Справа № 2-865/11
№ 6/183/2/20

У Х В А Л А
17 вересня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Пащенко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області подання старшого державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) про встановлення способу та порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропроменерго» про вселення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,
за участю державного виконавця Корєлої О.М.,
представника боржника ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
стягувача ОСОБА_1 ,-
13 грудня 2017 року державний виконавець Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) звернувся до суду із вищеозначеним поданням, в якому просить встановити подальший спосіб та порядок виконання виконавчого листа №2-865/11, виданого 28.05.2013 року Новомосковським міськрайонним судом про вселення ОСОБА_1 до кімнати АДРЕСА_1 , а саме:
- вселити ОСОБА_4 в кабінет (офіс) № НОМЕР_1 , який розташований на 3-му поверсі в гуртожитку з підвалом та офісним центом по АДРЕСА_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10604058 від 11.05.2006 року.
В обґрунтування подання державний виконавець послався на те, що на примусовому виконанні у Новомосковському міськрайонному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-865/11, виданого 28.05.2013 року Новомосковським міськрайонним судом про вселення ОСОБА_1 до кімнати АДРЕСА_1 . В ході проведення виконавчих дій встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 14.03.2006 року, 7/15 частин гуртожитку з підвалом офісний центр загальною площею 824 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , а саме приміщення 2-го та 3-го поверху знаходиться у власності ОСОБА_2 . Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.08.2015 року №6/183/147/15 замінено сторону виконавчого провадження з ТОВ «Агропроменерго» на ОСОБА_2 .
Під час примусового вселення ОСОБА_1 до кімнати АДРЕСА_1 було встановлено, що за зазначеною адресою кімната № НОМЕР_2 відсутня, про що складено відповідні акти державного виконавця. На теперішній час кімнату № НОМЕР_2 переобладнано в кабінет (офіс) № НОМЕР_1 (згідно поверхового плану будинку від 06.05.2006 року), який було передано в оренду згідно договору оренди та договорів суборенди.
За вказаних обставин, виконання виконавчого листа №2-865/11, виданого 28.05.2013 року Новомосковським міськрайонним судом про вселення ОСОБА_1 до кімнати АДРЕСА_1 , є неможливим, тому державний виконавець, посилаючись на вимоги ч.3 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» звернулася до суду із даним поданням.
В судовому засіданні державний виконавець подання підтримала, наполягала на його задоволенні з підстав зазначених у ньому.
Стягувач ОСОБА_1 подання державного виконавця підтримала.
Представник боржника заперечував проти задоволення подання.
Перевіривши доводи, викладені державним виконавцем в обґрунтування подання про встановлення способу та порядку виконання судового рішення, дослідивши матеріали справи та матеріали додані до подання, в їх системному взаємозв`язку, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2018 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2013 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Вселено ОСОБА_1 в кімнату № НОМЕР_2 , розташовану на АДРЕСА_3 ; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропроменерго» моральну шкоду в розмірі 2000 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (т.1, а.с.103-106).
В ході примусового виконання зазначеного рішення суду, за поданням державного виконавця, ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2015 року замінено сторону виконавчого провадження з ТОВ «Агропроменерго» на ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 (т.1, а.с.163).
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Отже, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
У відповідності до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Згідно ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Виходячи із аналізу вищевказаної правової норми, питання про встановлення способу і порядку виконання рішення суду або його зміну може бути розглянуто у виняткових випадках, що обумовлені об`єктивними ускладненнями при виконанні судового рішення.
Поняття спосіб та порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, що розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.
Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлено ст. 16 ЦК України.
Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.
При цьому суд не може змінити зміст рішення або його суть.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 25листопада 2015 року по справі №6-1829цс15 та від 16 грудня 2015 року по справі №6-2427цс15, постанові Верховного Суду (КЦС) від 10 червня 2019 року у справі справа № 350/426/16-ц, які є обов`язковими для всіх судів України.
Встановлення судом порядку виконання рішення суду можливо у виняткових випадках та за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, і у розумінні ст. 435 ЦПК України, це мають бути виключні обставини.
При вирішенні питання про встановлення способу виконання суд повинен з`ясовувати обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення.
В даному випадку державним виконавцем не надано суду переконливих доказів, що підтверджують наявність виняткових обставин та таких, що утруднюють виконання рішення суду, доцільність і необхідність встановлення порядку виконання судового рішення відповідно до вимог ст. 435 ЦПК України.
Крім того, запропонована державним виконавцем зміна способу виконання рішення суду шляхом вселення ОСОБА_4 в кабінет (офіс) № НОМЕР_1 , який розташований на 3-му поверсі в гуртожитку з підвалом та офісним центом по АДРЕСА_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , фактично призведе до зміни рішення суду, яким було вселено ОСОБА_1 саме в кімнату № НОМЕР_2 , розташовану на 3-ому поверсі в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , що суперечить положенням ст. 435 ЦПК України, враховуючи ту обставину, що рішення ухвалено у відповідності до позовних вимог заявлених позивачем.
Зазначені обставини були встановлені як судом першої так і апеляційної інстанції при розгляді справи ОСОБА_1 про вселення.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця задоволенню не підлягає, оскільки звертаючись із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі, державний виконавець фактично просить змінити резолютивну частину рішення суду, що є неприпустимим.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 260,435 ЦПК України, суд, -
Відмовити державному виконавцю Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) у задоволенні подання про встановлення способу та порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропроменерго» про вселення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з моменту її проголошення.

Суддя Сорока О.В.