ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1791/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"05" лютого 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Мицик Ю.С.,
при секретарях Івашків О.В., Пугач Д.С.
представника позивача ОСОБА_1
сторони не з`явилися
представник відповідача 1 не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Комунального підприємства "Бюро державної реєстрації" про визнання правочину нікчемним, скасування рішення державного реєстратора та скасування державної реєстрації,-
ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач 1, ОСОБА_3 ), Комунального підприємства "Бюро державної реєстрації" (далі по тексту - відповідач 2 КП "Бюро державної реєстрації") про визнання правочину нікчемним, скасування рішення державного реєстратора та скасування державної реєстрації.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.02.1997 ОСОБА_2 Головним управлінням забезпечення Київської міської державної адміністрації було видане свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Наразі ОСОБА_2 є громадянином Росії, зареєстрований та мешкає в Хабаровському краї, Російської Федерації. В Україну останній приїзжав один раз на два роки, робив у квартирі ремонт, сплачував комунальні платежі. В 2017 році позивач вирішив продати вказану квартиру, однак переглядаючи оголошення виявив, що належна йому квартира виставлена на продаж. Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно з`ясувалося, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі рішення Петровського районного суду м. Донецька від 16.08.2007 № 2-1977/2007. У вказаному рішенні зазначено, що між сторонами нібито було укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири, який визнано дійсним та визнано за ОСОБА_3 право власності на спірну квартиру. Однак позивач зазначає, що будь-яких договорів з ОСОБА_3 він не укладав та в 2007 році перебував за межами України. Крім того, в Єдиному реєстрі судових рішень, рішення Петровського районного суду м. Донецька від 16.08.2007 № 2-1977/2007 між цими ж сторонами взагалі відсутнє, відтак позивач вважає, що воно є підробленим. Крім того, позивач звертає увагу суд на те, що державний реєстратор прав на нерухоме майно з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданого рішення суду обов`язково використовує відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень за допомогою офіційного веб-порталу Судової влади України. Проте в Єдиному державному реєстрі судових рішень за №2-1977/2007 від 16.08.2007 знаходиться інше рішення Петровського районного суду м. Донецька, ніж те яке надав ОСОБА_3 державному реєстратору, що було розглянуте між іншими сторонами.
Зважаючи на викладене, позивач просить суд визнати договір купівлі - продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що визнаний дійсним рішенням Петровського районного судом м. Донецька №2-1977/2007 від 16.08.2007 нікчемним та скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства «БЮРО ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ» м. Київ Набок Віталія Миколайовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень здійснену о 13:27:32 на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , за власником ОСОБА_3 , підстава виникнення права власності: рішення Петровського районного суду м. Донецька №2-1977/2007 від 16.08.2007.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.06.2018 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 20.08.2018 у вказаній справі відкрито провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2018 вказану справу передано для розгляду судді Мицик Ю.С.
Ухвалою суду від 05.11.2018 вказану справу прийнято до свого провадження суддею Мицик Ю.С. та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 03.04.2019 було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, відзив на позов не надіслали, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило.
У відповідності до п. 2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до копії свідоцтва про право на власності на квартиру від 12.02.1997 ОСОБА_2 був власником квартири АДРЕСА_1 /а.с. 10/.
Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 04.05.2018 квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі рішення Петровського районного суду м. Донецька справа №2-1977/2007, виданого 16.08.2007.
Право власності на квартиру зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.12.2017 державним реєстратором Набок В.В. Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» м. Київ.
Зі змісту копії рішення Петровського районного суду м. Донецька від 16.08.2007, яке було підставою для реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 вбачається, що судом розглядалась справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на квартиру. Між сторонами була досягнута домовленість про покупку квартири АДРЕСА_1 за 5 500,00 грн. ОСОБА_3 передав зазначену суму коштів, а ОСОБА_2 написав відповідну розписку. Так як до цих пір договір купівлі-продажу не посвідчено нотаріально в зв`язку з хворобою відповідача, тому позивач просив визнати договір дійсним та визнати за ним право власності на квартиру. Крім того в рішенні суду зазначено, що відповідач в судовому засіданні погодився із позовом.
В судовому засіданні було оглянуто зазначене рішення суду з повним доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень. Судом було встановлено, що 16.08.2007 Петровським районним судом м. Донецька було постановлено рішення у справі №2-1977/2007 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на квартиру. Предметом даного позову була квартира АДРЕСА_3 .
Отже, вбачається що Петровським районним судом м. Донецька не ухвалювалося рішення від 16.08.2007 за позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на квартиру.
Згідно із частиною першою статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у ст. 335 та ст. 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
За ч.ч. 1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
За ст.ст.81,89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Оскільки в матеріалах справи відсутній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , суд позбавлений можливості надати йому оцінку та вирішити вимогу позову про визнання його нікчемним, а тому позов цій частині задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., з кожного.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 258, 263, 264, 265, 268, 280, 352, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Комунального підприємства "Бюро державної реєстрації" про визнання правочину нікчемним, скасування рішення державного реєстратора та скасування державної реєстрації - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 та Комунального підприємства "Бюро державної реєстрації" на користь ОСОБА_2 в рівних частках судовий збір в розмірі 1409 грн. 60 коп., тобто по 704 грн. 80 коп. з кожного.
В іншій частині вимог позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Дарницьким районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Позивач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 .
Відповідач 1: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 .
Суддя: Ю.С.Мицик