справа № 177/313/19
провадження № 2/399/175/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2020 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої - судді Шуліка О.О.

за участю секретарів Бобрик І.О., Маслової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Новопільська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Криворізького району, Дніпропетровської області про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду згідно якого прохала суд винести рішення яким стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) у розмірі 85215,72 грн. за прострочення сплати аліментів нарахованих Криворізьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за період з 1 січня 2017 року по 31 січня 2019 року. Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання його матері ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивувала тим, що 10.08.2012 року між сторонами було укладено шлюб. Сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заочним рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21.12.2012 року у справі № 420/2555/12, провадження№ 2/420//855/12 яке набрало законної сили 4.02.2013 року розірвано шлюб між позивачем а відповідачем. Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 5.10.2012 року стягнуто з відповідача аліменти в розмірі ј всіх його видів заробітку (доходу) але не менше30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь матері ОСОБА_1 починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 10.08.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. В провадженні Криворізьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 420/2554/12 виданого 5.10.2012 року, Криворізьким районним судом Дніпропетровської області про стягнення аліментів з відповідача. Станом на 28.01.2019 року по виконавчому провадженню зі сплати аліментів обліковується заборгованість у розмірі 43465,99 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 28.01.2019 року. У зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів державним виконавцем ОСОБА_4 . 19.06.2018 року винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. У зв`язку з тим, що відповідач має заборгованість, тому необхідно з відповідача стягнути пеню за заборгованістю по сплаті аліментів з 1.01.2017 року по 31.01.2019 року у розмірі 85215,72 грн., відповідно до розрахунку, який мається у позовні заяві позивача. Крім того, позивач звернулася до Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області з заявою про зміну реєстрації власного місця проживання та малолітньої дитини, але їй було відмовлено, оскільки необхідна згода обох батьків щодо місце реєстрації дитини. Звернувшись до відповідача з листом про реєстрацію місця проживання їхньої дитини за місцем реєстрації матері, відповідачем було відмовлено, у даному листі, за умови, що позивачка відмовиться від аліментів. Тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26.04.2019 року цивільну справу направлено за підсудністю до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 5.11.2019 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовче судове засідання.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 5.12.2019 року до участі у справі залучено третю особу яка, не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Криворізького району Дніпропетровської області.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.01.2020 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду та призначено відеоконференцію з позивачем.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 3.02.2020 року призначено відеоконференцію з представником відповідача - адвокатом Бурлаченко С.Ю.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від5.02.2020 року у задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Бурлаченко С.Ю. щодо направлення цивільної справи до Криворізького районного суду Дніпропетровської області відмовлено.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохала їх задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Бурлаченко С.Ю. позовні вимоги визнав частково, а саме визнав позовні вимоги в частині встановлення місця проживання дитини з матір`ю, щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів позовні вимоги не визнав, та прохав в цій частині відмовити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляд справи був належним чином повідомлений, в підгогтовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав частково.

Третя особа Новопільська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання свого представника не направила, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила.

Третя особа Орган опіки та піклування Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання свого представника не направив, хоча про час та місце розгляд справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивача, та відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що сторони мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується світлокопією свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 29.01.2008 року.

Згідно світлокопії виконавчого листа встановлено, що за рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 5.10.2012 року стягнуто з відповідача ОСОБА_2 аліменти в розмірі ј частини всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь матері ОСОБА_1 починаючи з 10.08.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку виданого державним виконавцем Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області встановлено, що у відповідача мається заборгованість зі сплати аліментів станом на 28.01.2019 року у розмірі 43465,99 грн.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язав щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів, передбачених ст. 181 СК України, виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Таким чином, під час розгляду справ про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів підлягають встановленню, як наявність самої заборгованості та її розмір, так і наявність чи відсутність вини платника аліментів у її виникненні.

Сплата аліментів на підставі рішення суду у грошовій формі є грошовим зобов`язанням платника аліментів.

За приписами ст. ст. 610, 612, 614 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

У праві діє презумпція вини порушника зобов`язання, яка може бути ним спростована шляхом надання відповідних доказів.

У цій справі встановлено, що відповідач був обізнаний зі змістом рішення Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 5.10.2012 року про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, як вбачається з розрахунку заборгованості, виконував його неналежним чином (сплачував аліменти не щомісяця та не в повному обсязі, допустив виникнення заборгованості).

Таким чином, у цій справі саме на відповідача покладається обов`язок доведення неможливості виконання ним рішення суду в повному обсязі і своєчасно з незалежних від нього причин.

Відповідач визнає наявність заборгованості за рішенням суду, оскільки не оспорює її розмір, але стверджує, що його вини у виникненні заборгованості немає так, оскільки в нього на утриманні є дитина від другого шлюбу, яка також потребує допомоги, і ніколи не приховував свої доходи та не ухилявся від виконання рішення суду, сплачував аліменти тоді, коли у нього були на це кошти.

Зобов`язання зі сплати аліментів носять періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з першого числа наступного місяця виникає заборгованість, яка, відповідно до ст. 196 СК України, тягне настання відповідальності у вигляді неустойки.

Отже позивачем доведено права на стягнення з відповідача неустойки за несплату аліментів відповідає дійсним обставинам цієї справи.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Формула визначення розміру пені є такою: заборгованість за місяць помножена на кількість днів прострочення та помножена на один відсоток. За цією формулою обраховується пеня за кожен прострочений місячний платіж. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним платежем.

Такого висновку щодо обрахування розміру пені дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах від 25 квітня 2018 року по справі ЄУН 572/1762/15-ц та від 03 квітня 2019 року по справі ЄУН 333/6020/16-ц, які підлягають врахуванню судом, згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Враховуючи пояснення сторін, як відповідача під час підготовчого судового засідання так і його представника під час судового розгляду, то суд вважає, що сторони визнають розмір існуючої заборгованості по аліментах, яка виникла у період січня 2017 року по січень 2019 року.

Розмір пені за простроченими місячними платежами розраховано позивачем за вказаною вище формулою, а сам розрахунок наведено в позовній заяві. Арифметичну правильність проведеного розрахунку відповідач не оспорює.

Проте розмір пені (85215,72 грн) значно перевищує розмір заборгованості по аліментах 43465,99 грн., а тому, відповідно до змісту ч. 1 ст. 196 СК України, розмір стягуваної пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості.

У зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення неустойки пені за заборгованістю по аліментах підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Таким чином, враховуючи, що у судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір"ю не суперечить інтересам дитини, суд, з врахуванням окремого проживання батьків дитини, віку дитини, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визначення місця проживання дити з матір`ю, які підлягають задоволенню.

Керуючись ст..ст.2-13,76-83,141,142, 258,259,274 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Новопільська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, Орган опіки та піклування Криворізького району, Дніпропетровської області про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та визначення місця проживання дитини - задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання матері ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 пеню у розмірі 35 000,00 грн. за прострочення сплати аліментів, нарахованих Криворізьким районним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області за період з 1.01.2017 року по 31.01.2019 року на користь ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи,якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , яка фактично проживає: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3

Представник відповідача адвокат Бурлаченко Сергій Юрійович, юридична адреса: Дніпропетровська область, м.Кривий ріг, вул. Леоніда Бородича, буд. 8 к.108

Третя особа: Новопільська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області, юридична адреса: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Новопілля, вул.. Садова, буд. 46

Третя особа: орган опіки та піклування Криворізького району, Дніпропетровської областіадреса місцезнаходження: м.Кривий ріг, пл. Радянська.

Повний текст рішення виготовлено 5.03.2020 року.

Суддя О.О. Шуліка