Справа № 953/8967/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2020 року Київський районний суд м . Харкова в складі:
головуючого-судді - Шаренко С.Л.,
за участю секретаря - Мельник В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, -
05.06.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 6 000,00 грн., щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення сином повноліття, а також аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі 3000 грн.
В обґрунтування позову зазначила, що 18.09.2015 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, про що було зроблено запис в книзі реєстрації актів про одруження № НОМЕР_1 . Від шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 .
Фактичні шлюбні відносини між сторонами припиненні, та з того часу позивачка самостійно утримує дитину, яка проживає разом з нею. Відповідач, ОСОБА_2 працює сам на себе, та не дивлячись на це сина не утримує, не дивлячись на те, що їх син постійно потребує медичної допомоги, оскільки він має діагноз затримка розвитку. Сама позивач перебуває у декретній відпустці, тому їй важко самостійно утримувати їхнього сина, тому вона звертається до суду з дійсним позовом.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, а також просила долучити до матеріалів справи виписку стосовно стану здоров`я сина та виписку та чеки про сплату за заняття.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, через канцелярію суду надав заяву в якій просив справу розглянути за його відсутністю та зазначив про те, що позов визнає частково, лише щодо сплати на користь позивачки аліментів на утримання їхнього сина в розмірі 1500 грн., в іншій частині позовних вимог просив відмовити. Також просив долучити до матеріалів справи виписку по картці від 25.08.2020 по кредитній картці, копії дублікатів квитанцій про те, що він у період з 04.20 по 07.2020 надав відповідачці матеріальну допомогу у добровільному поряду, та копію цитологічного дослідження від 09.06.20.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, виходячи з наступного.
Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що сторони з вересня 2015 перебувають у шлюбі.
Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 7).
Дитина мешкає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні.
Крім того встановлено, що ОСОБА_3 , взятий на облік лікаря невролога дитячого з діагнозом: функціональний розлад біліарного тракту. Також дитина була обстежена в комунальному некомерційному підприємстві «Міська дитяча лікарня №5» Харківської міської ради та встановлено діагноз : наслідки перинатального ураження ЦНС, синдром нервової збудливості, зазначене підтверджується довідкою комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №7» Харківської міської ради № 564 від 19.06.2020. (а.с. 18)
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При встановленні розміру аліментів, суд керується вимогами ст. 182 СК України та роз`ясненнями, які містяться в п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та вирішуючи питання щодо розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно зі ст. 183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.
Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї Постанови від 15.05.2006 № 3 роз`яснив судам, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.
Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.
При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України).
Згідно зі ст. 184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і оплата праці (грошове забезпечення), з якої відраховують аліменти.
Обов`язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію без додаткового судового рішення, керуючись при цьому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року за № 1078, з наступними змінами та доповненнями.
Положенням ст. 191 СК України визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, наявність на праві власності, володіння та / або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна.
Отже, суд, враховуючи відсутність даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дітей, прийшов до висновку про існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати свою дитину.
При визначенні розміру аліментів на дитину у твердій грошовій сумі суд враховує, що відповідач є здоровою, працездатною особою, інших осіб на своєму утриманні не має, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини.
Доказів зворотного відповідач суду не надав. Долучені відповідачем до матеріалів справи виписка по картці від 25.08.2020, яка свідчить про кредитну заборгованість відповідача, не може бути доказом його матеріального становища та доказів, що його хвора матір перебуває на повному його утриманні суду також не надано.
Разом з тим, згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч. ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Проте, враховуючи, що позивачем не доведено та не долучено до матеріалів справи доказів підтвердження доходу відповідача, клопотання про витребування зазначеної інформації заявлено не було, а суд враховуючи ч. 7 ст. 81 ЦПК України не має права збирати докази щодо предмета спору з власної ініціативи, тому суд визначає розмір аліментів виходячи зі ст. 7 ЗУ ««Про Державний бюджет України на 2020 рік».
З огляду на викладене, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд частково задовольняє позовні вимоги та визначає розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 05 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону.
Доказів існування умов, що відповідач може надавати матеріальну допомогу заявленому у позові розмірі, матеріали справи не містять.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Крім того, у відповідності до ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини.
При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім`ї.
Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.
Позивач зазначила, що відповідач є працездатним, інших осіб на триманні не має. Відповідачем вказані обставини спростовані не були.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на утримання відповідача аліменти у розмірі 1500,00 грн.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст. ст. 7, 13, 141, 265, 280 ЦПК України, ст. ст. 180-184, 191 СК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання непоновлітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2 000,00 (дві тисячі ) грн., щомісяця, починаючи з 05.06.2020 року до досягнення дитиною повноліття.
Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.
Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 в межах суми 2 000,00 (дві тисячі) грн., за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) на її утримання в розмірі 1500,00 грн. до досягнення дитиною трьох років.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя С.Л. Шаренко