Провадження № 2/761/2695/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва:

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань Вольда М.А.

позивача та представника відповідача: Кузьміна В .І., Герасименко Т.В .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві у підготовчому судовому засіданні клопотання представника відповідача Герасименко Т . В. про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування збитків, втраченої вигоди, пені, моральної шкоди та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вказана цивільна справа, у якій ухвалою від 10.01.2020 року було відкрито загальне позовне провадження із проведенням підготовчого судового засідання за участю сторін.

В підготовчому судовому засіданні представником відповідача було підтримано раніше подане до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що вказана справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства із урахуванням судової практики Верховного суду. Зокрема, представник зазначив, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі №4452) є спеціальним у регулюванні спірних правовідносин і за його вимогами Фонд є державною спеціалізованою установою, що виконує функцію державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, а тому спір стосовно здійснення затримки у виплаті гарантованих виплат і коштів фінансових санкції є публічно-правовими та належать до юрисдикції адміністративних судів. Відтак, наявні підстави длязакриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України у справі у зв`язку з тим, що за умовами п.1 ст.19 ЦПК України вказаний спір не належить до цивільно-правового та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Позивач просив в задоволенні клопотання відмовити, оскільки предмет спору та судова практика вказує на можливість розгляду справ вказаної категорії в порядку цивільного судочинства.

Розглядаючи вказане клопотання слід зазначити наступне.

Предметом спору у цій справі є про відшкодування збитків, втраченої вигоди, пені, моральної шкоди та зобов`язання вчинити дії за невчасну, на думку, позивачу виплату йому гарантованої суми з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, то гарантовану суму коштів позивачем було отримано восени 2015 року.

Відтак, з цього часу відносини банку та його вкладників регулюються вимогами спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі №4452), за частиною першою статті першої якого встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно до ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до п.1,3 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку.

Положеннями п. 1 ч. 6 ст. 36 вказаного Закону визначено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п`ятої цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Посилаючись на наявність підстав для задоволення клопотання про закриття провадження у цій справі, представник відповідача зазначає про існування постанови Об`єднаної Палати Верховного суду України від 05.09.2019 року у справі №761/11256/17, де зазначено про те, що стягнення коштів в порядку ст..625 ЦК за порушення виконання грошового зобов`язання по невчасній виплаті гарантованої суми слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Між тим, вказана позиція представника відповідача є помилковою з огляду на те, що предмет спору у цій справі є дещо інший - про стягнення коштів у відшкодування збитків, втраченої вигоди, пені, моральної шкоди та зобов`язання вчинити дії, та ухвалою Київського апеляційного суду від 02.10.2019 року у цій справі вже було скасовано попередню ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі, яку було винесено з підстав необхідності розгляду в порядку КАС України. При цьому, апеляційним судом було визначено про необхідність розгляду цієї справи в порядку цивільного судочинства з огляду на спірні правовідносини.

За ч.3 ст.3 ЦПК Украни провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відтак, з метою надання дотримання принципу отримання належного доступу до правосуддя і отримання судового рішення від суду, до якого звернувся позивач із позовом, суд вважає, що вказана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.255, 256, 274, 353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача Герасименко Т. В . про закриття провадження у цивільній справі №761/10422/16-ц (провадження №2/761/2695/2020).

У відповідності до вимог ст..353 ЦПК України ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.А.Осаулов