Справа № 523/4450/20
Провадження №4-с/523/62/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2020 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеси скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Буюклі О.О., -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» звернулось до суду з скаргою на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Скарга мотивована тим, що в Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на виконання повторно направлено виконавчий документ Хе 1527/7668/12 виданий 08.08.2012 Суворовським районним судом м. Одеса про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ПАТ «СК «Країна» 29886,11 грн.

14.02.2020 державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання, згідно п. 6, ч. 4, ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку з відсутністю у виконавчому листі реєстраційного номера облікової картки платника податків боржника, керуючись нормами чинного ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якого у виконавчому документі зазначається ідентифікаційний номер боржника, що є вимогою до виконавчого документа(п. 4, ч. 1, ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження»), яка надійшла на адресу стягувана 10.03.2020.

В заяві про відкриття виконавчого провадження був зазначений реєстраційного номера облікової картки платника податків боржника. Також, реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника був відомий державним виконавцям ще з 2015.

Постанова від 14.02.2020 про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання винесена безпідставно і є перешкодою для подальшого виконання рішення суду та підлягає скасуванню. При винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувану по виконавчому документу № 1527/7668/12, державним виконавцем було порушено чинні на даний час норми ч. 1, 5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», не розпочато примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувана, не винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Також, порушено ч. 2 ст. 19, ч. 1 ст. 58, п. 9 ст. 129, 129-1 Конституції України (безпідставно не прийнято виконавчий лист для примусового виконання рішення суду, порушено принцип не зворотності законів та інших нормативно-правових актів в часі) та ст. 18 Цивільно-процесуального кодексу України(порушено принцип обов`язковості судового рішення, що набрало законної сили, для всіх органів державної влади).

Особи, які приймають участь у розгляді скарги до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином, не з`явився про причини неявки суд не повідомили.

Згідно зі статтею 19 Конституції України,органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

У силу статті 18 ЦПК Українисудові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»,сторони виконавчого провадження мають права оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК Українисторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»У виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції Україний ч. 1 ст. 302 ЦК Українине допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Згідно Постанови Верховного суду України від 27 грудня 2018 року по справі № 469/1357/16-ц ( провадження № 61-32698св18) та Постанови Верховного суду України від 19.09.2019 року по справі № 469/1357/16-ц ( провадження № 61- 35493св18), Верховний суд України визначив, що п. З ч. З ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Таким чином, відсутність у виконавчому листі відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортних даних боржника не є підставами для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання.

Нормою ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені до суду, який видав виконавчий документ.

Частиною 3 п. З ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

У відповідності до ст.19 Конституції України та п.2.1 Загальних правил поведінки державного службовця, що затверджені наказом Головного управління державної служби України «Про затвердження Загальних правил поведінки державного службовця», зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом п.п.2.2,2.3,2.10 та 2.11 Загальних правил поведінки державного службовця, що затверджені наказом Головного управління державної служби України «Про затвердження Загальних правил поведінки державного службовця», державний виконавець зобов`язаний своєчасно, сумлінно, неупереджено та в межах своїх повноважень виконувати свої посадові обов`язки.

Частина 1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження», винесене 26.09.2019 року повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області прийнято упереджено та з явним порушенням норм діючого законодавства.

Таким чином встановлено порушення посадовими особами Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), норм: ст.19, ст.58 Конституції України; п.п.2.1, 2.2, 2.3, 2.10 та 2.11 Загальних правил поведінки державного службовця, що затверджені наказом Головного управління державної служби України «Про затвердження Загальних правил поведінки державного службовця»; п.1 ч.1 ст.3, ч.1, ч.1, п.3 ч.3 ст.18, п.2 ч.1 ст.28,ч.1, ч.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Слід також зазначити, що державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідну для проведення виконавчих дій інформацію, у тому числі й конфіденційну, а тому відсутність у виконавчих листах певних даних про особу боржника чи стягувача не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Згідно ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Тому відсутність у виконавчому документі ІПН боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документа стягувачу.

Аналогічна позиція висловлена у Постанові Другої Судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08.04.2020р. по справі №175/3554/14.

Отже, державним виконавцем безпідставно повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.18, 19, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.447, 448, 449, 450, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на дії державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Буюклі О.О. задовольнити.

2. Визнати неправомірною постанову від 14.02.2020 про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання, винесену державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) по виконавчому документу № 1527/7668/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Країна» 29886,11 грн.

3. Скасувати постанову від 14.02.2020 про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання, винесену державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) по виконавчому документу № 1527/7668/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Країна» 29886,11 грн.

4. Зобов`язати Перший Суворовський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрити виконавче провадження та вчинити всі законні дії щодо примусового виконання рішення суду від 17 липня 2012 року по справі № 1527/7668/12.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Повний текст складено та підписано 16.09.2020