Справа № 183/974/19
№ 2/183/571/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судового засідання Пащенко А.С.,

розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати,-

в с т а н о в и в:

14 лютого 2019 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ямковий В.Ф., звернувся до суду з позовом в якому позивач просив:

- розірвати Договір оренди земельної ділянки площею 5,330 га (кадастровий номер :02:013:0331), з урахуванням змін та доповнень викладених в Додатковій угоді, без номеру та дати, зареєстрованої у Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру 13.07.2009 року за № 04-09-126-03916, укладений 15.03.2005 року, зареєстрований у Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру 15.03.2005 року за № 04-05-126-01354;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро» на користь позивача суму основного боргу по орендній платі 20019,96 грн., а також пеню в сумі 757,09 грн., 3% річних у сумі 622,26 грн., та інфляційні 2009,59 грн., що разом становить 23408,90 грн.

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро» на користь позивача понесені ним судові витрати на сплату судового збору та на правничу допомогу.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,330 га, з кадастровим номером :02:013:0331, що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, право власності на яку посвідчене свідоцтвом про право на спадщину за заповітом після смерті батька позивача ОСОБА_2 від 23 лютого 2017 року та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію права власності 23.02.2017 року, номер запису про право власності: 19158355. Також позивач має у власності присадибну ділянку, яка знаходиться за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

У 2003 році між спадкодавцем ОСОБА_2 та відповідачем було укладено Договір оренди земельної ділянки, який було зареєстровано у Новомосковському державному земельному кадастровому центрі 15 березня 2005 року за №04-05-126-01354..

У відповідності до умов договору оренди спадкодавець передав, а відповідач у день підписання договору оренди землі передав Відповідачу в строкове платне користування належну йому земельну ділянку № НОМЕР_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,330 га (кадастровий номер :02:013:0331) терміном на чотири роки одинадцять місяців двадцять дев`ять днів. Початок дії Договору: з моменту державної реєстрації.

Згідно п. 2.2. договору (абз. 1) відповідач зобов`язався сплачувати позивачу щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 1,5 (однієї цілої п`ять десятих) відсотка від грошової оцінки землі, згідно Указу Президента України від 02 лютого 2002 року № 92 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» зі змінами від 13.09.2002 р., що становить 475,10 грн.

Відповідно до п. 2.2. абз. 2 Договору, Сторони визначили, що вказана у цьому договорі орендна плата також коригуватиметься Орендарем шляхом видання наказу без внесення доповнень до договору у наступних випадках:

-у разі зміни законодавством мінімальної орендної плати;

-у разі індексації законодавством грошової оцінки землі.

Згідно абз. 5 п. 2.2. Договору, строк видачі орендної плати: до 30 грудня кожного року.

Відповідно до Розділу 3 Договору, Позивач та Відповідач погодили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,01 відсотка від суми недоїмки за кожний день прострочки.

У 2009 році між сторонами була укладена додаткова угода до вищезазначеного Договору оренди землі, яка пройшла державну реєстрацію в Новомосковському районному відділі ДРФЦ ДЗК, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис №04-09-126-03916 від 15.07.2009 року.

Згідно Додаткової угоди сторонами було внесено наступні доповнення та зміни до Договору:

- внесено зміни до абз. 1, п. 2.2. Договору щодо зміни орендної плати у грошовій формі у розмірі 2 (Двох) відсотків від грошової оцінки землі, що становить 656грн., а також зобов`язання Орендаря проводити безкоштовне завезення соломи до садиби орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки до 0,40 га, відшкодування витрат на поховання.

- у випадку прийняття відповідними державними органами нормативних документів про підвищення вартості орендної плати за оренду земельної ділянки, Орендар також повинен підняти вартість орендної плати та внести відповідні зміни в Договір оренди земельної ділянки;

- внесено зміни до абз. 1, п. 2.3 Договору, та визначено, що Договір діє до 31 грудня 2021 року.

Тобто, укладаючи спірний договір, сторони дійшли взаємної згоди щодо розміру та форм орендної плати за користування земельною ділянкою позивача, та передбачили виплату орендної плати у трьох формах:

- грошовій, яка залежить від нормативної грошової оцінки землі, мінімальної орендної плати, встановленої законодавством тощо;

- натуральній - завезення соломи до садиби орендодавця;

- відробітковій - надання послуг з оранки та культивації присадибної земельної ділянки орендодавця до 0,40 га.

Поєднання у договорі різних форм орендної плати на час укладення договору відповідало чинному тоді законодавству про оренду землі.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачеві, як спадкоємцю орендодавця за 2016 рік не була виплачена орендна плата, а тому позивач звернувся до відповідача з повідомленням про набуття права власності на земельну ділянку та вимогою сплатити заборгованість по орендній платі за 2016 рік. Вказану вимогу відповідач отримав, проте заборгованість не сплатив. Також, відповідачем не була виплачена орендна плата за 2017-2018 роки.

Крім того, відповідачем за період з 2017 по 2018 рік взагалі не виконувалися взяті на себе зобов`язання щодо безкоштовного завезення соломи до садиби позивача, а також не надаються послуги по обробітку присадибної ділянки позивача до 0,40 га (оранка та культивація). Невиконання відповідачем свого обов`язку щодо завезення соломи та обробітку присадибної ділянки (оранки, культивації) створило несприятливі умови для позивача, а саме позивач був вимушений нести додаткові витрати на обробіток землі та присадибної ділянки.

Зазначені факти позивач розцінює, як систематичну несплату орендної плати відповідачем, а тому просить договір, укладений між ним та відповідачем розірвати, а заборгованість щодо виплати орендної плати за період з 2016 по 2018 рік - стягнути в судовому порядку, з урахуванням 3% річних, індексу інфляції та пені.

Представник позивача в позовній заяві просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 14 лютого 2019 року відкрите загальне позовне провадження по справі та розпочато підготовче провадження. Вказану ухвалу відповідачем було оскаржено в апеляційному порядку, проте ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2019 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

26 лютого 2020 року відповідач звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі в частині вимог про розірвання договору оренди. Ухвалою суду від 26 лютого 2020 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

26 лютого 2020 року відповідач подав відзив на позовну заяву з доказами виплати орендної плати. У відзиві на позов відповідач зазначає, що згідно договору оренди земельної ділянки позивачеві фактично нараховано орендної плати за 2016 рік 4243,83 грн., які з урахуванням податків сплачено 11.02.2016р. у сумі 3544 грн., за 2017 рік нараховано 5951,83 грн. та з урахуванням податків сплачено 15.12.2017р. у сумі 4791 грн. Орендну плату за 2018 рік на сплачено, оскільки 17.09.2018р. між позивачем та ТОВ «ПК Фаворит Агро» був зареєстрований договір оренди землі терміном на 25 років, предметом якого є спірна земельна ділянка. Стосовно поставки соломи, культивації та оранки земельної ділянки відповідач зазначив, що позивач не надав йому інформацію про те, що має присадибну ділянку. Також зазначив, що в договорі передбачено безкоштовну поставку соломи, а не її видачу. Розмір витрат на правову допомогу на думку позивача не відповідає вимогам розумності. Просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі (а.с. 89-95).

Представник позивача 15.07.2020 року надав відповідь на відзив (а.с.120-129), а відповідач надав заперечення на відповідь (а.с.130-131).

У судове засідання представник позивача не з`явився. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на ту обставину, що на території України оголошено карантин у зв`язку з поширенням особливо небезпечної інфекції корона вірус COVID-19.

Суд, розглянувши подану представником відповідача заяву про відкладення розгляду справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» на території України послаблено протиепідемічні заходи.

Відповідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи, оскільки обґрунтування представника відповідача є не переконливими для суду..

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши підстави позову та матеріали справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме.

Судом установлено, що позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 лютого 2017 року, виданого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Косолап Сергій Іванович (спадкова справа 01/2017), зареєстровано в реєстрі за № 58, успадкував земельну ділянку загальною площею 5,330 га (кадастровий номер :02:013:0331), що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с. 13).

Право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію права власності 23 лютого 2017 року згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 33995809 від 23 лютого 2017 року. Номер запису про право власності: 19158355 (а.с. 14).

Зазначену земельну ділянку ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_2 , 1941 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія І-ДП №130227, виданого 09 грудня 2002 року Новомосковською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Новомосковської районної державної адміністрації № 967 від 07 жовтня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №25643 (а.с.13).

Також, у користуванні позивача наявна присадибна земельна ділянка, розташована по АДРЕСА_1 . (а.с. 23).

15 березня 2005 року між ОСОБА_2 (орендодавець) та ТОВ Агрофірма Олімпекс-Агро (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно з яким орендодавець передав в оренду орендарю земельну ділянку площею 5,330 га на території Васильківської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту І-ДП № 130227 від 09 грудня 2002 року, строком на 4 роки 11 місяців 29 днів на умовах сплати орендної плати у розмірі 1.5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та 26 березня 2007 року цей договір було зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Новомосковському державному земельному кадастру центру за № 04.05.125.01354.

Відповідно до п. 2.2. Договору Відповідач зобов`язався сплачувати орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 1,5 (однієї цілої п`ять десятих) відсотка від грошової оцінки землі, згідно Указу Президента України від 02 лютого 2002 року № 92 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" зі змінами від 13 вересня 2002 року, що становить 475,10 грн.

Згідно з абз. 5 п. 2.2. Договору, орендна плата вноситься у такі строки: до 30грудня кожного календарного року.

Відповідно до Розділу 3 Договору, позивач та відповідач погодили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,01 відсотка від суми недоїмки за кожний день прострочки.

У п. 1.1. Договору, сторонами було погоджено нормативно грошову оцінку земельної ділянки яка на день підписання Договору становила 31 673,00 грн.

Вказані обставини встановлені рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2018 року та постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2018 року у справі №183/4472/17, тому у відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції погодився з фактичними обставинами, встановленими судом першої інстанції. Крім того факт укладення спірного договору та його зміст не заперечувався відповідачем.

В подальшому, 13 липня 2009 року між цими ж сторонами було укладено Додаткову угоду до вказаного договору, якою було внесено зміни до Договору оренди, зокрема п.2.2 викладено в такій редакції: за користування вказаною в Договорі земельною ділянкою Орендар нараховує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 2% від грошової оцінки землі, що становить 656 грн., а також проводить безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0.40 га. Орендар відшкодовує витрати на поховання, а також цією угодою було змінено строк дії договору до 31 грудня 2021 року (а.с. 15).

Також сторонами було погоджено, що у випадку прийняття відповідними державними органами нормативних документів про підвищення вартості орендної плати за земельну ділянку, орендар також повинен підняти вартість орендної плати та внести відповідні зміни до договору оренди земельної ділянки (а.с.15).

Позивач у березні 2017 року на виконання вимог ст. 148-1 Земельного кодексу України, повідомив відповідача про набуття права власності на орендовану земельну ділянку та просив розрахунки за оренду землі проводити з ним. Дана обставина відповідачем не заперечується.

Як встановлено постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 грудня 2018 року у справі №183/4472/17 відповідачем виплата орендної плати за спірним договором в 2014 та 2015 роках проведена з пропуском строку виплати встановленого абз. 1, п. 2.3 Договору, а саме: орендна плата за 2014 рік у сумі 2 888,00 грн. виплачена лише 09 лютого 2015 року, орендна плата за 2015 рік у сумі 3 544,00 грн. виплачена лише 11 лютого 2016 року.

Отже доводи відповідача про те, що орендну плату за 2016 рік у сумі 3544 грн. ним здійснено 11 лютого 2016 року, є безпідставними, оскільки вказані кошти було сплачено у якості орендної плати за 2015 рік.

Як вбачається зі змісту заяв по суті справи, між сторонами існує спір щодо розміру орендної плати за 2016-2017 роки. Так, позивач зазначає, що орендна плата за 2016 та 2017 роки складала 5,5% та 6,5% від нормативної грошової оцінки землі відповідно, а відповідач стверджує, що розмір орендної плати складав за 4% та 5,5% від нормативної грошової оцінки землі відповідно за вказані роки.

Обґрунтовуючи розмір орендної плати сторони посилаються на наказ відповідача від 18 лютого 2016 року (а.с.21), яким встановлено з 01 січня 2016 року розмір річної орендної плати по відділенням, у графі № п/п, під номерами 37-39 вказано назву відділення «Самарське», розмір нормативної грошової оцінки 108215 у трьох рядках, а у графі «необхідний відсоток» вказано у рядку 37 5,5 та зазначена сума до виплати 4791,21 грн., у рядку 38 4,0, у рядку 37 -3. При цьому позивач посилається на рядок 37, де вказано 5,5%, а відповідач на рядок 38, де вказано 4%.

Згідно довідки відповідача (а.с.22), у 2016 році орендну плату за 2016 рік було нараховано у розмірі 5,5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Також суд враховує, що Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2018 року, було встановлено, що за 2016 рік сума орендної плати складала 4791,21 грн. При цьому, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду зазначив, що судом першої інстанції правильно визначено розмір заборгованості по орендній платі за спірним договором.

Таким чином, суд вважає доведеним, що у 2016 році розмір орендної плати становив 5,5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а сума до виплати, з урахуванням сплати податків складала 4791,21 грн.

Згідно наказу відповідача №9 від 23 січня 2017 року (а.с.145), з 01 січня 2017 року розмір річної орендної плати по відділенням, у графі № п/п, під номерами 31-34 вказано назву відділення «Самарське», розмір нормативної грошової оцінки 108214,80 у чотирьох рядках, а у графі «необхідний відсоток» вказано у рядку 31 6,5 та зазначена сума до виплати 5662,34 грн., у рядку 32 5,5, у рядку 33 4, у рядку 34 3,0. При цьому відповідач посилається на рядок 32, де вказано 5,5%.

Суд вважає, що розмір орендної плати за 2017 рік зазначено саме у рядку 31 і він складає 6,5% від нормативної грошової оцінки землі, що становить 7033,96 грн., а з урахуванням сплати податків до виплати підлягали кошти у сумі 5662,34 грн. В наступних рядках вказано орендну плату за попередні періоди. Вказаний висновок узгоджується з розміром орендної плати за 2016 рік, з довідкою відповідача про нарахування орендної плати (а.с.22).

Як вбачається з відомості на виплату грошей № НОМЕР_2 , 15 грудня 2017 року позивачем було отримано грошові кошти у сумі 4791 грн., що підтверджується його підписом у графі про отримання.

Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що вказана сума є орендною платою за 2017 рік, оскільки раніше вже дійшов висновку про те, що кошти у сумі 3544 грн.,які було виплачено 11 лютого 2016 року, є орендною платою за 2015 рік. Таким чином, наступна сплачена сума у розмірі 4791 грн. є орендною платою за 2016 рік. Вказаний висновок узгоджується і з розмірами орендної плати на рівні 5,5% за 2016 рік та у розмірі 6,5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2017 рік.

Таким чином, орендну плату за 2016 рік у сумі 4791 сплачено 15 грудня 2017 року, кількість днів прострочення, з 31 грудня 2016 року складає 349 днів.

За 2017 рік орендну плату у сумі 5662,34 грн. не сплачено, кількість днів прострочення, з урахуванням позовних вимог, за період з 31 грудня 2017 року по 11 лютого 2019 року (кінцева дата нарахування, вказана позивачем у розрахунку) складає 408 днів.

На думку позивача орендна плата за 2018 рік не підлягає сплаті орендарем, оскільки 17 вересня 2018 року між позивачем та ТОВ «ПК Фаворит Агро» було зареєстровано новий договір оренди спірної земельної ділянки терміном на 25 років.

Такі доводи відповідача суд вважає безпідставними, оскільки в ході судового розгляду суду не було надано доказів на підтвердження тієї обставини, що спірний договір оренди, укладений між сторонами було розірвано в порядку, передбаченому законом, а також не надано доказів на підтвердження припинення права оренди відповідача на спірну земельну ділянку. Крім того, відповідач не заперечував тієї обставини, що земельна ділянка протягом 2019 року перебувала у його користуванні.

Отже, відповідачем не виконано зобов`язання по сплаті орендної плати за 2018 рік у розмірі 6,5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що з урахуванням сплати податків складає 5662,34 грн., кількість днів прострочення, з 31 грудня 2018 року по 11 лютого 2019 року складає 43 дні.

Сума заборгованості по орендній платі за 2017-2018 роки становить 11324,68 грн.

У відповідності до визнаних учасниками судового розгляду обставин справи за 2016 - 2018 роки оранка та культивація присадибної земельної ділянки позивача відповідачем не проводилась, а солома до садиби позивача не поставлялась, грошова компенсація не виплачувалась.

При цьому суд вважає безпідставними доводи представника відповідача про те, що у відповідача не виник обов`язок щодо оранки та культивації присадибної ділянки орендодавця та завезення соломи до садиби через відсутність інформації про потребу в послугах та місце поставки. Договором не передбачено обов`язку орендодавця повідомляти таку інформацію. Натомість обов`язок орендаря визначено як безумовний, тобто не вказано, що оранка, культивація, завезення соломи здійснюються орендарем тільки за потреби, чи за вимогою орендодавця, а місце поставки вказано за місце проживання орендодавця, яке співпадає з місцем проживання позивача.

До правовідносин, що виникли між сторонами суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір, або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимоги заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Ст. 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним, Цивільним кодексом України, цим Законом, ї законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Ст. 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Встановлено, що за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

За змістом ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі», в редакції, чинній на момент укладання Договору, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Абзац 5 статті 24 Закону України «Про оренду землі» встановлює право орендодавця на вимогу від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Як зазначав суд вище, Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2018 року встановлені умови підписаного договору оренди, а саме.

Пунктом 4 Договору встановлено, що договір може бути припинений за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом 3 «Відповідальність сторін» Договору визначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є лише випадки визначені законом.

Пунктом 3 «Відповідальність сторін» Договору передбачено, що сторони несуть відповідальність за невиконання умов договору.

Як зазначалося вище, п. 2.2. Договору про оренду землі визначає три основні складові орендної плати за Договором, якими є: орендна плата у грошовій формі 2% від грошової оцінки землі; безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця, оранка та культивація присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га на рік.

Таким чином сторони укладаючи договір оренди визначили усі три форми орендної плати: грошову, натуральну та відробіткову, які є самостійними формами та підлягають виплаті.

П. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України визначає однією з загальних засада цивільного законодавства - свободу договору.

Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч.ч.1-3 ст. 6 ЦК України).

Ч. 1 ст. 14 ЦК України визначає, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися, внаслідок його смерті.

Договір оренди містить умови, якими передбачено, що у разі переходу права власності до інших осіб Договір оренди зберігає чинність для нового власника.

У відповідності до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Відповідачем не оспорювалася правомірність набуття позивачем права власності на земельні ділянки, отримані ним у спадщину.

Між тим, момент набуття права власності, в даному випадку, для добросовісного та обов`язкового виконання умов договорів оренди, має суттєве значення.

З урахуванням наявності заборгованості з орендної плати у грошовій формі, яка не сплачена за 2016 рік своєчасно, та не сплачена за 2017,2018 роки взагалі, а також невиконання відповідачем умов договору в частині проведення оранки та культивації присадибної ділянки позивача, та поставки соломи, суд вважає наявними підстави для висновку про систематичну несплату визначеної Договором орендної плати в частині оранки та культивації земельної ділянки, поставки соломи, та виплати орендної плати в грошовій формі, а тому наявні підстави для розірвання договору оренди, укладеного між сторонами, а також стягнення заборгованості щодо виплати орендної плати.

Щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, відповідач допустив невиконання умов договору в частині своєчасності та повноти виплати орендної плати, відповідно до зазначених норм цивільного законодавства та договору, суд вважає за необхідне стягнути штрафні санкції, виходячи з наступного розрахунку:

За 2016 рік 3% річних становлять:

4791 грн. х 3% : 100% : 365 днів х 349 (кількість днів прострочення) =137,43грн.

За 2017 рік 3% річних становлять:

5662,34грн. х 3% : 100% : 365 днів х 408 (кількість днів прострочення) =189,87грн.

За 2018 рік 3% річних становлять:

5662,34грн. х 3% : 100% : 365 днів х 43 (кількість днів прострочення) =20,01грн.

Всього 3% річних складають 347,31 грн.

Інфляційне збільшення суми боргу розраховується за формулою:

112.54 - добуток щомісячних індексів за період з 31.12.2016 року по 15.12.2017 року

4791 грн. (сума боргу) х 112.54 (сукупний індекс інфляції) : 100% - 4791 грн. =600,79 грн.

108.91- добуток щомісячних індексів за період з 31.12.2017 року по 30.12.2018 року (дата, на яку заявлено вимогу про стягнення інфляційних втрат)

4791 грн. (сума боргу) х 108.91 (сукупний індекс інфляції) : 100% - 4791 грн. =504.48грн.

Всього інфляційні втрати за несвоєчасну сплату орендної плати за 2016 рік та несплату орендної плати за 2017 рік складають 1105,27 грн.

Вимоги про стягнення інфляційних втрат щодо орендної плати за 2018 рік позивачем не заявлялись.

Згідно з абз. 3 Розділу "Відповідальність сторін", орендар несе відповідальність за несвоєчасну сплату орендної плати у вигляді пені у розмірі 0,01 відсотка від суми недоїмки за кожний день прострочення.

За 2016 рік 0,01 пені складає:

4791 грн. :100 х 0,01 х 349 (кількість днів прострочення) =167,21 грн.

За 2017 рік 0,01 пені складає:

5662,34грн. :100 х 0,01 х 408 (кількість днів прострочення) =231,01грн.

За 2018 рік 0,01 пені складає:

5662,34грн. :100 х 0,01 х 43 (кількість днів прострочення) =24,35грн.

Всього розмір пені за несвоєчасну сплату орендної плати складає 422,57 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне.

Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В даному випадку відповідач не погоджуючись з розміром витрат на правничу допомогу, не зазначив та не надав суду доказів не співмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано квитанцію до прибуткового касового ордера №16 від 24 лютого 2020 року на суму 8500 грн., видану адвокатом Ямковим В.Ф., договір про надання правової допомоги від 23.01.2019 року, розрахунок надання послуг адвокатом із детальним викладенням виду та вартості послуг, додаток №1 до Договору про надання правової допомоги від 23.01.2019 року (а.с.117-119).

Крім того, копія договору про надання правничої допомоги від 23.01.2020 року та ордер адвоката знаходиться в матеріалах справи (а.с.27,28-29).

Враховуючи складність справи, кількість судових засідань, кількість і зміст поданих представником позивача процесуальних документів, з урахуванням того, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, суд, з урахуванням вимог співмірності і розумності, вважає за необхідне стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 4000 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем у позові заявлено дві позовні вимоги майнового та немайнового характеру, за кожну з яких сплачено 768,40 грн. судових витрат. Оскільки судом задоволено вимогу немайнового характеру про розірвання договору оренди, в цій частині судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, із заявлених 23408,90 грн. задоволено 13199,83 грн.., що становить 56,39%, отже в цій частині судові витрати слід стягнути у сумі 433,30 грн., що становить 56,39% від сплаченої позивачем суми за вимогами майнового характеру.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 12, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати - задовольнити частково.

Розірвати Договір оренди земельної ділянки площею 5,330 га (кадастровий номер :02:013:0331), з урахуванням змін та доповнень викладених в Додатковій угоді, без номеру та дати, зареєстрованої у Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру 13.07.2009 року за № 04-09-126-03916, укладений 15.03.2005 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю агрофірма «Олімпекс-Агро» (Код ), зареєстрований у Новомосковському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного кадастру 15.03.2005 року за № 04-05-126-01354.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) суму основного боргу по орендній платі 11342,68 грн., а також пеню в сумі 422,57 грн., 3% річних у сумі 347,31 грн., та інфляційні втрати 1105,27 грн., що разом становить 13199 (тринадцять тисяч сто дев`яносто дев`ять) грн., 83 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати понесені на правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1201 (одна тисяча двісті одна) грн., 70 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення.

Суддя О.В.Сорока.