Справа № 646/2640/20
№ провадження 2/646/1454/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.20 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Білінської О.В.,

за участю секретаря Кієнко А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шатернікова Тетяна Миколаївна про стягнення надмірно сплачених коштів за договором позики та припинення права застави,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 у якій просив стягнути з останньої суму 36 953, 49 грн. надмірно сплачених коштів, що була надмірно переплачена понад визначену в Договорі позики №25/07/17-10 від 25.07.2017 року суму грошового зобов`язання; визнати припиненою заставу транспортного засобу легкового автомобілю марки «Mitsubishi», модель «Colt 1.3», шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2007 року випуску, тип легковий комбі, колір сірий, державний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , яка виникла на підставі нотаріально посвідченого договору застави транспортного засобу від 25.07.2017, бланки серії НМЕ №712687, №712688, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С., у зв`язку з припиненням основного зобов`язання.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем було укладено Договір позики №25/07/17-10 від 25.07.2017. Відповідно до п. 1 Договору, позикодавець ( ОСОБА_2 ) передає у власність позичальнику ( ОСОБА_1 ), а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 83 252, 14 грн., що є еквівалентом 3 224 доларів США (1долар- 25,82 грн.), в свою чергу позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеним цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, підлягає поверненню в строки та в порядку, передбаченому цим договором буде відповідати еквіваленту 3 224 доларів США за курсом НБУ на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 4 місяці з моменту укладення даного договору, тобто до 25.11.2017. За домовленістю сторін позика є безпроцентною.

У наступному, позивач та відповідач уклали між собою Додаткову угоду №1 від 17.11.2017 та Додаткову угоду №2 від 27.03.2018 до Договору позики про продовження строків повернення позики, якими було змінено окремі пункти Договору позики, а саме: п. 1 позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 84 805, 35 грн., що є еквівалентом 3 224 доларів США (1долар- 26,30 грн.), в свою чергу позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеним цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, підлягає поверненню в строки та в порядку, передбаченому цим договором буде відповідати еквіваленту 3 224 доларів США за курсом НБУ на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 4 місяці з моменту укладення даного договору, тобто до 25.07.2018. За домовленістю сторін позика є безпроцентною. п. 5.5 позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 даного договору відповідного до Графіка повернення позичальником грошових коштів. П. 6.1 за умовами дострокового повернення позики до 25 квітня 2018 року включно, сума боргу становить 72 495, 00 грн., еквівалент 2 756 доларів США, до 25 травня 2018 року включно, сума боргу становить 76 598, 38 грн., еквівалент 2 912 доларів США, до 25 червня 2018 року включно, сума боргу становить 80 702, 00 грн., еквівалент 3 068 доларів США.

Позивач зазначає, що ним було повністю сплачено грошове зобов`язання, та помилково, навіть сплачено надмірно у більшому розмірі. Так, у період з 25.08.2019 по 11.01.2019 ОСОБА_1 було загалом перераховано на банківській рахунок, а також передано під розписку готівковими коштами ОСОБА_2 на загальну суму 4 491, 54 доларів США, що дорівнює 121 758, 84 грн.

У зв`язку з чим, позичав вважає суму 36 953, 49 грн. надмірно сплачених коштів такою, що сплачена відповідачу за межами грошового зобов`язання згідно Договору позики №25/07/17-10 від 25.07.2017.

Про виконання зобов`язання за вищевказаним договором позивач повідомив відповідача листами від 12.03.2019 та від 02.04.2019, відповіді не отримав.

Також зазначає, що на його адресу направлено заяву вимогу ОСОБА_2 , згідно якої остання вимагає від позивача сплатити суму заборгованості за Договором позики №25/07/17-10 від 25.07.2017 в розмірі 84 805, 35 грн., а також 50 883, 21 грн. неустойки за прострочення тривалістю 60 діб.

Крім того, між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу від 25.07.2017, який є похідним від договору позики та передбачає забезпечення зобов`язання.

Позивач просив відповідача в листі від 02.04.2019 повідомити нотаріуса про припинення права застави внаслідок виконання зобов`язання, натомість відповідач нічого не відповіла, обтяження із заставного майна не зняла.

