ЄУН № 336/6094/18
пр. № 2/336/201/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

10 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування будинком,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , вказавши про те, що йому на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 . Окрім позивача, в будинку зареєстрований, але фактично не мешкає його син ОСОБА_2 . Оскільки відповідач добровільно не знявся з реєстрації місця проживання, просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Суркової В.П. від 13.11.2018 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2019 року проведено повторний авторозподіл цивільної справи, після чого цивільну справу передано до провадження судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І.

Ухвалою суду від 20.06.2019 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 10.06.2020 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

В ході розгляду справи, позивач вказував про те, що відповідач є його рідним сином, зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 з 2006 року, але у 2013 році виїхав за межі України, при цьому добровільно знятись з реєстрації місця проживання не бажає, чим створює певні перешкоди позивачеві, як власнику житлового будинку.

Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наданих доказів, не заперечуючи проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку ст. 128 ч. 11 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу заочно.

В ході розгляду справи з боку позивача заяви чи клопотань не надходило.

Відповідач не направив до суду відзив на позовну заяву, а також не заявив будь-яких клопотань, не надав доказів.

При вивченні письмових доказів судом встановлено наступне.

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Пятої Запорізької державної нотаріальної контори 22.11.1995 року, ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 отримав у спадщину 3/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

04.12.1995 року ОСОБА_1 зареєстрував у ЗБТІ 3/5 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , які належать йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого Пятою Запорізькою державною нотаріальною конторою 22.11.1995 року №3-2961, вказані відомості записані в реєстрову книгу за №58 р №9437.

Відповідно до відомостей з Домової книги, в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані проживаючими з 03.02.2006 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За відомостями Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 03.02.2006 року по теперішній час.

До матеріалів справи також долучено Акт підтвердження фактичного проживання, виданий квартальним комітетом №116 Шевченківського району м. Запоріжжя, згідно з яким, окрім позивача та його дружини, ОСОБА_5 , 1958 року народження, в будинку АДРЕСА_1 , зареєстрований, але фактично не мешкає ОСОБА_2 .

При вирішенні справи суд виходить з такого.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено ч. 1 ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - ч. 1ст. 317 ЦК України.

Стаття 391 ЦК України надає право власнику майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Стаття 405 ЦК України вказує, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

З досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_2 не мешкає у будинку та не є його власником, що створює для позивача перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, повністю підтверджені наданими доказами, тож вбачає підстави для задоволення позовних вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою.

Позивачем не заявлено вимог про стягнення з відповідача судового збору на свою користь, тому судом не вирішувалось питання про розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування будинком, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк