Провадження № 2/235/239/20
Справа № 235/8013/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря Овчаренко В.В.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі -АТ КБ ПриватБанк) звернулось до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.01.2012 року ОСОБА_1 уклала кредитний договір № б/н з АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якого отримала кредит у розмірі 7 100,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

В порушення вимог ст.ст.526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість станом на 30 вересня 2019 року в сумі 387 511,19 грн, з яких: 6 290,41 грн - заборгованість за кредитом, 380 220,78 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 000 грн заборгованість за пенею.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29.05.2015 року з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» стягнута заборгованість у сумі 13 133,77 грн, з яких 6 290,41 грн - заборгованість за кредитом, 4 941,75 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 800,00 грн заборгованість по комісії та пені за користування кредитом; 500,00 грн штраф (фіксована частина), 601,61 грн штраф (процентна складова). Тобто різниця становить 375 479,03 грн (387 511,19 грн 13 133,77 грн).

Однак законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом.

Таким чином, позивач просив стягнути з відповідача кредит в сумі 115 454,41 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 31.03.2019р. по 30.09.2019р.

Відповідач у встановлений судом строк надала відзив на позов, в якому зазначила що відповідно до рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29.05.2015р. по справі № 235/3234/15-ц з неї на користь позивача було стягнуто 13 133,77 грн, в тому числі 6 290,41 грн - заборгованість за кредитом, 4941,75 грн - заборгованість за процентами, 800 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн - штраф (фіксована частина), 601,61 грн - штраф (процента складова). Як вбачається з тексту рішення суду вона не була присутньою в судовому засіданні, рішення було ухвалено в заочному порядку.

Відповідно до довідки з її місця роботи № 4 від 20.01.2020p., наданої КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» м. Покровськ Донецької області, на підставі виконавчого листа, виданого 09.06.2015р. по справі № 235/3234/15-ц з лютого 2016р. по жовтень 2018р. із її заробітної плати було стягнено борг на користь AT КБ «Приватбанк» у розмірі 15 610,77 грн (з урахуванням судових витрат, виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій).

Тобто станом на 01.11.2018р. її борг перед позивачем на тілом кредиту 6 290,41 грн було нею повністю погашено, відповідно при відсутності заборгованості за кредитом, починаючи з 01.11.2018р. у позивача відсутні будь-які правові підстави для нарахування процентів.

В той же час, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (№ 4 в додатках до позовної заяви), присуджені з неї рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29.05.2015р. по справі № 235/3234/15-ц суми були спрямовані позивачем не за цільовим призначенням, визначеним в рішенні суду, а самостійно, всупереч рішенню суду, повністю направлялись на погашення процентів та штрафних санкцій. В результаті цього, як вбачається з розрахунку, тіло кредиту виявилося непогашеним, хоча рішення суду від 29.05.2015р. по справі № 235/3234/15-ц виконано нею в повному обсязі. Як вбачається з розрахунку, останній платіж на виконання рішення суду від 29.05.2015р. в сумі 644,53 грн було утримано з неї 31.10.2018р.

Тобто, позивач порушив порядок погашення заборгованості, встановлений рішенням суду від 29.05.2015р. по справі № 235/3234/15-ц, в результаті чого відповідно до його облікових даних за нею до сих пір обліковується заборгованість за кредитом в сумі 6 290,41 грн, незважаючи на те, що ця заборгованість погашена нею станом на 01.11.2018р.

Вважала, що оскільки кредит нею погашено, то позивач нараховує проценти незаконно.

Позивач в своїй позовній заяві зазначив, що 18 січня 2012 року між ним та нею укладено договір б/н шляхом підписання нею анкети-заяви.

На її думку, підписана нею анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua (далі - Умови і Правила), складає договір.

До позовної заяви банк додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (ресурс: архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/).

При цьому, відсутні жодні підтвердження, що саме цей Витяг з Умов та Правил вона зрозуміла та ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження N 6-16цс15).

У її заяві-анкеті від 18 січня 2012 року процентна ставка за користування кредитом не зазначена. Доданий банком до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (ресурс: архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/) нею не підписаний, і вона його не визнає. Вважає, що між нею та позивачем не досягнута письмова домовленість про сплату процентів за користування кредитом, не визначено їх розмір, порядок нарахування та оплати.

За таких обставин та без наданих позивачем підтверджень про конкретні запропоновані їй Умови та Правила банківських послуг, відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов та Правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з нею кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Тому вимоги банку в частині стягнення з неї процентів за користування кредитом вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного просила в позові відмовити.

Позивач про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, його представник в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за відсутності його представника, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення.

Відповідач та її представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, надали клопотання, в яких просили справу розглянути за їх відсутності, проти позовних вимог заперечили.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в позові необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин.

18.01.2012 року ОСОБА_1 уклала кредитний договір № б/н з АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якого отримала кредит у розмірі 7100,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29.05.2015 року з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» стягнута заборгованість у сумі 13 133,77 грн, з яких 6 290,41 грн - заборгованість за кредитом; 4 941,75 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 800,00 грн заборгованість по комісії та пені за користування кредитом, 500,00 грн штраф (фіксована частина), 601,61 грн штраф (процентна складова).

Відповідно до довідки КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» м. Покровськ Донецької області № 4 від 20.01.2020p., на підставі постанови ВП № 49773416 від 05.02.2016 р. з лютого 2016 року по жовтень 2018 року із заробітної плати ОСОБА_1 було стягнено борг на користь AT КБ «Приватбанк» у розмірі 15 610,77 грн, виконавчий збір 1 337,74 грн, витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 50 грн (а.с.61).

До позовної заяви банк додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (ресурс: архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/)

При цьому, відсутні жодні підтвердження, що саме цей Витяг з Умов та Правил ОСОБА_1 зрозуміла та ознайомилася і погодилася з ним, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

У заяві-анкеті ОСОБА_1 від 18 січня 2012 року процентна ставка за користування кредитом не зазначена. Доданий банком до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (ресурс: архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/) відповідачем не підписаний. Тобто, між відповідачем та позивачем не досягнута письмова домовленість про сплату процентів за користування кредитом, не визначено їх розмір, порядок нарахування та оплати.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка висловлена в постанові від 03.07.2019 р. по справі N 342/180/17, Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на caйтi: https://privatbank.ua/terms/, які не визнаються відповідачем та не містять її підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

На думку Верховного Суду, надані банком Умови та Правила надання банківських послуг банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору

За змістом ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту переділ грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03.07.2019 р. по справі N 342/180/17) вважає, що неможливо застосувати до правовідносин, які є повністю тотожними правовідносинам з позивачем, правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим AT КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення банку до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих позивачем підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов та Правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Тому вимоги банку в частині стягнення з позивача процентів за користування кредиту є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 633, 638, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.81, 141, ч.4 ст. 206, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Г.В. Назаренко