Справа № 396/233/20
Провадження № 2/396/203/20
РІШЕННЯ

Іменем України

14.09.2020 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Гарбуз Ольга Анатоліївна

за участю секретаря судового засідання Пономаренко Р.В., Кость А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу №396/233/20 за позовом за позовом ОСОБА_1 до Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права на спадщину,-

ВСТАНОВИВ:

Виклад позицій позивача та відповідача.

Позивач вернувся до суду з даним позовом до Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права на спадщину, посилаючись на те, що що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на майно, а саме на земельну ділянку № НОМЕР_1 , розташованої на території Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та на майновий пай (майновий сертифікат), що знаходиться в КСП "Дружба" Новоукраїнського району Кіровоградської області. Спадкове майно було розподілено по 1/2 між позивачем та племінницею заповідача, про що було складено заповіт. Позивач прийняв спадщину на 1/2 частину земельної ділянки та на 1/2 частину майнового паю(сертифікату) в шестимісячний термін та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Так як, 07.12.2019 року позивач дізнався про те, що інший спадкоємець не прийняв 1/2 спадщини, тому, він звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на 1/2 частину спадкового майна від якого відмовився інший спадкоємець.

Заяви, клопотання учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

20.02.2020 року ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні.

30.04.2020 року на виконання ухвали суду від 20.02.2020 року надійшла копія спадкової справи.

15.05.2020 року ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області до участі в справі було залучено співвідповідачів.

01.07.2020 року ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області закрито підготовче провадження та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з обставин викладених в позові.

Представник відповідача Приютівської сільської ради в судове засідання не з`явився, надавши суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, щодо задоволення позовних вимог не заперечують. Відзив до суду не подав.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату час розгляду справи шляхом розмщення оголошення на офіційному веб-сайті "Судова влада".

Відзив не надіслали. З запереченнями та клопотаннями до суду не звертались.

Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Фактичні обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання чи оспорювання.Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.

Спадкодавець ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане Приютівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с.8).

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила.

Також, згідно ч. 1 п. 4 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України 2003 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Отже, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Тобто в даному випадку, вирішуючи заявлений позов, суд застосовує законодавство, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин та виходить із наступних обставин.

Статтею 524 ЦК України (1963 року) встановлено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом здійснюється у разі відсутності заповіту.

Згідно ч.1 ст. 529 ЦК України (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Встановлено, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4 відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки № НОМЕР_1 , розташованої на території Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту серія КР №029846 від 01.04.2002 року, та на майновий пай (майновий сертифікат), що знаходиться в КСП "Дружба" Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с. 8, 10).

За життя спадкодавець ОСОБА_4 склала заповіт, яким земельну ділянку, площею 6,9 га., належну їй на праві власності, заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частинах. Все інше майно заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений секретарем Приютівської сільської ради. Зареєстровано в реєстрі за № 91 (а.с. 53).

Згідно (а.с. 9) позивач ОСОБА_1 07.11.2003 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну йому частину майна після смерті ОСОБА_4 , а саме 1/2 частину на земельної ділянки № НОМЕР_1 , розташованої на території Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та 1/2 частину майнового паю (майновий сертифікат), що знаходиться в КСП "Дружба" Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с. 9).

Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. Правила цієї статті не застосовуються до випадків, коли спадкоємець відмовився від спадщини на користь іншого спадкоємця, держави чи державної, кооперативної або іншої громадської організації (стаття 553 ЦК УРСР) або коли замість спадкоємця, який відпав, призначено іншого спадкоємця (підпризначення спадкоємця - стаття 536 ЦК УРСР).

З копії спадкової справи № 239 (а.с. 48-62) вбачається, що після смерті ОСОБА_4 до Новоукраїнської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Суд вважає за необхідне встановити, що позивач в позовній заяві, зазначивши відповідача Приютівську сільську раду зловживав своїми процесуальними обов`язками, щодо звернення до належного відповідача-осіб за заповітом про які останньому достоменно було відомо із спадкової справи та які фактично прийняли спадщину, не подавши в 6-місячний строк з моменту відкритття спадщини до нотконтори заяву про відмову від спадщини.

Відповідно до ст. 562 ЦК УРСР поділ спадкового майна провадиться за згодою спадкоємців, що прийняли спадщину. При недосягненні згоди поділ провадиться судовим порядком відповідно до часток належних кожному з спадкоємців за законом або за заповітом.

Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Із системного аналізу положень статей 548, 549, 554 ЦК Української РСР слід дійти висновку, що для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій, зокрема п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР подати заяву до нотаріальної контори.

Аналогічної позиції дотримається і ВС, в постанові від 04.07.2018 року у справі №20-55/2018 вказав, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини або подав протягом цього строку до державної нотаріальної контори заяву про її прийняття.

Отже в розумінні положень статті 549 ЦК УРСР, всі три спадкоємця за заповітом, в тому числі і відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_4 незалежно від того чи оформили вони свої спадкові права та чи отримали свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ст.ст. 560, 561 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) Спадкоємці, призвані до спадкування можуть отримати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом по закінченню шести місяців з дня відкриття спадщини.

Законом не визначено строку, протягом якого зобов`язаний отримати свідоцтво про право на спадщину. Не отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не може позбавити його права власності на спадкове майно.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 81 КПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам вцілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи, що позивач успадкував належну йому за заповітом частину спадкового майна, а саме 1/2 земельної ділянки після смерті ОСОБА_4 , а іншу частину 1/2 спірної земельної ділянки - успадкувала ОСОБА_2 , яка не відмовилася від спадщини, так як в матеріалах справи відсутня заява про відмову на користь позивача, інше майно також і ОСОБА_2 , які також являються спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_4 та згідно положеннь ч. 2 ст. 549 ЦПК України (1963 року) прийняли спадщину, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не обгрунтовані та про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання розподілу судових витрат, а саме відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовні вимоги за позовом не підлягають задоволенню, тому судові витрати необхідно віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приютівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна - відмовити, за необгрунтованістю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Кропивницького апеляційного суду або через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 18.09.2020 року.

Головуючий: О. А. Гарбуз