___________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/947/169/20
У Х В А Л А

про примусове проникнення до житла

02.03.2020 року

Київський районний суд м. Одеси

головуючий суддя Куриленко О.М.,

за участю приватного виконавця Носенко С.Б.,

боржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенко Сергія Борисовича, за участю стягувача ОСОБА_2 , боржника ОСОБА_1 , про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2020 року приватний виконавець Носенко С.Б. звернувся до суду з поданням, в якому просить ухвалити рішення про примусове проникнення до нежитлового приміщення - апартаментів № НОМЕР_1 , розташованих за адресою АДРЕСА_1 , Ѕ яких належить ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . РНОКПП НОМЕР_2 з метою проведення опису та арешту вищевказаного нерухомого майна та іншого майна, яке знаходиться за вказаною адресою та належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В своєму поданні виконавець посилається на те, що боржник вимоги за виконавчими документами в добровільному порядку не виконує, перешкоджає проведенню виконавчих дій, щодо перевірки майнового стану, тому державний виконавець звертається до суду для вирішення питання щодо примусового проникнення до житла боржника.

Частиною 2 статті 439 ЦПК України визначено, що суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

У зв`язку з відсутністю в матеріалах справи відомостей щодо реєстраційного номеру боржника в реєстрі фізичних осіб - платників податків та неможливістю у зв`язку з цим точно встановити майно, що йому належить, судом був здійснений виклик сторін у судове засідання та витребувана вказана інформація.

У судове засідання з`явився приватний виконавець Носенко Сергій Борисович, який подання підтримав та наполягав на його задоволенні.

Боржник ОСОБА_1 у судовому засіданні повідомив, що наявність боргу визнає та просив відкласти розгляд справи на два тижні з метою добровільного погашення бору, вказуючи на те, що грошова сума для часткового погашення боргу вже у нього наявна, однак, йому потрібен ще час.

Стягувач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду даного подання.

Суд, дослідивши подання, вважає, що його слід задовольнити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 522/10687/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_3 , борг за договором позики від 10 жовтня 2018 року, що складається з основного боргу в розмірі 4 000,00 доларів США, трьох процентів річних в розмірі 59 доларів США, 49 центів, а всього 4 059,00 доларів США (чотири тисячі п`ятдесят дев`ять) доларів США, 49 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення (100 дол. США = 2473, 81 гривень ) становить 100 431, 78 гривень, а також судові витрати у розмірі 1070, 49 гривень.

Після набрання рішення законної сили, а саме 11.01.2020 року видані виконавчі листи щодо його примусового виконання на підставі яких, постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенко С.Б. від 15 січня 2020 року були відкриті виконавчі провадження № 60985647 та № 60977995.

В подальшому, 13 лютого 2020 року постановою приватного виконавця вищевказані виконавчі провадження були об`єднані у зведене виконавче провадження № 61275964.

Постановою приватного виконавця від 14 січня 2020 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, а постановою від 03 лютого 2020 року накладено арешт на автомобіль MAZDA, р/н НОМЕР_4 .

16 січня 2020 року на адресу боржника ОСОБА_1 направлено вимогу виконавця, яка була повернута без отримання з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 належить Ѕ частка нежитлових приміщень (номер-апартаменти з кухнею) № НОМЕР_1 загальною площею 106, 4 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

24 січня 2020 року приватний виконавець здійснив вихід за вказаною адресою, а саме м. Одеса Гагарінське плато 5/3 апартаменти 294 для проведення виконавчих дій, пов`язаних з описом та арештом Ѕ частини вищевказаного нерухомого майна, але до апартаментів не був допущений, про що складено відповідний акт.

Станом на теперішній час рішення суду боржником не виконано та будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від сплати боргу, вільного допуску приватного виконавця до апартаментів АДРЕСА_4 , для належного винесення постанови опису й арешту майна, що знаходиться в квартирі, та самої квартири, для подальшої реалізації в рахунок погашення боргу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до пунктів 4, 13, ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Отже, Закон України "Про виконавче провадження" передбачає право державного виконавця на звернення до суду із поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

У відповідності до ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Подання державного виконавця містить докази того, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла у відведений для нього час вчинення виконавчих дій, уникає викликів державного виконавця та перешкоджає проведенню виконавчих дій. Відповідно до чинного законодавства України державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно та повно.

Отже, за змістом наведених норм слід дійти висновку, що станом на час порушення питання про необхідність входження у житлове приміщення боржника на підставі рішення суду, уповноважена особа органу примусового виконання зобов`язана дотриматись встановленого законодавством порядку проведення виконавчих дій від часу відкриття провадження, як це визначено нормами Закону України «Про виконавче провадження», що має місце вданому випадку.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, однак боржник є власником Ѕ частки нежитлових приміщень (номер-апартаменти з кухнею) № НОМЕР_1 загальною площею 106, 4 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 - суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення подання приватного виконавця про примусове проникнення до житла боржника, оскільки виконавцем надано достатньо доказів, які свідчать про необхідність надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника як можливого способу виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 258-260, 261, 439 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенко Сергія Борисовича, за участю стягувача ОСОБА_2 , боржника ОСОБА_1 , про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи задовольнити

Надати дозвіл приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Носенко Сергія Борисовича на примусове проникнення до нежитлового приміщення - апартаментів № НОМЕР_1 , розташованих за адресою АДРЕСА_1 , Ѕ яких належить ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . РНОКПП НОМЕР_2 з метою проведення опису та арешту вищевказаного нерухомого майна та іншого майна, яке знаходиться за вказаною адресою та належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси

Суддя Куриленко О. М.