Ухвала

Іменем України

14 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 420/799/17

провадження № 61-11885ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луганського апеляційного суду від 03 червня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження та бездіяльність державного виконавця Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Тищенко К. Є. у виконавчому провадженні № 55605698,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області) Тищенко К. Є. у виконавчому провадженні № 55605698 та просив суд скасувати постанову державного виконавця Новопсковського

РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області Тищенко К. Є. про відкриття виконавчого провадження № 55605698 на підставі ухвали Новопсковського районного суду Луганської області від 11 січня 2018 року у справі № 420/799/17; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Новопсковського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області Тищенко К. Є. щодо не надіслання рекомендованим поштовим відправленням постанови про відкриття виконавчого провадження стягувачу; зобов`язати державного виконавця Новопсковського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області

Тищенко К. Є. повернути виконавчий документ стягувачу.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 19 грудня 2019 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Луганського апеляційного суду від 03 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Новопсковського районного суду Луганської області від 19 грудня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою скаргу

ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (Новопсковський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області) Тищенко К. Є. щодо не надіслання ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням постанови про відкриття виконавчого провадження.

У задоволенні іншої частини скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

06 серпня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить змінити постанову Луганського апеляційного суду від 03 червня 2020 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу ОСОБА_1 у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов неправильного висновку про те, що розподіл даної категорії заяв здійснюється в загальному порядку, передбаченому розділом VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженому рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року

№ 30. Посилається на те, що скаргу на рішення та бездіяльність державного виконавця має розглядати суддя, який постановив ухвалу Новопсковського районного суду Луганської області в справі № 420/799/19 від 11 січня

2019 року, якою був накладений арешт на майно боржника. На даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (щодо порядку визначення судді для розгляду скарги судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України), що є підставою касаційного оскарження постанови апеляційного суду (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції безпідставно відхилив доводи ОСОБА_1 про те, що ухвала суду про забезпечення позову, на виконання якої було відкрито виконавче провадження та прийнята постанова державного виконавця, не є за своєю природою ухвалою про забезпечення позову та виконавчим документом, оскільки не містить відповідного найменування та не відповідає вимогам виконавчого документа, тому відкриття виконавчого провадження та прийняття відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження було незаконним. Дана ухвала суду підлягала поверненню стягувачу на підставі пунктів 6, 9 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Касаційна скарга мотивована також тим, що посилання апеляційного суду на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц є безпідставними, оскільки висновки даної постанови Верховного Суду суперечать Конституції України, породжують правову невизначеність, допускають довільне застосування імперативних приписів Конституції України та Законів України, що є підставою касаційного оскарження судового рішення на підставі пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України та необхідністю відступлення від даного висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на частини першу, п`яту статті 403, частин першу статті 404 ЦПК України, заявлено клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Клопотання мотивовано тим, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики щодо порядку визначення судді для розгляду скарги боржника на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, так і щодо вимог закону до змісту виконавчих документів та правових наслідків у разі невідповідності виконавчих документів вимогам закону до їх змісту та уточненню переліку судових рішень, які вважаються виконавчими документами, за умови відсутності визначення судом найменування та правового характеру ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Верховного Суду від 25 серпня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху на надано строк для усунення недоліків, а саме звернутися із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, надіслати повний текст касаційної скарги та її копії, сплатити судовий збір.

Особою, яка подала касаційну скаргу, вимоги ухвали Верховного Суду

від 25 серпня 2020 року виконано.

ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду, яке мотивовано тим, що заявник ознайомився з оскаржуваною постановою 09 червня 2020 року, також заявник зазначає, що касаційну скаргу подано у період введення на території України карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19.

Частиною другою статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи. якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу(частина третя статті 390 ЦПК України).

Процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року

№ 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 18 червня 2020 року № 731-ІХ (далі - Закон № 731-ІХ).

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судового рішення заявником пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливе його поновити.

Згідно частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову

у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 11 січня 2018 року у справі

№ 420/799/17 накладено арешт на:

- житловий будинок, розташований за адресою:

АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу серії ВРЕ № 661386 від 17 лютого 2011 року, посвідченого Новопсковською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер майна 6295426;

- 11/100 частку нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі - продажу серії ВРР № 262810 від 04 квітня 2012 року, посвідченого Новопсковською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер майна - 12265273;

- легковий автомобіль ВАЗ 21213, 1994 року випуску, номерний знак

НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 21 липня 2016 року згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 , що підтверджується листом територіального сервісного центру № 4443 від 03 травня 2017 року за

№ 31/12/4443-2;

- комбайн зернозбиральний СК-5М-1 «Нива», 2002 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 від 02 вересня 2008 року;

- комбайн зернозбиральний Єнісей - 950, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_5 , згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_6 від 06 липня 2010 року;

- трактор колісний МТЗ-80Л, 1996 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 , згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_8 від 09 грудня 2011 року,

- трактор колісний МТЗ-80Л, 1989 року випуску, номерний знак НОМЕР_9 , згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_10 від 09 грудня 2011 року.

23 січня 2018 держаним виконавцем Тищенко К. Є. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі зазначеної вище ухвали суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом (частина перша статті 157 ЦПК України).

У статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Отже, відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц, який було взято до уваги апеляційним судом, і Верховний Суд не вважає за необхідне відступити від такого висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутність в найменуванні ухвали суду зазначення «про забезпечення позову» не є підставою для її повернення, оскільки зміст ухвали суду та її резолютивна частина зазначає про підстави для задоволення заяви про забезпечення позову та накладення арешту на майно в рамках розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ набутого майна.

За загальним правилом, виконавчий документ може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили. Відсутність такого строку у виконавчому документі не має правового значення, оскільки цей строк встановлений імперативною нормою закону, якою керується державний виконавець під час прийняття виконавчого документу до виконання.

Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Посилання ОСОБА_1 у касаційній скарзі про розгляд скарги на дії державного виконавця неналежним суддею не заслуговують на увагу, оскільки Новопсковським районним судом Луганської області розглянуто скаргу ОСОБА_1 у відповідності з вимогами статті 448 ЦПК України.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

За змістом частини четвертої статті 403 ЦПК України, суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.

Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики (частина п`ята статті 403 ЦПК України).

Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи (частина перша статті 404 ЦПК України).

Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі, то клопотання заявника про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Судутакож не підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 390, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Луганського апеляційного суду

від 03 червня 2020 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Луганського апеляційного суду від 03 червня 2020 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Луганського апеляційного суду від 03 червня 2020 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження та бездіяльність державного виконавця Новопсковського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Тищенко К. Є. у виконавчому провадженні

№ 55605698.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
С. Ю. Бурлаков В. М. Коротун