Крім того, позивач посилається, як на підтвердження своїх доводів на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02.12.2019 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Каштан-2000», ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Луценко Вікторія Сергіївна про визнання недійсними договорів, яким у задоволенні відмовлено.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.05.2020 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідачем ОСОБА_2 подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шатернікова Тетяна Миколаївна про стягнення заборгованості за договором позики в зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27.07.2020 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Вказала, що кожного разу при укладені додаткових угод, позивач отримував вказану у таких угодах суму грошових коштів. При цьому грошові кошти були повернуті відповідачу, у загальній сумі 53323 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку зібраним у справі доказам як в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як зазначалося вище, між позивачем та відповідачем було укладено Договір позики №25/07/17-10 від 25.07.2017. Відповідно до п. 1 Договору, позикодавець ( ОСОБА_2 ) передає у власність позичальнику ( ОСОБА_1 ), а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 83 252, 14 грн., що є еквівалентом 3 224 доларів США (1долар- 25,82 грн.), в свою чергу позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеним цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, підлягає поверненню в строки та в порядку, передбаченому цим договором буде відповідати еквіваленту 3 224 доларів США за курсом НБУ на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 4 місяці з моменту укладення даного договору, тобто до 25.11.2017. За домовленістю сторін позика є безпроцентною (а.с. 9-11).

У наступному, позивач та відповідач уклали між собою Додаткову угоду №1 від 17.11.2017 та Додаткову угоду №2 від 27.03.2018 до Договору позики про продовження строків повернення позики, якими було змінено окремі пункти Договору позики, а саме: п. 1 позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 84 805, 35 грн., що є еквівалентом 3 224 доларів США (1долар- 26,30 грн.), в свою чергу позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеним цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, підлягає поверненню в строки та в порядку, передбаченому цим договором буде відповідати еквіваленту 3 224 доларів США за курсом НБУ на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 4 місяці з моменту укладення даного договору, тобто до 25.07.2018. За домовленістю сторін позика є безпроцентною. п. 5.5 позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 даного договору відповідного до Графіка повернення позичальником грошових коштів. П. 6.1 за умовами дострокового повернення позики до 25 квітня 2018 року включно, сума боргу становить 72 495, 00 грн., еквівалент 2 756 доларів США, до 25 травня 2018 року включно, сума боргу становить 76 598, 38 грн., еквівалент 2 912 доларів США, до 25 червня 2018 року включно, сума боргу становить 80 702, 00 грн., еквівалент 3 068 доларів США (а.с. 12-15).

У забезпечення виконання зобов`язання за договором позики №25/07/17-10 від 25.07.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір застави транспортного засобу від 25.07.2017, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценка В.С., за № 3626, згідно якого предметом є легковий автомобіль марки «Mitsubishi», модель «Colt 1.3», шасі (кузов, рама) НОМЕР_1 , 2007 року випуску, тип легковий комбі, колір сірий, державний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 (а.с.16-19).

Позивачу було направлено лист-повідомлення від 07.04.2020 від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шатернікової Т.М., до якого додана нотаріально звірена заява від 07.04.2020 з вимогою від ОСОБА_2 про сплату в тридцяти денний термін з моменту отримання вказано листа заборгованість за договором позики у розмірі 135 688, 56, з який сума основного боргу 84 805, 35 грн. та сума неустойки за 60 діб 50 883,21 коп. (а.с. 44-46).

Про виконання зобов`язання за вищевказаним договором позивач повідомив відповідача листами від 12.03.2019 та від 02.04.2019 (а.с. 47-52).

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02.12.2019, на яке посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог, встановлено, що «27 березня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладена додаткова угода № 2 до договору позики, якою внесені зміни до договору позики в частині суми позики в гривнях та строку повернення». Однак, факт укладення додаткової угоди № 2 від 27.03.2018, яка містить положення щодо грошової суми та строку повернення позики, сторонами не оспорюється. Вказане рішення суду не містить інформації, щодо суми отриманих та фактично повернутих коштів сторонами за договором позики.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до п. 8 договору позики №25/07/17-10 позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п. 1 даного договору, на банківський рахунок № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_2 або готівкою в м. Харкові.

Відповідно до п. 13 вказаного договору у випадку повернення суми позики, визначеної в п. 1 даного договору, позичальником готівкою, позикодавець зобов`язаний видати позичальнику розписку про одержання суми позики в повному обсязі або частково. Після повного виконання зобов`язання позичальником за даним договором позикодавець зобов`язується також передати позичальнику розписку. Факт повернення позики або її частини підтверджується заявою позикодавця. Наявність зазначеної заяви у позичальника є єдиним належним підтвердженням виконання ним зобов`язання за цим договором щодо повернення позики або її частини належним чином. Припинення зобов`язань позичальника за цим договором позики (виконанням або з інших підстав, передбачених законодавством) тягне за собою припинення договору застави, та надання витягу з державного реєстру рухомого майна про зняття обтяжень з предмету договору застави, а також всіх похідних від нього зобов`язань.

При цьому, як вважає позивач, він виплатив всю суму позики та сплатив надміру сплачені кошти, однак, згідно ж його розрахунку таке виконання зобов`язання він виконав поза межами строку зазначеному у договорі позики.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ч.3 ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок.

Позивач стверджує, що замість суми грошового зобов`язання за Договором позики №25/07/17/10 від 25.07.2017 в розмірі 84 805, 35 грн., що є еквівалентом 3 224,00 доларів США, помилково сплатив більшу суму 121 758, 84 грн., що є еквівалентом 4 491, 54 доларів США, тобто надмірно сплачено 121 758, 84 грн. - 84 805, 35 грн. =36 953, 49 грн.

На підтвердження вищенаведеного, Позивачем було надано платіжні доручення по сплаті на користь ОСОБА_2 грошових коштів на загальну суму 78 991, 00 грн. (а.с.21-35) та розписки про отримання грошових коштів на загальну 1 598 доларів США (а.с.36-43).

Крім того, позивачем надано реєстр платежів за Договором позики №25/07/17/10 від 25.07.2017 за період з 25.08.2017 по 11.01.2019 (всього 23 платежі) сплачено на користь відповідача грошові кошти на загальну суму 121 758,84 грн. або 4 491,84 доларів США.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Аналізуючи наявні в справі письмові докази (розписки та платіжні доручення, надані позивачем) суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено, що сплачені ним відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 121 758, 84 грн. сплачені в рахунок дострокового виконання Позичальниками зобов`язань по Договору позики №25/07/17/10 від 25.07.2017 .

Жодна розписка чи платіжне доручення не містить призначення платежу як часткове або повне повернення грошових коштів саме за договором позики грошей від 25.07.2017.

Щодо заперечень відповідача та наданих представником відповідача письмових доказів суд звертає увагу на наявність нотаріально посвідченого приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шатерніковою Т.М. заяви - вимоги ОСОБА_2 , згідно якої остання вимагає від ОСОБА_1 сплатити суму заборгованості за Договором позики №25/07/17-10 від 25.07.2017 в розмірі 84 805, 35 грн., а також 50 883, 21 грн. неустойки за прострочення тривалістю 60 діб.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що правові підстави вважати договір позики припиненим у зв`язку з повним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за даним договором відсутні. А відтак, відсутні підстави і для стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 36 953, 49 грн., які позивач зазначає як надмірно сплачені за даним договором.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно із ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати, задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч.1 ст. 574 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.593 ЦК України, право застави припиняється припиненням зобов`язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Крім того, ст.28 Закону України «Про заставу» встановлено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання.

Отже, застава припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання.

Позивач ОСОБА_1 не просить визнати договір позики припиненим, а з огляду на вищевикладене, суду не надано доказів і на підтвердження його належного виконання.

Отже, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 надмірно (понад визначену в Договорі позики №25/07/17-10 від 25.07.2017) суму грошового зобов`язання, з огляду на те, що договір застави є похідним від договору позики, який належним чином не виконаний, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо припинення договору застави.

За приписами ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то згідно ст.141 ЦПК України, не підлягає стягненню і сплачений позивачем при подачу позову судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 43, 76, 81, 89, 102, 106, 110, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 1, 3, 5, 207, 509, 526, 530, 546, 575, 598, 599, 610, 611, 626, 638, 1048,1049,1050, 1054 ЦК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шатернікова Тетяна Миколаївна про стягнення надмірно сплачених коштів за договором позики та припинення права застави відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Білінська О.В.