№ провадження 2/495/1107/2020
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

10 лютого 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу № 495/10217/19

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

19.11.2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивачка) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою із подальшим уточненням до ОСОБА_2 (далі по тексту відповідачка) про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно (а.с.1-3, 7-9, 37-39).

Так, з урахуванням уточнень позовних вимог, позивачка просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на: житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 62,0 кв.м, житловою площею 41,0 кв.м, літньої кухні літ. «Б», вбиральні літ. «В», літньої кухні літ. «Г», комори літ. «Д», сараю літ. «Є», споруд № 1-5, 1.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.11.2019 року відкрито загальне позовне провадження по цивільній справі №495/10217/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно (а.с.24-25).

Позивачка ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, але її представник адвокат Холудєєв Б.Є., подав до суду заяву, згідно якої уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутністю та відсутністю позивачки (а.с.41).

Відповідачка ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, згідно якої зазначила, що проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не заперечує та просить розглянути справу за її відсутністю(а.с.32-33).

Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст.200 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно із ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом (з подальшим уточненням) до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно за законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід ОСОБА_1 ОСОБА_3 , що підтверджується виданою 10.05.2017 року Мологівською сільською радою копією довідки № 373 (а.с.15).

ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 приходився дідом ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження її матері, серії НОМЕР_1 виданого 27.10.1952 року виконавчим комітетом Мологівської сільської ради.

Також факт того, що померлий ОСОБА_3 приходився дідом ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 , виданим 14.12.1986 року Іллічівським міським відділом РАГС Одеської області, актовий запис № 218.

24.10.1976 року мати ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_4 та після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 24.10.1976 року виконавчим комітетом Мологівської сільської ради Одеської області.

04.10.2006 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_6 та після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб.

09.11.2011 року ОСОБА_1 розірвала шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого 09.11.2011 року відділом днржавної реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 113 9 (а.с.11).

09.04.2013 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_9 та після укладення шлюбу взяла прізвище « ОСОБА_10 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлбу серії НОМЕР_5 виданого 09.04.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 113 (а.с.12).

За твердженням позивачки, після смерті діда вона фактично вступила в управління та володіння спадковим будинком, оплачує за електроенергію та інші послуги, користується предметами домашнього побуту, меблями, прийняла на зберігання свідоцтво про смерть та інші документи, сплачує податки, проводить поточний ремонт будинку.

Мати ОСОБА_1 ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 (а.с.32-33).

Позивачка зазначає, що за життя її дід - ОСОБА_3 не отримав правовстановлюючих документів на спадковий будинок, який був збудований на земельній ділянці наданій для будівництва та обслуговування жилого будинку, у звязку з чим позивачка не може вирішити питання про спадкування у нотаріальному порядку.

Дані обставини і стали підставою для звернення ОСОБА_11 до суду із відповідною позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за законом.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб.

Згідно із ст.1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно із ст.1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування по черзі. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України, в першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з чоловіка і жінки, що пережив і батьки. Спадкоємцем першої черги за законом являються позивачка.

Згідно із ч.ч. 1, 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності.

Як встановлено матеріалами справи та підтверджено в ході судового засідання, єдиною спадкоємицею померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка претендує на спадщину за законом є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог з урахуванням наданих уточнень та доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку прозаконність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, у зв`язку з чим такий позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 15-16, 328, 1216-1217, 1223, 1233-1235, 1258, 1261, 1268-1269 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 12-13, 76-81, 200, 206, 247, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на спадкове майно, а саме на: житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 62,0 кв.м, житловою площею 41,0 кв.м, літньої кухні літ. «Б», вбиральні літ. «В», літньої кухні літ. «Г», комори літ. «Д», сараю літ. «Є», споруд № 1-5, 1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області або безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя В.В. Мишко