на підставі рішення суду передбачено п. 60-61 Порядку № 1051.

Відтак, єдиним можливим та ефективним засобом захисту прав позивача є саме закриття Поземельних книг земельних ділянок з кадастровими номерами :02:043:0069, :02:043:0070 та поновлення попереднього запису про реєстрацію земельної ділянки кадастровий :02:043:0032.

Інші доводи апеляційних скарг та відзиву ТОВ «Перехрестя Плюс» не є підставою для зміни чи скасування судового рішення.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про залишення апеляційної скарги Харківської міської ради без задоволення та часткове задоволення апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у зв`язку з чим рішення суду підлягає зміні.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що рішення суду підлягає зміні, колегія суддів відповідно до вимог ст. 141, п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України здійснює перерозподіл судового збору, та витрат, пов`язаних з розглядом справи, про відшкодування яких було заявлено.

Відповідно до частин першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частинами першою-другою цієї статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись до суду першої інстанції з позовними вимогами позивач пред`явив 5 вимог немайнового характеру та сплатив судовий збір у розмірі 3524 грн, а також понесено втрати пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 3140 грн.

За наслідками розгляду перегляду справи судом апеляційної скарги задоволенню підлягає 4 позовні вимоги, тобто розподілу підлягають судові витрати у розмірі 5331, 20 грн (80% від понесених судових витрат).

При цьому, з урахуванням доводів апеляційної скарги Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, у задоволені позовних вимог про визнання дій протиправними відмовлено, у зв`язку з чим сплачений судовий збір у розмірі 1057, 20 грн підлягає стягненню з відповідача.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги Харківської міської ради залишені без задоволення, розподіл судового збору понесеного відповідачем при зверненні до суду апеляційної інстанції не здійснюється.

З урахуванням зазначеного, за наслідками розгляду справи в суді першої інстанції та переглядом справи судом апеляційної інстанції з Харківської міської ради на користь позивача підлягає сплаті судовий збір у розмірі 2665,56 грн (5331,20/2) та з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області 1608,36 (5331,20/2-1057,2).

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лисенка Станіслава Юрійовича, який діє в інтересах Харківської міської ради залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Варламова Дмитра Володимировича, який діє в інтересах Головного управління Держгеокадастру у Харківській області задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року в частині позовних вимог про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та розподілу судових витрат змінити.

У задоволені позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дії Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у м. Харкові Харківської області Туза Олександра Вікторовича щодо внесення записів до Державного земельного кадастру про скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий № :02:043:0032, скасування кадастрового номеру :02:043:0032 і закриття поземельної книги відносно земельної ділянки із кадастровим номером :02:043:0032; внесення записів про реєстрацію новоутворених земельних ділянок кадастрові номери № :02:043:0069 і № :02:043:0070, відкриття поземельних книг відносно земельних ділянок кадастровий № :02:043:0069 і № :02:043:0070 - відмовити.

Абзац п`ятий резолютивної частини рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року викласти наступним чином:

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області закрити Поземельні книги, які були відкриті зі здійсненням державної реєстрації новоутворених земельних ділянок кадастрові номери № :02:043:0069, № :02:043:0070 та поновити в Державному земельному кадастрі реєстрацію земельної ділянки кадастровий :02:043:0032.

Стягнути з Харківської міської ради на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору та витрат на проведення експертизи у зв`язку з розглядом справи судом першої інстанції та переглядом справи судом апеляційної інстанції у розмірі 2665 грн 56 коп.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору та витрат на проведення експертизи у зв`язку з розглядом справи судом першої інстанції та переглядом справи судом апеляційної інстанції у розмірі 1608 грн. 36 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 вересня 2020 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна