Ухвала

Іменем України

Справа № 716/125/20

03.03.2020 Суддя Заставнівського районного суду Чернівецької області Стрілець Я.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна та автомобіля спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку цього майна, -

В С Т А Н О В И В:

24.01.2020 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна та автомобіля спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку цього майна.

Разом із позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 , земельні ділянки, площею 0,1852 га та 0,1069 га з цільовим призначенням для ведення ОСГ та будівництва і обслуговування житлового будинку відповідно, розташовані по АДРЕСА_2 ; житловий будинок по АДРЕСА_2 , а також транспортний засіб марки Пежо-308, 2014 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 24.02.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цього ж дня ухвалою суду вирішено заяву про забезпечення позову та задоволено в повному обсязі. Відповідно до змісту заяви представник позивача адвокат Черкез М.І. просив направити її до виконання в ЦНАП Заставнівської РДА. Як вбачається з супровідних листів (а.с. 103-105) 27.02.2020 ухвала направлена до виконання адресатам. Листом від 27.02.2020 №01/17/6 ЦНАП Заставнівської РДА повідомив, що на даний час виконання ухвали є неможливим, оскільки в центрі надання адміністративних послуг та державної реєстрації Заставнівської РДА відсутній державний реєстратор, який має доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 106).

В подальшому з метою виконання ухвали суду від 24.02.2020 про забезпечення позову суд направив її до виконання в Заставнівський РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Таким чином, судом вжито заходів для виконання ухвали про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що є предметом спору.

В заяві позивача про забезпечення позову від 28.02.2020 року йдеться про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, арешт на яке вже накладено. Тобто, по своїй суті ця заява є дублюванням попередньої заяви, яка розглянута. Прохальна частина містить вимогу про видачу ухвали на руки з метою її подачі особисто до відповідних органів для виконання. Разом з тим, суд звертає увагу на той факт, що як позивач так і його представник не позбавлені права отримати в суді копію ухвали про забезпечення позову від 24.02.2020.

З приводу зазначеного в заяві транспортного засобу марки Пежо-308, 2014 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , серійний номер шасі НОМЕР_3 , то суд зазначає наступне.

З тексту заяви позивача вбачається, що даний автомобіль перебував у власності відповідача ОСОБА_2 до 11.02.2020 та який мав державний реєстраційний номер НОМЕР_4 . 10.02.2020 вказане рухоме майно, яке є предметом спору відчужене відповідачем.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваний прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст.150 ч.1 п.1 ЦПК України, позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Таким чином, даний вид забезпечення позову можливий лише за умови, що майно належить відповідачеві. У зв`язку з тим, що майно вибуло із законного володіння відповідача до законного володільця застосування даного виду забезпечення позову є неможливим та не відповідатиме законним способам захисту порушених та оспорюваних позивачем прав.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи абро фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

На думку суду, задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно, яке вибуло з володіння відповідача ОСОБА_2 може порушити права та законні інтереси нового законного власника майна, який є третьою особою. Саме тому, в задоволенні заяви в цій частині необхідно відмовити.

Суд звертає увагу позивача (представника), що він вправі ставити питання про компенсацію вартості частки транспортного засобу в разі визнання його спільною сумісною власністю подружжя. Даний спосіб захисту порушеного та оспорюваного права буде відповідати вимогам закону.

Поскільки ухвалою суду від 24.02.2020 вирішено питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом спору, то в цій частині заява також не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 149 - 153, 208-210, 292, 294 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання нерухомого майна та автомобіля спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку цього майна відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів в порядку, встановленому статтею 354 ЦПК України.

Суддя Ярослав СТРІЛЕЦЬ