Справа № 761/3111/20
Провадження № 2/761/4133/2020
У Х В А Л А

28 лютого 2020 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Савицький О.А., вивчаючи матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

28.01.2020 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 .

Разом з тим, під час вивчення матеріалів вказаної позовної заяви було встановлено, що вони не відповідають вимогам ст.ст. 48, 175, 177 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, згідно з положеннями ч.1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У позовній заяві зазначено адресу реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 , гуртожиток, що знаходиться в межах Шевченківського району м.Києва, що також підтверджується наданою на запит суд відповіддю з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м.Києві та Київській області. Проте, представник позивача вказує, що відповідач фактично проживає на території Федеративної республіки Німеччина, а сам позивач є громадянином вказаної країни.

Відповідно до ст. 497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

В той же час, у відповідності до ст. 29 ЦПК України, підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Разом з тим, згідно положень ч.ч.1, 2 ст. 3 ЦПК України цивільне судівництво здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Відповідно до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року, яка набрала чинності для України з 26 листопада 2000 року, встановлено спеціальний порядок оформлення та вручення судових та позасудових документів. Так, відповідно до ч.1 ст. 7 зазначеної Конвенції типові умови формуляра, доданого до цієї Конвенції, в усіх випадках обов`язково мають бути складені французькою або англійською мовами. При цьому, вони можуть бути складені офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуючої Держави.

За таких обставин, враховуючи, що в позовній заяві зазначено фактичне місце проживання відповідача: Федеративна Республіка Німеччина, представнику позивача необхідно надати докази на підтвердження того, що відповідач проживає на території вказаної країни, або надати докази фактичного проживання відповідача на території України, оскільки у відповідності до норм статті 29 ЦПК України суду необхідно визначитись з підсудністю справи за участю громадянина України, який проживає на території іншої держави та громадянина іншої держави.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 175, 185, 259-261 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, попередивши, що в разі не усунення вказаних недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: