КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/6906/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 367/7774/18

16 вересня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Желепи О.В.

- Олійника В.І.

при секретарі - Климчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» адвоката Василевської Олени Вікторівни на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 січня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Оладько С.І., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ТОВ «Київоблгаз Збут» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Київоблгаз Збут» заборгованість за послуги з постачання природного газу за період з 01.10.2015 року по 30.09.2018 року в розмірі 20 000,57 грн., та стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог, зазначало, що з 01.07.2015 року постановою НКРЕКП № 1588 від 21.05.2015 року для ТОВ «Київоблгаз Збут» видано ліцензію на постачання природного газу.

Між позивачем та ОСОБА_1 було укладено публічний договір № постачання природного газу, відповідно до умов якого позивач зобов`язувався відповідачу постачати природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а відповідач зобов`язаний своєчасно оплачувати позивачу вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Відносини між постачальником та побутовими споживачами (населенням) регулюються Правилами та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам. Відповідно до п. 14 розділу ІІІ Правил та розділу ІV Договору № від 01.07.2015 року встановлено, що розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним.

Києво-Святошинський територіальний відділ реалізації «Київоблгаз Збут» виконав поставку природного газу для побутових потреб за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до умов договору.

В порушення умов договору відповідачем не проведена оплата за спожитий природний газ, внаслідок чого за період з 01.10.2015 року по 30.09.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 20 000,57 грн.

Заборгованість за постачання природного газу утворилась станом на 30.09.2018 року на показнику 36026 м. куб., що підтверджується актом про відключення об`єкта № 643 від 31.07.2017 року.

Розрахунковий борг виконано відповідно до цін і тарифів, які встановлені постановами Кабінету Міністрів України, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 14 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ТОВ «Київоблгаз Збут» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове яким задовольнити позов.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначала, що судом не враховані наступні обставини, які мають значення для вирішення справи. Так, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості сформовані за період з 01.10.2015 по 30.09.2018. В період з 01.10.2015 по 29.04.2016 ціна на природний газ для побутових споживачів визначалась відповідно до постанови КМУ від 01.10.2015 № 758, в редакції постанови КМУ від 30.03.2016 № 234. В період з 30.04.2016 по 31.03.2017 ціна на природний газ для побутових споживачів визначалась відповідно до постанови КМУ від 01.10.2015 № 758, в редакції постанови КМУ від 27.04.2016 № 315. В період з 01.04.2017 по 01.11.2018 ціна на природний газ для побутових споживачів визначалась відповідно до постанови КМУ від 22.03.2017 № 187. Таким чином, обставини на які послався суд в оскаржуваному рішенні, у вигляді скасування постанови КМУ від 27.04.2016 № 315, має відношення тільки до частини заборгованості, яка виникла за період з 30.04.2016 по 31.03.2017, та не впливають жодним чином на питання стягнення заборгованості за періоди: 01.10.2015-29.04.2016 та 01.04.2017-30.09.2018.

Вказувала на те, що судом не досліджено, яким саме чином впливає скасування постанови КМУ від 27.04.2016 № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 р. № 758» на виникнення факту відсутності обов`язку сплачувати заборгованість та відповідно можливість здійснення перерахунку за спожитий відповідачем природний газ.

Звертала увагу суду на те, що скасування постанови КМУ від 27.04.2016 № 315 не є підставою для скасування будь-яких нарахувань за означений період, так як послуга з постачання природного газу позивачем відповідачу була здійснена та є оплатною.

У зв`язку з тим, що постанову Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 року № 758», якою в тому числі було змінено ціну природного газу для побутових споживачів, визнано протиправною та не чинною з моменту її прийняття, а саме з 27.04.2016, а у подальшому зміни, які вносились Кабінетом Міністрів України до Положення № 758, не стосувалися ціни природного газу для побутових споживачів, то для визначення ціни природного газу для побутових споживачів необхідно керуватися Положенням ПСО № 758 в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 234 від 30.03.2016.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Київоблгаз Збут» - Кислощук Л.С. підтримала доводи апеляційної скарги та вказала, що 25.05.2020 року Верховним Судом винесено постанову у справі № 826/9665/16 згідно якої, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва. Тому постанова Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 р. № 758» є чинною.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Дементьєв Т.М. повторно в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, представник відповідача надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом залишено без задоволення, та ухвалено розглядати справу за відсутності відповідача та його представника.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до суду доказів щодо розміру заборгованості за надані послуги з газопостачання за період з 01.10.2015 року по 30.09.2018 року із врахуванням рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За умовами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства,а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» та ОСОБА_1 було укладено публічний договір постачання природного газу, відповідно до п. 2.1. умов договору позивач зобов`язується постачати природний газ відповідачу у необхідних для нього об`ємах, а відповідач - зобов`язаний своєчасно оплачувати позивачу вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором ( а.с. 9-10).

ТОВ «Київоблгаз Збут» виконав поставку природного газу для побутових потреб за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до умов договору, що не спростовано відповідачем.

Як зазначає позивач, у відповідача наявна заборгованість за постачання природного газу за період з 01 жовтня 2015 року по 30 вересня 2018 року в розмірі 20 000,57 грн., що підтверджується наданим розрахунком заборгованості ( а.с. 4).

30 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулася то територіального відділу реалізації ТОВ «Київоблгаз Збут» із заявою, в якій просила дозволити сплачувати борг частинами (а.с. 7).

30 січня 2017 року між ТОВ «Київоблгаз Збут» та ОСОБА_1 було укладено договір № 15 про погашення заборгованості побутового споживача за послуги з газопостачання, згідно якого боржник визнає за собою заборгованість за спожиті послуги з газопостачання, яка утворилася у зв`язку з невиконанням боржником своїх обов`язків по оплаті станом на 30.01.2017 року, відповідно до типового договору постачання природного газу побутовим споживачем, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року, який є публічним, в сумі 26 820,35 грн. та зобов`язується їх оплатити. Кредитор надає боржникові розстрочку у погашенні заборгованості, зазначеної у договорі строком на 12 місяців за умови своєчасної сплати боржником поточних платежів за надані послуги з газопостачання на умовах викладених у п.п 1.1, 1.2 цього договору.

Так, факт виконання позивачем своїх зобов`язань за правочином підтверджується наданими доказами, зокрема, публічним договором, розрахунком заборгованості, згідно якого вбачається, що відповідач отримав надані послуги з постачання природного газу.

Також, з вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що при визначенні розміру заборгованості позивачем враховані здійснені відповідачем платежі за використання природного газу в спірний період.

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження позовних вимог, тоді як відповідач не надав суду доказів на спростування наявності заборгованості та її розміру, який визначений позивачем.

При цьому, колегія суддів враховує, що постановою Верховного Суду від 25 червня 2020 року у справі № 826/9665/16 за позовом ОСОБА_2 , Громадської організації «Тарифна мобілізація» до Кабінету Міністрів України за участю третіх осіб: Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», Міністерства економічного розвитку та торгівлі України, про визнання протиправною (незаконною) постанови Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Крім того, колегія суддів наголошує, на тому, що скасування постанови КМУ від 27.04.2016 № 315 не є підставою для відмови у стягненні заборгованості за означений позивачем період, так як постачання газу відповідачу було здійснено, а відтак останній має обов`язок оплатити надання такої послуги.

За таких обставин, суд першої інстанції, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, і, без додержання зазначених норм матеріального та процесуального права, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут», на переконання апеляційного суду, знайшли своє підтвердження, унаслідок чого рішення суду першої інстанціїпідлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» на підставі ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір у розмірі 4 405 ( 1 762 + 2 643 х 150 % ) грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» заборгованість за послуги з постачання природного газу за період з 01.10.2015 р. по 30.09.2018 р. в розмірі 20 000,57 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 405,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2020 року.

Головуючий Судді: