Справа № 626/339/20
Провадження № 2/626/242/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

04.03.2020 року м. Красноград Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дудченка В.О.,

за участю секретаря Зінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краснограді, у відсутності сторін, в спрощеному позовному провадженні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права користування квартирою АДРЕСА_1 .

В позовній заяві в підтвердження позовних вимог позивач зазначила, що на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 07.02.2020 року вона стала власником квартири АДРЕСА_1 .

Її право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 07.02.2020 року за номером запису про право власності:35382355.

Довідкою №390 від 14.02.2020 року Красноградської міської ради підтверджується, що у належній їй на праві приватної власності квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким ніякої домовленості подальшого користування цією квартирою вона не укладала, і подальша реєстрація місця проживання відповідача порушує її право, як власника квартири, суперечить нормам закону, суттєво впливає на оплату нею комунальних послуг, так як вказана квартира не є постійним, переважним або тимчасовим місцем проживання відповідача.

В судове засідання позивач не з`явилась, відповідно до поданої нею заяви вона просить розглядати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі.

Так, як відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від нього до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу.

Перевіривши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоводенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 07.02.2020 року стала власником квартири АДРЕСА_1 .

У належній їй на праві приватної власності квартирі за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але фактично за цією адресою він не проживає.

Тобто, в даному випадку право користування житловим приміщенням для відповідача є похідним від права власності на дану квартиру, а тому припинення права власності на житло тягне за собою відповідно втрату особою і права користування житловим приміщенням.

Оскільки відповідач добровільно не знімається з реєстраційного обліку в квартирі, власником якого він не є та щодо якого не має права користування, то такими діями створюються перешкоди позивачу у користуванні її власністю та спричиняються додаткові витрати в утриманні будинку.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування, розпорядження своїм майном; власник володіє користується власним майно на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні його власністю (ст.ст. 71,72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України).

Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником майна. Право користування є складовою частиною права власності на майно та припиняється автоматично з припиненням права власності.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення, про позбавлення права користування житловим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення особи померлою.

Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про позбавлення власника права власності на житлове приміщення або права користування такої особи житловим приміщенням.

Крім цього, відповідно до частини 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

В зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду ніяких доказів, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права користування квартирою АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 29, 317, 319, 346, 391 ЦК України, ст.ст. 4-5, 12, 76-83, 280-282 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права користування квартирою АДРЕСА_1 .

Копію заочного рішення направити ОСОБА_2 рекомендованим листом із повідомленням не пізніше двох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою ОСОБА_2 .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в Харківський апеляційний суд через Красноградський районний суд.

Суддя