Номер провадження 2/754/4000/20 Справа №754/1516/20
21 вересня 2020 року м. Київ, Деснянський районний суд міста Києва, суддя: Грегуль О.В., секретар судового засідання: Дорошенко В.В., справа № 754/2541/20
Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - позивач
ОСОБА_1 - відповідач
Вимоги позивача: стягнення грошових коштів
Позивач свого представника в судове засідання не направив, зазначивши в позові прохання про розгляд справи за відсутності свого представника і в якому позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач повторно в судове засідання не з`явився і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи відповідач неодноразово повідомлявся належним чином за місце реєстрації.
З урахуванням ст. ст. 128-131, 223, 280-282 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті заочно за відсутності учасників справи.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне.
Між позивачем і відповідачем укладено договір № б/н від 26.03.2014 року, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок для здійснення платежів у кредит, який останній мав погашати.
Відповідно до позовної заяви, розмір встановленого позивачем ліміту по кредиту становить: 9000 грн..
Як вказує позивач, відповідач не виконав належним чином взяті на себе перед банком зобов`язання, щодо погашення кредиту.
Саме станом на 15.12.2019 року, позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість.
Згідно зі ст. ст. 514, 625, 1050 ч. 2, 1054 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
В укладеній між позивачем і відповідачем анкеті-заяві про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, процентна ставка не зазначена та в ній відсутні умови договору про встановлення пені і штрафу.
У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. № 1023-ХІІ).
У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", прийняті 09.04.1985 р. N 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.
Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні між сторонами договору позивач дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. № 1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності, розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Тому, позовні вимоги про стягнення відсотків, пені, штрафу є безпідставними.
Також недоведені доказами є позовні вимоги про видачу відповідачу двічі кредиту на суму: 9000 грн. та позовні вимоги про нарахування на цю суму відсотків згідно ст. 625 (у позові не вказується до якого нормативного акту відноситься ця стаття), а тому в цій частині позовні вимоги також є безпідставними.
Однак, що ж стосується тіло кредиту в сумі: 9000 грн., то ці кошти відповідач отримував та використовував, а тому, зобов`язаний повернути.
Такого правового висновку дотримується і Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року, постановленій у справі № 342/180/17.
Безспірних доказів про повернення кредиту суду не надано.
За таких обставин, позов задовольняється частково.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 263-265, 280-282 ЦПК України,
Позов задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
СУДДЯ: