Справа № 694/1436/19
провадження № 2/694/20/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
05.03.2020 року м. Звенигородка
року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд, Черкаської області в складі
Головуючого судді: Дудніченко В.М.
При секретарі: Літвін Н.М.
Представника позивача адвоката:Павленко С.І.
Відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Представника відповідача адвоката: Чакалов А.К.
Розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщені Звенигородського районного суду цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Ризинської сільської ради, Звенигородського району, Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-
ОСОБА_1 просить суд визначити ОСОБА_1 , строк в три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ризине Звенигородського району Черкаської області, на земельну ділянку розміром 1,99 га, яка розташована на території Ризинської сільської ради, Звенигородського району Черкаської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належить ОСОБА_8 на підставі державного акта на право приватні власності на землю серії ІІ-ЧР № 014864, виданого Ризинською сільською радою Звенигородського району Черкаської області 20.11.2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №437.
ОСОБА_1 мотивує свою позовну заяву, що не подала заяву до нотаріуса на протязі шести місяців після смерті батька ОСОБА_9 тим, що:
- значна відстань між с. Ризине та м. Звенигородка яка складає 40 км.;
- юридична необізнаність;
- відсутність свідоцтва про смерть ОСОБА_9 та Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку яка належала ОСОБА_9 .
Відповідач ОСОБА_2 позов визнає повністю.
Відповідач ОСОБА_3 позов не визнає, мотивуючи тим, що:
- ОСОБА_1 неодноразово бачила в м. Звенигородка і вона реально могла звернутися до нотаріуса для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 ;
- ОСОБА_1 кожного тижня буває на базарі в с. Ризине, Звенигородського району, де рядом розташовано приміщення Ризинської сільської ради де секретарю сільської ради могла подати заяву;
- хвороба ОСОБА_1 не є перешкодою для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька;
- на протязі шести місяців і до часу оформлення спадщини на себе, всі правоустанавлюючі документи знаходились в мами ОСОБА_10 і вона не чинила будь яких перешкод в отриманні даних документів.
Судом встановлено наступні факти та правові відносини.
ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 року в Ризинській сільській ради зареєстрували шлюб.
Від шлюбу мають дітей:
- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Допитані в судовому засіданні свідки пояснили:
- свідок ОСОБА_14 про те, що вона є житель кою. С. Ризине, Звенигородського району. Сусід ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після його смерті на протязі шести місяців вона в с. Ризино в магазині на базарі неодноразово бачила ОСОБА_15 , я рухалась без сторонньої допомоги;
- свідок ОСОБА_16 про те, що в 2018 році приймав участь в похоронах ОСОБА_8 . На похоронах були присутні його діти. Після похорон він неодноразово на базарі с. Ризине бачив ОСОБА_15 . По селу Ризино вона постійно їздить на велосипеді;
- свідок ОСОБА_17 про те, що вона ОСОБА_15 знає як односельчанку с. Ризине, Звенигородського району. На протязі 2018-2019 року вона неодноразово в селі Ризине бачила ОСОБА_15 яка не була в хворобливому стані. Восени 2019 року ОСОБА_15 виходила на роботу до місцевого сільськогосподарського підприємства підміняла її на роботі;
- свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що ОСОБА_15 знає як односельчанку с. Ризине, Звенигородського району. Після смерті ОСОБА_8 яка сталася в 2018 року, він неодноразово бачив ОСОБА_15 в с. Ризине. ОСОБА_15 по селу Ризине постійно їздить на велосипеді.
Відповідно до вимог ст.1269 ЦК України заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_19 ), в послідуючому їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України та п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до статті 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є: принцип неприпустимості позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність.
Статтею 41 Конституції України передбачено: Кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Право приватної власності є непорушним. Підставою виникнення права приватної власності є також успадкування майна, що базується на правонаступництві.
Цивільний процесуальний кодекс України у статті 2 закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11 травня 1994 року, який діє для України з 11 вересня 1997 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Виходячи з рішення ЄСПЛ у справі Маркс проти Бельгії від 13 червня 1979 року, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.
За змістом положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб. Позивач пов`язаний зі спадкодавцем кровним спорідненням. Усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача, виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких є позивач.
Відповідно до ч. З ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України у справі №6- 85цс12 від 26 вересня 2012 року та у справі № 6-148цс15 від 04 листопада 2015 року, і відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів.
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови (роз`яснення, викладені у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).
Крім того, у даному листі зазначено, що за наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Така позиція узгоджується із ч. 5 ст. 1273 ЦК, відповідно до якої відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.
Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Посилання позивача на те, що в той період часу вона мала:
- значна відстань між с. Ризине та м. Звенигородка яка складає 40 км.;
- юридична необізнаність;
- відсутність свідоцтва про смерть ОСОБА_9 та Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку яка належала ОСОБА_9 , не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини однак, достовірних та беззаперечних доказів, які б вказували та підтверджували поважність причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, а саме наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів що перешкоджали позивачу звернутися з відповідною заявою суду не надано, а судом не встановлено.
Суд, враховуючи вищезазначене вважає посилання позивача на значну відстань від місця відкриття спадщини необґрунтованими та нотаріусом, оскільки відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, ОСОБА_1 могла своєчасно звернутися із заявою до нотаріуса шляхом направлення її поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини.
Крім того, юридична необізнаність не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Виходячи з наведеного, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за законом.
На підставі ст.ст.1269-1272 ЦК України.
Керуючись ст.ст.134,141,258,259,263,264,265,266-273ЦПК України, суд,-
В позові ОСОБА_15 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Ризинської сільської ради, Звенигородського району, Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,- відмовити.
Відповідно до вимог ст.272 ЦПК України копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання надіслати учасникам справи або за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.
Повний текст рішення складено 05.03.2020 року.
Суддя