справа №176/1045/20
провадження №2/176/433/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровській області у складі:

головуючого судді Кучми В.В.

за участю секретаря судових засідань Петренко Н.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання Жовтоводської міської ради про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання Жовтоводської міської ради, за яким просить стягнути з відповідача заборгованість з заробітної плати в сумі 4868 грн. 15 коп., посилаючись на те, що заробітна плата йому не була своєчасно виплачена та при звільненні не проведений остаточний розрахунок. У зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні також просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з дня звільнення по день винесення судового рішення. Зважаючи на дії відповідача також просить стягнути моральну шкоду, яку оцінює в 5000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що з 19 липня 2016 року по 17 квітня 2020 року він знаходився у трудових відносинах з комунальним підприємством Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання Жовтоводської міської ради. Наказом №73 ОС від 16.04.2020 року він був звільнений у зв`язку зі скороченням чисельності штату праціваників. Після звільнення відповідач не виплатив належні йому при звільненні та передбачені законом усі платежі. Під час перебування у трудових відносинах відповідачем за вищевказаний спірний період була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 83404,47 грн., в тому числі друга частина заробітної плати за березень 2020 року, заробітна плата за квітень 2020 року та компенсація за невикористані дні щорічної відпустки та вихідна допомога. При цьому відповідач частково сплатив заборгованість на картковий рахунок позивача у сумі 78536 грн. 32 коп., а тому остаточний борг складає 4868 грн. 15 коп. Крім того на момент звільнення позивачем було відпрацьовано 16 календарних днів в лютому 2020 року та 17 днів у березні 2020 року, що у сукупності складає 34 днів. Зазначає, що середньоденна заробітна плата позивача становить 11203,59 грн. фактична сума заробітку за лютий 2020 року + 10469,15 грн. фактична сума заробітку за березень 2020 року/33 = 656,75 грн. середньоденна заробітна плата. Період затримки виплати середньої заробітної плати з 18.04.2020 року по 29.06.2020 року складає разом 46 робочих днів, а тому середній заробіток за час затримки розрахунку складає 46 * 656,75 грн., таким чином на момент звернення сума вимог за середнім заробітком за час затримки складає 30210 грн. 50 коп. Незважаючи на усі його звернення до КП Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання Жовтоводської міської ради, з ним так і не розрахувалися, що змусило його звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, що передбачено ч. 1 ст. 117 КЗпП України. Крім того вважає, що через неправомірні дії відповідача його було завдано істотних душевних страждань, які полягали в неодноразовому ігноруванні його законних вимог, виникненні почуття роздратованості, втрата душевної рівноваги, внаслідок чого виникли проблеми зі сном та потреба вживання заспокійливих препаратів, а тому розмір моральної шкоди оцінює в 5000 грн.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області було відкрито провадження від 01.07.2020 року, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу було надано строк 15 днів з дня отримання ним даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

Відповідачу КП Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання Жовтоводської міської ради, відповідно до вимог ЦПК України, за місцем знаходження були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Згідно журналу вихідної кореспонденції вбачається та підтверджується вручення судової кореспонденції під особистий підпис представника відповідача. Таким чином, відповідачу направлені документи відповідно до вимог ЦПК України.

Від директора КП Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання Жовтоводської міської ради Кармазіна Л.Л.надійшов письмовий відзив, згідно якого заперечує щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі в обґрунтування чого посилається на те, що з 19.07.2016 року по 17.04.2020 року позивач ОСОБА_1 дійсно перебував в трудових відносинах з КП ВЖРЕО Жовтоводської міської ради та 17.04.2020 року згідно наказу № 73 ОС від 16.04.2020 року був звільнений з підприємства у зв`язку із скороченням чисельності штатів. Не заперечує, що на момент звільнення не було здійснено повного розрахунку з позивачем, але з підстав того, що на рахунки відповідача було накладено арешт. Жовтоводським міським відділом ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) було направлено до відповідача для виконання постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.05.2020 року винесену при примусовому виконанні Посвідчення № 180 від 06.05.2020 року, що видало КП ВЖРЕО Жовтоводської міської ради. Згідно даного посвідчення комісія по трудовим спорам КП ВЖРЕО розглянула трудовий спір за заявою Жушман Ю.В. в інтересах працівників КП ВЖРЕО у складі 72 особи про виплату заборгованості із заробітної плати з квітень 2020 року та 23.04.2020 року було прийнято рішення зобов`язати адміністрацією підприємства виплатити заборгованість із заробітної плати за квітень 2020 року в сумі 611500 грн. та з цієї суми 100673,34 грн. було перераховано на картковий рахунок позивача ОСОБА_1 .. При цьому відповідач наголошує, що на даний час від позивача не надійшов лист з проханням погашення не виплачених сум при звільненні, що на сьогодні складає 4868,15 грн., а тому вважає, що погасити не виплачені суми при звільненні немає можливості, в зв`язку із чим в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі, в тому числі щодо вимог стягнення моральної шкоди.

29.07.2020 року від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої вважає, що доводи відповідача викладені у відзиві є надуманими та такими, що не відповідають матеріалам та фактичним обставинам справи та мають на меті ввести суд в оману. Зокрема посилання відповідача, що на момент звільнення позивача з посади в КП ВЖРЕО, на кошти останнього було накладено арешт та він не мав фінансової можливості в повній мірі розрахуватись з позивачем при звільненні, спростовуються відомостями з єдиного веб-порталу використання публічних коштів, згідно яких на розрахункові рахунки відповідача, в період квітень-липень 2020 року надійшло 2039515,92 грн.. Тобто на момент звільнення позивача, КП ВЖРЕО мало в наявності вільні обігові кошти та мало фінансову можливість розрахуватись не тільки з позивачем, але і з іншими працівниками при звільненні. Також посилається на те, що згідно відзиву відповідач стверджував, що позивачеві було перераховано на картку кошти в розмірі 100673,34 грн., однак згідно наданої відповідачем квитанції про зарахування коштів від 16.06.2020 року, підтверджується, що на картку позивача надійшла зовсім інша сума у розмірі 78536,32 грн., тобто надана інформація відповідачем не відповідає дійсності. Крім того просить звернути увагу на те, що відповідач не надав жодного доказу щодо включення позивача до протоколів комісії по колективно трудовим спорам відповідно до Посвідчень № 177 від 30.04.2020 року та № 185 від 06.05.2020 року. Більш того позивач вважає за абсурд, твердження відповідача, що відповідь на лист впливає на виплату грошових коштів при звільненні та є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Враховуючи, що станом на 29.07.2020 року з вини відповідача так і не був проведений з позивачем остаточний розрахунок, з посиланням на ст.. 117 КЗпП України, останній зобов`язаний виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

06.08.2020 року за вх. № 6184 від директора КП Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання Жовтоводської міської ради Кармазіна Л.Л.надійшло заперечення відповіді на відзив, в якому зазначає, що на виконанні відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває зведене виконавче провадження № 56005090 про стягнення заборгованості з КП ВЖРЕО Жовтоводської міської ради на користь фізичних, юридичних осіб та держави за 26 виконавчими документами заборгованості у розмірі 3537968, 15 грн. З метою своєчасного виконання виконавчих документів було накладено арешт на майно відповідача, в тому числі на його рахунки, в межах суми заборгованості, в зв`язку із чим останній опинився в скрутному матеріальному становищі. Так як на рахунки було накладено арешт, задля забезпечення виплат заробітної плати працівникам, було створено комісію по трудовим спорам. При цьому відповідач підтвердив, що оскільки на його рахунки було накладено арешт, розрахувати позивача у день звільнення не було ніякої можливості. Однак станом на 03.08.2020 року зазначає, що КП ВЖРЕО перед позивачем немає жодної заборгованості посилаючись на довідку про відсутність заборгованості доданої до справжнього заперечення відповіді на відзив. Також вважає, що позивач при зверненні до суду зі справжнім позовом не надав суду доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральної шкоди, а тому в задоволенні позову просив відмовити.

12.08.2020 року за вх.. 6362 від позивача ОСОБА_1 надійшли пояснення, відповідно до яких вважає, що доводи відповідача, щодо відсутності можливості розрахуватись з ним на момент звільнення у зв`язку із арештом коштів КП ВЖРЕО є безпідставними, оскільки згідно веб-порталу використання публічних коштів, в період квітень-серпень 2020 року на розрахункові рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 відкриті в АТ ОТП БАНК, № НОМЕР_3 в АТ Укрексімбанк та № НОМЕР_4 в ПАТ АКБКОНКОРД надходили та по теперішній час надходять бюджетні кошти. Крім того вважає неправдиву інформацію відповідача, що станом на 03.08.2020 року КП ВЖРЕО перед позивачем немає заборгованості, що витікає з довідки про відсутність заборгованості доданої до заперечень. Оскільки згідно додатку до відзиву за № 24, а саме копії листа від 16.07.2020 року начальника Центрального Жовтоводського відділення АТ Райффайзен Банк Аваль визначений перелік працівників КП ВЖРЕО, яким було видано заробітні картки. Відповідно до додатку до відзиву за № 23 відповідачем була надана квитанція Деталі операції згідно якої на картку позивача в рахунок часткового погашення заборгованості було зараховано суму у розмірі 78536,32 грн.. Після цих зарахувань, жодних переказів грошових коштів від відповідача не надходило, що підтверджує виписка по картковому рахунку позивача за період з 01.06.2020 року по 10.08.2020 року. В зв`язку із чим вважає, що довідка про відсутність заборгованості перед позивачем, була створена відповідачем самостійно та підписана керівником та головним бухгалтером підприємства без належних на то підстав.

Вивчив письмові пояснення сторін, дослідив матеріали справи і надані в ній сторонами докази на обґрунтування і спростування вимог, суд вважає позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

У судовому засіданні доведено і встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, за наказом № 183 ос від 15.07.2016 р був прийнятий на роботу у якості начальника ЖРЕД -1 КП ВЖРЕО, працював до 17.04.2020 р включно відповідно до наказу про його звільнення № 73 ос від 16.04.2020 р , на підставі якого звільнений на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України в зв`язку із скороченням штату працівників. Зазначені обставини підтверджуються відповідними записами у трудовій книжці позивача та належним чином посвідченою копією наказу про звільнення (а.с.17-18, 63).

Довідкою, яка видана комунальним підприємством Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання Жовтоводської міської радивідносно ОСОБА_1 , підтверджується, що підприємство перед позивачем має заборгованість за березень 2020 року у розмірі 4868,15 грн., яка є не виплачена при розрахунку при звільненні. Дана довідка підписана керівником підприємства ОСОБА_2 та головним бухгалтером Рачинською Г.М. (а.с.60).

Згідно квитанцій № 54543402 від 16.06.2020 року та № 53014072 від 28.05.2020 року підтверджуються грошовий перевод платника ОСОБА_3 на номер картки отримувача НОМЕР_5 у розмірі 78536,32 грн. та 5601, 00 грн. відповідно (а.с.61,62).

Листом Центрального Жовтоводського відділення АТ Райффайзен Банк Аваль підтверджується видача зарплатних карток співробітникам КП ВЖРЕО, де номер картки ОСОБА_1 зазначений як НОМЕР_5 (а.с.64)

Як витікає з постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Куліковської А.О. від 13.09.2018 року (зведене виконавче провадження № 56005090), було накладено арешт на кошти боржника комунального підприємства Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання Жовтоводської міської рада на підставі наказу № 904/11170/60 виданого 07.04.2017 року Господарським суд Дніпропетровської області, при цьому перелічені рахунки відповідача в банківських установах на, які було накладено арешт, зокрема це рахунки в ПАТ Державний ощадний банк України, АТ КБ ПРИВАТБАНК, ПАТ АБ УКРГАЗБАНК, ПАТ Райффайзен Банк Аваль, філія ПАТ Промінвестбанк (а.с.124-127)

Згідно Єдиного публічного веб-порталу використання публічних коштів, що розташований в мережі інтернет, який є доступний кожному користувачу, вбачається та підтверджується, що в період з квітня 2020 року по липень 2020 року на рахунки відповідача зокрема з управління ЖКГ Жовтоводської міської ради надходили грошові кошти в різній сумі. При цьому рахунки відповідача на які зараховувались кошти, розташовані в таких банківських установах як АТ Укрексімбанк, АТ ОТП БАНК, та ПАТ АКБКОНКОРД, тобто в установах в яких відсутні відомості щодо накладення арешту на рахунки відповідача, про що зазначено в постанові старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Куліковської А.О. від 13.09.2018 року (а.с.140-145, 177-178).

Випискою по заробітній картці № НОМЕР_5 , вбачається та підтверджується, що на дану картку , що належить позивачу ОСОБА_1 ,, відповідачем КП ВЖРЕО в період з травня 2020 року по липень 2020 року, було здійснено перерахунок грошових коштів лише двічі, а саме 28.05.2020 року у розмірі 5601, 00 грн. та 16.06.2020 року у розмірі 78536, 32 грн. (а.с. 61, 62). Після чого жодних зарахувань на дану картку не надходило.

З урахуванням наведеного, враховуючи подані сторонами письмові докази у своїй сукупності, суд вважає та приходить до висновку, що право позивача при звільненні було порушено. З долученої до відзиву на позов як першочергово поданої довідки про заборгованість підтверджується, що на момент звільнення ОСОБА_1 , тобто станом на 17.04.2020 року підприємство в повній мірі не розрахувалось з останнім, при цьому залишок заборгованості за березень 2020 року складав 4868, 15 грн.. Ці обставини на момент подання відзиву не оспорювались та фактично визнавались відповідачем. Крім того в графі квітень 2020 року зазначено, що за цей місяць позивачу було нараховано та в подальшому виплачено з урахуванням податкових та інших відрахування сума заробітку у розмірі 78536,32 грн., однак при цьому, як витікає з виписки по картковому рахунку позивача наданої АТ Райффайзен Банк Аваль, ці зарахування на банківську картку позивача № НОМЕР_5 , КП ВЖРЕО були здійснені лише 16.06.2020 року, тобто після 2-х місяців після звільнення та після того жодних зарахувань від останнього не надходило.

Доводи відповідача на які посилається в своїх запереченнях відповіді на відзив стосовно того, що на момент звільнення ОСОБА_1 підприємство перебувало в скрутному фінансовому становищі, так як на той час на рахунки відповідача було накладено арешт відповідно до постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Куліковської А.О. від 13.09.2018 року, суд вважає не спроможними, оскільки, як витікає з постанови на яку останній посилається, то дійсно від цієї дати державним виконавцем було накладено арешт на кошти відповідача в деяких банківських установах, однак при цьому як підтверджується витягом з єдиного веб-порталу використання публічних коштів на розрахункові рахунки відповідача, зокрема 03.04.2020 року Управлінням ЖКГ Жовтоводської міської ради на рахунок КП ВЖРЕО ЖМР - НОМЕР_3 відкритому в АТ Укрексімбанк було зараховано суму у розмірі 31818, 63 грн. (а.с.140), 23.04.2020 року, тобто через декілька днів після звільнення позивача ОСОБА_1 , на цей самий рахунок було зараховано суму у розмірі 117611,08 грн. (а.с.141), 22.05.2020 року було зараховано суму у розмірі 53563,58 грн. (а.с.142), 04.06.2020 року на рахунок № НОМЕР_1 відкритому в АТ ОТП БАНК було зараховано суму у розмірі 71995,36 грн. (а.с.143), 30.06.2020 року на рахунок № НОМЕР_4 відкритий в ПАТ АКБКОНКОРД було зараховано суму у розмірі 111842,91 грн. (а.с.144), 07.07.2020 року на цей самий рахунок було зараховано суму у розмірі 72694,52 грн. (а.с.145). Тобто зарахування здійснювалось на рахунки тих банків, які не були вказані в постанові державного виконавця Куліковської А.О. та на які не було накладено арешт. Як витікає на момент звільнення ОСОБА_1 з КП ВЖРЕО, відповідач мав достатньо коштів, щоб в повному обсязі та своєчасно, на момент звільнення, розрахуватись з позивачем, перешкод у цьому не мав, але цього не зробив з невідомих причин.

Оцінюючи довідку № 01-07/1091 від 06.08.2020 року надану КП ВЖРЕО Жовтоводської міської ради (а.с.169) суд вважає, що її неможливо вважати відносним та допустимим доказам, оскільки така жодним не підтверджує відсутність заборгованості підприємства перед ОСОБА_1 ,, зокрема квитанціями, випискою по рахунку, платіжними відомостями, чи будь-якими іншими бухгалтерськими фінансово-розпорядчими документами, тощо.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у день його звільнення або якщо працівник в день звільнення не працював, то не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно наказу № 184 від 28.02.2020 року виданого КП ВЖРЕО вбачається та підтверджується, що на даному підприємстві було змінено графік роботи та з березня місяця 2020 року встановлено графік роботи з неповним робочим часом, встановлено баланс робочого часу для працівників з 8-годинним робочим днем у березні місяці 2020 року 135,2 години, при цьому встановлено додатковий вихідний день кожну середу поточного місяця (а.с.39)

Будь-яких інших підтверджень, що після цього було змінено графік роботи на підприємстві, матеріали справи не містять.

Як встановлено, позивачем не отримані розрахункові у відповідача з дня звільнення з 17.04.2020 року по день винесення судового рішення 17.09.2020 року, у зв`язку з чим право позивача ОСОБА_1 як працівника на отримання розрахункових сум в повному обсязі убачається порушеним та як таке підлягає відновленню шляхом стягнення з відповідача розрахункових.

За зазначений період затримки розрахунку позивачу при звільненні з 18.04.2020 року по 17.09.2020 року кількість робочих виходів згідно загального щотижневого графіку роботи на підприємстві (а.с.30) складає 81 робочий день.

Згідно п.2 постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.95 р „Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати суми середнього заробітку за період затримки розрахункових обчислюються виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передували події, з якою повязані відповідні виплати

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.95 р „Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати суми середнього заробітку за період затримки розрахункових обчислюються виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передували події, з якою повязані відповідні виплати. Відповідно до п. 8 цієї Постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством.

Виходячи з того, що позивач ОСОБА_1 у період з 01.04.2020 року по 17.04.2020 року перебував у черговій відпустці та в цей період фактично не відпрацював жодного дня, з урахуванням положень п. 2, 4, 8 вищезазначеної постанови, суд вважає для розрахунку середньоденної заробітної плати позивача, слід враховувати середню заробітну плату виходячи з виплат за останні два місяці роботи, за які фактично працював, тобто за лютий березень 2020 року.

Позивач останні два місяці фактично працював у лютому-березні 2020 року та його заробіток складав у лютому 2020 року 14092 грн. 57 коп. за 16 робочих виходів, у березні 2020 року 13168 грн. 74 коп. за 17 робочих виходів, то таким чином його середній щоденний заробіток за останні два місяці складе 826 грн. 10 коп. Оскільки у судовому засіданні доведено, що з вини відповідача позивачу не було своєчасно виплачені розрахункові за період з 18.04.2020 року по 17.09.2020 року, то середній заробіток за цей період, який підлягає стягненню на користь позивача з відповідача, складає у сумі 826,10 /середньоденна заробітна плата позивача/ х 81 (робочих днів) = 66914 грн. 10 коп.

Відповідач на протязі цього часу мав можливість виплатити розрахункові, зокрема у період надходжень до фонду заробітної плати підприємства, але будь-яких заходів для цього вжито не було і таким чином право позивача як працівника фактично порушено. У звязку з затримкою виплати заробітної плати позивач змушений був звертатись у бухгалтерію відповідача, відчував себе приниженим та ображеним, що потягло для нього моральні страждання. Заробітна плата не виплачувалась позивачу на протязі календарного періоду протягом п`яти місяців.

Таким чином, суд вважає доведеним факт заподіяння позивачеві моральної шкоди, що настала з вини відповідача у наслідок несвоєчасної виплати відповідачем заробітної плати, фактичним порушенням його права на своєчасне її отримання, яке полягало у додаткових зусиллях з боку позивача на витребування цих сум шляхом звернення до адміністрації відповідача, у звязку з чим він перебував у принизливому стані вирішуючи питання щодо розміру стягнення моральної шкоди, суд вважає, що така шкода позивачеві спричинена, оскільки останній, своєчасно не отримавши спочатку заробітну плату, а потім і остаточний розрахунок, змушений був докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Позивачем доведено, що невиплата йому заробітної плати призвела до моральних страждань та втрати нормальних життєвих зв`язків.

Однак, позивачем не доведено глибини більш тривалих, суттєвих страждань, які він зазнав в результаті не виплачених йому сум при звільненні, таких як позбавлення основного джерела доходу, виникнення раптових фінансових потреб на лікування, або погашення кредиту, тощо. Ці обставини жодними доказами не підтверджені, у зв`язку із чим, з урахуванням вимог ст.237-1 КЗпП України щодо підстав стягнення моральної шкоди та ст.23 ЦК України щодо вимог розумності та справедливості її розміру, суд вважає справедливою сатисфакцію відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнені від сплати

судового збору позивачі з позовів про стягнення заробітної плати.

Згідно ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати, таким чином з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 840,80 грн.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст.23 ЦК України, відповідно до ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до комунального підприємства Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання Жовтоводської міської ради про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання Жовтоводської міської ради (юридична адреса: 52210 Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Першотравнева, 22, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість по заробітній платі у розмірі - 4868 (чотири тисячі вісімсот шістдесят вісім) грн. 15 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі - 66914 (шістдесят шість тисяч дев`ятсот чотирнадцять) грн. 15 коп. та 1000 грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині вимог відмовити в зв`язку з їх необгрунтованістю.

Стягнути з комунального підприємства Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання Жовтоводської міської ради (юридична адреса: 52210 Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Першотравнева, 22, на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору за розгляд справи у суді.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Жовтоводського міського суду В.В. Кучма