Справа № 456/1777/20
Провадження № 2/456/913/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2020 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Березіній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию справу за позовом Моторно транспортного страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторно транспортного страхового бюро України завдану шкоду, в порядку регресу, у розмірі 60541,86 грн. та судовий збір у розмірі 2102, 00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 12.03.2017 о 21:10 год. трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме відповідач ОСОБА_1 , керуючи мотоциклом «Днепр-11», н.з. НОМЕР_1 , в с. Угерсько Стрийського району Львівської області, допустив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Touran», н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок вказаної ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.04.2017, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Потерпіла особа повідомила позивача про настання ДТП та надала їм усі необхідні документи, зокрема, заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, а вони у свою чергу визначили розмір заподіяної шкоди та здійснили регламентну виплату потерпілій особі. Загальний розмір витрат, з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 60 541, 86 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то ОСОБА_1 , як особа, яка винна у настанні ДТП, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду.

В підготовче судове засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце його проведення.

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача, адвокат Гринишин П.С. в підготовче судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце його проведення, 11.09.2020 подали на адресу суду заяву, в якій просять провести підготовче судове засідання у їх відсутності, позивач не заперечує щодо задоволення позову та при ухваленні рішення просять врахувати та долучити до матеріалів справи договір №40325/1458 про порядок повернення коштів від 20.08.2020, та у зв`язку з цим, просять не розглядати заяву про розстрочку виконання рішення суду від 19.08.2020.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бораковського В.М. від 25.04.2017, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340, 00 грн. Окрім цього, вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_1 12.03.2017 о 21:10 год. в с. Угерсько Стрийського району Львівської області, керуючи транспортним засобом - мотоциклом «Днепр-11», н.з. НОМЕР_1 , не пропустив автомобіль «Volkswagen Touran», н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі Жидачів-Стрий, внаслідок чого здійснив зіткнення з даним автомобілем, завдавши останньому технічні пошкодження, чим порушив п.16.11 Правил дорожнього руху /а.с. 5/.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так як обставини події встановлені і викладені в постанові Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.04.2017, то такі є обов`язковими та враховуються судом при розгляді справи про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена ця постанова суду.

У зв`язку із наведеним, суд дійшов висновку, що факт вчинення ДТП та наявності вини ОСОБА_1 не підлягає доказуванню.

14.03.2017 ОСОБА_3 , який є потерпілою стороною внаслідок ДТП, яка мала місце 12.03.2020 за участю відповідача, звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП, в якому вказав дату ДТП, місце її вчинення, обставини ДТП та її учасників, та долучив до повідомлення копію схеми ДТП від 12.03.2017 /а.с. 6-7/.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Volkswagen Touran», н.з. НОМЕР_2 , такий на праві власності належить ОСОБА_4 /а.с. 8/.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.12.2016, транспортний засіб марки «Volkswagen Touran», д.н.з. НОМЕР_2 застраховано від страхових випадків, строк дії полісу з 30.12.2016 до 29.12.2017 включно /а.с. 9/.

Згідно з полісом №АЕ9551277, такий є діючим на 12.03.2017, ТДВ СК «Альфа-Гарант» є діючим членом МТСБ України /а.с. 10/.

Відповідно до висновку №60 експертного дослідження з фототаблицею та додатками до нього від 12.04.2017, пошкодження автомобіля «Фольцваген Туран», н.з. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 , виявлені після ДТП 12.03.2017, які визначені при його дослідженні 30.03.2017 зазначені у пункті 1.2 дослідницької частини вказаного висновку та відображені на фотографіях фототаблиць додатку. Вартість відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, автомобіля «Фольцваген Туран», н.з. НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 , після його пошкодження в ДТП 12.03.2017, з врахуванням особливостей його стану та пошкоджень, які виявлені на момент огляду 30.03.2017, в цінах, станом на час проведення дослідження, без врахування ПДВ становить 59 541, 86 грн. /а.с. 11-57/.

14.03.2017 ОСОБА_4 звернувся до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою, в якій просить на підставі ст. 35 та п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, яка сталася 12.03.2017 в с. Угерсько Стрийського району Львівської області, за участю автомобіля «Фольцваген Туран», н.з. НОМЕР_2 , під його керуванням та ОСОБА_1 , який керував мотоциклом «Днепр-11», н.з. НОМЕР_1 /а.с. 58/.

18.04.2017 складено акт виконаних робіт, який є підставою для проведення розрахунку між Замовником та Виконавцем в сумі 1000,00 грн., що підтверджується рахунком №1204/17 від 12.04.2017 /а.с. 63, 64/.

15.06.2019 МТСБУ видано наказ № 5112 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_4 », сума до сплати становить 59 541,86 грн., які останньому було виплачено, що підтверджується платіжним дорученням № 5112рв від 19.06.2017 /а.с. 62, 65/.

Вирішуючи позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України, судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Так, спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з проведенням МТСБУ виплати потерпілому ОСОБА_4 страхового відшкодування та набуттям, у зв`язку з цим, МТСБУ права зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди (відповідача) на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування (в силу наявності підстави, передбаченої ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (1 липня 2004 року №1961-IV), Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з п.п. 38.2.1 п. 38.2 статті 38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Судом беззаперечно встановлено, що внаслідок ДТП, яка мала місце 12.03.2017 о 21:10 год. в с. Угерсько Стрийського району Львівсьої області, за участю транспортного засобу - мотоцикла «Днепр-11», н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Volkswagen Touran», н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , власнику останнього транспортного засобу ОСОБА_4 завдано матеріальних збитків внаслідок пошкодження транспортного засобу. Вина відповідача у порушенні Правил дорожнього руху під час керування транспортного засобу мотоцикла «Днепр-11», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого відбулася зазначена ДТП, встановлена постановою суду, яка набрала законної сили. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - мотоцикла «Днепр-11», д.н.з. НОМЕР_1 , у встановленому законом порядку застрахована не була, а тому власник пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_4 з метою отримання відшкодування звернувся до позивача МТСБУ, яке виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає за доцільне врахувати правовий висновок Великої Палати Верховного Суду в справі № 755/18006/15-ц (постанова суду від 04.07.2018) щодо розмежування понять «суброгація» та «регрес». Так, у вказаній Постанові Велика Палата Верховного суду дійшла до наступних висновків.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Суд наголошує, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди, а у випадках, визначених законом, МТСБУ. Цей страховик (МТСБУ), хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком (МТСБУ) замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик (МТСБУ) набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

На підставі наведеного, суд дійшов до обґрунтованого переконання, що майнові права позивача порушені, оскільки ним виплачено потерпілому ОСОБА_4 суму страхового відшкодування і наявна підстава, передбачена ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для регресного позову позивача МТСБУ, відповідач виплачену потерпілому суму страхового відшкодування позивачу не відшкодував, будь-яких доказів, які б свідчили про протилежне, суду не надано, а тому позов слід задовольнити повністю, і стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України // завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 60 541 /шістдесят тисяч п`ятсот сорок одну/ грн. 86 коп.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Так, суд враховує, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 2102,00 грн. які слід стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача МТСБ України.

Крім того, 19.08.2020 на адресу суду ОСОБА_1 подано заяву про розстрочення виконання рішення суду, в якій останній просить суд врахувати, що він не працює, доходів не має, має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; його дружина не працює, здійснює догляд за дітьми, а відтак виконання рішення у повному обсязі поставить його у скрутне матеріальне становище, у зв`язку з чим просить розстрочити виконання рішення суду.

11.09.2020 на адресу суду відповідачем ОСОБА_1 спільно з представником адвокатом Гринишин П.С. подано заяву, в якій останні зазначають, що добровільно досягнули згоди щодо повернення ОСОБА_1 позивачу коштів в сумі 62 643, 86 грн. протягом 36 місяців та надали суду договір №40325/1458 про порядок повернення коштів від 20.08.2020 та у зв`язку з наведеним, сторони просять заяву про розстрочення виконання рішення суду не розглядати.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду до розгляду не підлягає.

Керуючись, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 133, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України // завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 60 541 /шістдесят тисяч п`ятсот сорок одну/ грн. 86 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України // 2 102 /дві тисячі сто дві/ грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. Л. Бучківська