Справа № 279/3153/20
Номер рядка звіту 82
номер провадження 2/279/1382/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2020 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Невмержицької О.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростень в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, третя особа: ОСОБА_2 про скасування арешту на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Коростенської міської ради про скасування арешту на нерухоме майно, зазначивши, що вона являється співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 . В даний час їй стало відомо, що на вказаний будинок Коростенською районною державною нотаріальною конторою накладено арешт, відповідно до повідомлення ДОК м.Коростень. Просила скасувати арешт на вказаний вище будинок та зобов`язати відповідача виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис за №3058496 про арешт та заборону на його відчуження.

Ухвалою суду від 09.07.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем подано до суду заяву в якій останній зазначив, що відділ державної реєстрації входить до структури виконавчого комітету Коростенської міської ради, не є самостійним, відокремленим підрозділом, та не має статусу юридичної особи, тобто не є належним відповідачем у справі, тому не має законних підстав скасовувати арешт на нерухоне майно.

Розгляд справи відкладався, про вказані обставини позивач була повідомлена письмово.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст.ст.55,124 Конституції України, ст.16 Цивільного кодексу України та ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України).

Порядок вчинення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюється Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Як слідує з даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна зареєстровано обтяження - заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження № 3058496, на підставі б/о ДОК м.Коростень, на житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстратор: Коростенська районна державна нотаріальна контора.

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката; закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном; інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені Законом про державну реєстрацію (ст.10).

Тобто, рішення суду, в тому числі щодо припинення обтяження, виконується безумовно, без залучення державного реєстратора до розгляду справи.

З листа відповідача слідує, що Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Коростенської міської ради не являється юридичною особою, і не є самостійним відокремленим підрозділом.

Відповідно до ч.1 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Згідно ч.2 ст.51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Тобто, суд не може за власною ініціативою замінити первісного відповідача належним відповідачем або залучити до участі у справу іншу особу в якості співвідповідачів, це можливо лише за клопотанням позивача.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно до тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Про вказані обставини суд повідомив позивача, однак відповідних клопотань до суду не надходило.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). До того ж, будь - яких доказів звернення ОСОБА_1 із заявою до відповідача з приводу зняття арешту абовідмови у вчиненні таких дій позивачем суду надано не було.

Зважаючи на викладене, з урахуванням того, що Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Коростенської міської ради є неналежним відповідачем, тому у задоволенні позову слід відмовити.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони :

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Відділ державної реєстрації виконкого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, місце знаходження: м.Коростень, вул.Шевченка, 5.

Третя особа: ОСОБА_2 , місце прожвання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: Невмержицька О.А.