Єдиний унікальний номер 741/1165/19
Провадження № 2/741/159/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 17 лютого 2020 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Качан О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй на підставі сертифіката серії ЧН № 008897 право на земельну частку (пай) розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП імені Куйбишева. Він (позивач) прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , але нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай).

ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах, яке на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 008897 належало ОСОБА_2 , у порядку спадкування за законом після її смерті.

У судове засідання позивач та його представник адвокат Яцун В.М. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути без його участі та участі позивача.

У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити без участі їх представника.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 за життя набула право на земельну частку (пай) розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Куйбишева, на її ім`я було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 008897, який зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів за № 1289 від 26 січня 2000 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Таким чином, відносини спадкування після смерті ОСОБА_2 регулюються правилами ЦК України.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_2 заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилася, що підтверджується обставинами, викладеними у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1806/02-31 від 17 грудня 2018 року (а.с. 10) та повідомленням державного нотаріального архіву Чернігівської області № 6186 від 20 листопада 2019 року (а.с. 22).

Таким чином, спадкування після смерті ОСОБА_2 здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У судовому засіданні встановлено, що позивач є сином ОСОБА_2 , а тому в силу ст. 1261 ЦК України має право на спадкування після її смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У судовому засіданні встановлено, що на день смерті ОСОБА_2 проживала в АДРЕСА_1 . Разом із нею був зареєстрований та проживав син ОСОБА_1 , що підтверджується копією довідки Носівської міської ради № 14-27/47 від 15 червня 2018 року (а.с. 7).

Таким чином, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , успадкував після її смерті право на земельну частку (пай), яке належало їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 008897.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

У судовому засіданні встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 008897, виданий на ім`я ОСОБА_2 , втрачений, що підтверджується оголошенням у газеті «Носівські вісті» (а.с. 9).

Позивач позбавлений можливості отримати дублікат втраченого сертифікату.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) в зв`язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 008897 втрачений, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1806/02-31 від 17 грудня 2018 року (а.с. 10).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Керуючись ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 200, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право на земельну частку (пай) розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах, яке на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 008897 належало ОСОБА_2 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв