Дата документу 04.02.2020
Справа № 334/3288/19
Провадження № 2/334/707/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

при секретарі судового засідання Алєйніковій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення коштів за недонос речового майна, отриманого під час проходження військової служби та коштів за переплачене грошове забезпечення, -

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної Гвардії України звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення коштів за недонос речового майна, отриманого під час проходження військової служби та коштів за переплачене грошове забезпечення в розмірі 3809,69 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , та відносно нього було проведено службове розслідування за фактом його не виходу на службу 05 червня 2018 року. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25 червня 2018 року № 515 «Про підсумки службового розслідування» на відповідача було накладене дисциплінарне стягнення «звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю» та, відповідно до наказу №38о/с від 27.06.2018 року, останнього було звільнено з військової служби у запас через службову невідповідність та відраховано зі списків особового складу військової частини, що підтверджується наказом №150 від 13.07.2018 року.

Відповідно до довідки розрахунку № 35 впродовж 2016 року з речового складу військової частини відповідачем було отримано речове майно, строки експлуатації якого на момент звільнення військовослужбовця не закінчилися, а саме

1. Шапка-підшоломник (шапка-феска) 1 шт. вартістю 46,33 гривень, строк носіння 60 місяців, недонос - 39 місяців, сума до утримання - 30,03 гривень;

2. Куртка утеплена польова 1 шт. вартістю 1751,028 гривень, строк носіння 36 місяців, недонос - 15 місяців, сума до утримання - 729,75 гривень;

3. Штани утеплені польові 1 шт. вартістю 849,42 гривень, строк носіння 36 місяців, недонос - 15 місяців, сума до утримання - 354,00 гривень;

4. Ремінь тактичний 1 шт. вартістю 119,94 гривень за одиницю, строк носіння 36 місяців, недонос - 15 місяців, сума до утримання - 49,95 гривень;

5. Кашкет 1 шт. вартістю 285,06 гривень за одиницю, строк носіння 36 місяців, недонос - 15 місяців, сума до утримання - 118,8 гривень;

6. Шапка зимова повсякденна 1 штука вартістю 366,84 гривень, строк носіння 36 місяців, недонос - 15 місяців, сума до утримання - 152,85 гривень;

7. Кітель і штани (спідниця) 1 комплект вартістю 1611,96 гривень, строк носіння 36 місяців, недонос - 15 місяців, сума до утримання - 671,7 гривень;

8. Кашне 1 шт. вартістю 69,90 гривень за одиницю, строк носіння 36 місяців, недонос - 15 місяців, сума до утримання - 29,1 гривень;

9. Напівчоботи хромові утеплені 1 пара вартістю 820,02 гривень, строк носіння 36 місяців, недонос - 15 місяців, сума до утримання - 341,7 гривень;

10. Напівчеревики хромові (туфлі хромові) 1 пара вартістю 596,94 гривень, строк носіння 36 місяців, недонос - 15 місяців, сума до утримання - 248,7 гривень.

Вартість недоношеного речового майна складає 2726,58 грн., що разом з ПДВ у розмірі 545,32 грн. складає загальну вартість в сумі 3271,90 грн., яка підлягає стягненню з відповідача за недонос речового майна.

Крім того, було прораховано грошове забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 , яке він повинен був отримати за 13 діб липня місця 2018 року, а саме 4912,83 грн., проте останній використав у повному обсязі основну щорічну відпустку за 2018 рік за період з 05 березня 2018 року по 04 квітня 2018 року, в результаті чого йому було виплачено кошти на оздоровлення у розмірі 11067,23 грн. Таким чином, враховуючи вимоги Інструкції про грошове забезпечення та перерахунок розміру коштів на оздоровлення на підставі його звільнення, ОСОБА_1 було виплачено зайві кошти у розмірі 537,79 грн.

Отже, позивач просить стягнути з відповідача кошти за недонос речового майна та переплачене грошове зобов`язання, що складає загальну суму у розмірі 3809,69 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, на фіксуванні процесу технічними засобами не наполягає, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася за невідомими суду причинам, про час розгляду справи повідомлений належним чином.

Наведені обставини відповідно до ст. 280 ЦПК України у сукупності є підставою для заочного розгляду справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина 1 ст.11 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що 27 вересня 2016 року між сторонами по справі було підписано контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії Міністерства внутрішніх справ України на посадах рядового, сержантського та старшинського складу, який припинив свою чинність 13 липня 2018 року у зв`язку зі службовою невідповідністю на підставі наказу № 150 від 13 липня 2018 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Південного оперативно-територіального об`єднання Національної Гвардії України від 25.06.2018 року за № 51 про підсумки службового розслідування по факту запізнення на службу 05.06.2018 року старшого солдата ОСОБА_1 , вину останнього щодо запізнення на службу 05.06.2018 року на 3 год. 30 хв. без поважних на те причин доведено, накладено дисциплінарне стягнення «звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України від 13 липня 2018 року за № 710, старший солдат ОСОБА_1 зарахований в списки особового складу військової частини НОМЕР_1 27 вересня 2016 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27 вересня 2016 року за № 214, виключений зі списку особового складу військової частини НОМЕР_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13 липня 2018 року за № 150.

Відповідно до витягу з наказу №150 від 13 липня 2018 року припинено (розірвано) достроково дію контракту та виключено зі списків частини та всіх видів забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №38 о/с від 27 червня 2018 року, яким відповідача звільнено в запас на підставі п.п. «е» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (через службову невідповідність)та направлено на військовий облік до Запорізького ОМВК м. Запоріжжя. Наказано провести утримання за надані авансом 15 діб щорічної основної відпустки за 2018 рік, допомога на оздоровлення виплачувалась разом з матеріальною допомогою для вирішення соціально-побутових питань. Позбавлено премії за період з 01 по 13 липня 2018 року у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 статті 9-1 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Абзацом четвертим частини третьої статті 20 Закону України «Про Національну гвардію України» встановлено, що норми забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України військовою формою одягу, спеціальним одягом, взуттям та спорядженням, а також іншими предметами речового майна визначаються Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 18 Розділу ІІІ Інструкції з організації речового забезпечення в Національній гвардії України в мирний час та особливий період, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.06.2017 року №475 у разі звільнення військовослужбовців за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, вартість виданих їм предметів речового майна, які отримані під час проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України та строки експлуатації (носіння) яких не закінчилися, утримується з урахуванням строку перебування їх у носінні на підставі довідки-розрахунку на утримання вартості речового майна.

Строки експлуатації зазначені у Нормі № 4 забезпечення предметами бойового обмундирування та екіпірування військовослужбовців Національної гвардії України, затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.06.2017 № 475.

Згідно з довідкою-розрахунком № 35 на утримання вартості речового майна солдату ОСОБА_1 видано речове майно, вартість якого з урахуванням зносу, на час його виключення зі списку особового складу військової частини НОМЕР_1 складає 3271,90 грн.

Відповідно до п.п. 1 п.1 розділу XXXI Інструкції про грошове забезпечення, у разі звільнення військовослужбовців з військової служби грошове забезпечення виплачується: особам рядового складу, які проходять військову службу за контрактом, що обіймають посади до дня отримання військовою частиною наказу або повідомлення про звільнення з військової служби.

Пунктом 5 розділу XXXI Інструкції про грошове забезпечення встановлено, що розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

Відповідно до п.6 розділу XXXI Інструкції про грошове забезпечення, у разі звільнення військовослужбовців до закінчення календарного року, за який вони вже використали щорічну основну та щорічну додаткову відпустки, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`яжу з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі або у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на підставі наказу командира (начальника) військової частини проводиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця.

У відповідності до п.11 розділу XXXI Інструкції про грошове забезпечення, відрахування з грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані за рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця, проводиться, виходячи з місячного розміру грошового забезпечення, яке військовослужбовець отримав за дні щорічної основної та щорічної додаткової відпусток. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

З розрахунку №23/НФС на виплату (утримання) грошового забезпечення ОСОБА_1 за липень 2018 року вбачається, що останньому до моменту звільнення виплачено допомогу на оздоровлення в розмірі 11067,23 грн. у зв`язку з його використання в повному обсязі основної щорічної відпустки за 2018 рік, в якій він перебував протягом 30 діб в період з 05 березня по 04 квітня 2018 року, а отже було прораховано розмір коштів на оздоровлення та встановлено, що ОСОБА_1 було переплачено 5450,62 грн. В той же час, у зв`язку зі звільненням, відповідачу підлягало виплаті грошове забезпечення за 13 діб липня 2018 року в загальному розмірі 4912,83 грн. Тобто, виникла переплата грошового забезпечення відповідачу в розмірі 537,79 грн. (5450,62 (грошові кошти на оздоровлення) - 4912,83 (грошові кошти, які ОСОБА_1 повинен був отримати під час звільнення) = 537,79 (переплачена сума, яка підлягає утриманню з ОСОБА_1 ).

Оскільки, відповідачем після звільнення не відшкодовано військовій частині кошти за отримане ним речове майно, строки носіння якого не закінчилися, та не повернуто перевиплачене грошове забезпечення, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 1 921,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263 265, 268, 280 282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення коштів за недонос речового майна, отриманого під час проходження військової служби та коштів за переплачене грошове забезпечення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України (юридична адреса: АДРЕСА_2 , фактична адреса: АДРЕСА_3 (реквізити для здійснення розрахунків: Державна казначейська служба України м. Київ, код класифікації доходів бюджету 25010200, розрахунковий рахунок 3079, МФО 820172, ) вартість речового майна, отриманого під час проходження військової служби, в розмірі 3271 (три тисячі двісті одна) гривня 90 копійок та переплачене грошове забезпечення в розмірі 537 (п`ятсот триста сім) гривні 79 копійок, а всього 3809 (три тисячі вісімсот дев`ять) гривень 69 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України (юридична адреса: АДРЕСА_2 , фактична адреса: АДРЕСА_3 (реквізити для здійснення розрахунків: Державна казначейська служба України м. Київ, код класифікації доходів бюджету 25010200, розрахунковий рахунок НОМЕР_3 , МФО 820172, ) судовий збір в розмірі 1921 ( одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Ленінського районного суду м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку позивачем протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту, а відповідачем - протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи, або якщо заява про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Суддя О.М. Гнатюк