Житомирський апеляційний суд
Справа №278/325/20 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 70 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Житомирського районного суду Житомирської області, ухвалене 15 травня 2020 року суддею Дубовік О.М. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 25 травня 2020 року,

у справі № 278/325/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 подала в суд позовну заяву до ОСОБА_3 , у якій просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 15000 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зі щорічною індексацією відповідно до закону, до досягнення дітьми повноліття, починаючи із дня подання цієї заяви. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є засновником та керівником підприємств, власником рухомого та нерухомого майна, забезпечений житлом, отримує високі неофіційні доходи, інших дітей на утриманні не має. За вірою сповідання відповідач обізнаний, що саме він, як батько, несе відповідальність за всі матеріальні витрати, пов`язані з вихованням та навчанням дітей. Останній добровільно надає їй матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі 25000 грн. Проте така допомога є недостатньою з огляду на наведені нею витрати: на харчування, засоби гігієни, поточне та систематичне лікування, комунальні платежі, одяг, книжки та канцелярію, оплату гуртків, мобільного зв`язку, інтернету, охорони, пального (на підвоз дітей з дому до школи та зі шкоди додому), на утримання будинку, екскурсії, дозвілля.

Заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 15 травня 2020 року частково задоволено позов ОСОБА_1 . Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 5000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 травня 2020 року до повноліття ОСОБА_6 . Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 5000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 травня 2020 року до повноліття ОСОБА_7 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення, ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Крім доводів, викладених у позовній заяві вказала, що суд залишив без уваги надані нею докази на підтвердження можливості відповідача здійснювати матеріальне утримання дітей у визначеній нею сумі. Вважає, що оскільки відповідач не подав заперечень проти заявленого нею позову, то погодився із заявленою нею сумою аліментів. Також, на її думку, суд помилково не врахував її витрати на утримання будинку, пальне, мобільний зв`язок, інтернет, охорону тощо, оскільки такі витрати пов`язані з дітьми і є витратами по їх утриманню. Вказала, що відповідач добровільно платив щомісячно на дітей 25000 грн, а суд, зменшивши суму розміру аліментів, поставив її, як матір дітей, у скрутне становище та обмежив дітей у якісному лікуванні, навчанні, харчуванні, позбавив їх звичного способу життя. Окрім того, вважає, що суд неправильно визначив дату, з якої присуджуються аліменти, не врахував її вимог про індексацію аліментів, не вказав їй, яким чином подавати апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).

Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8, 9).

Заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 21 листопада 2018 року шлюб сторін розірвано (а.с. 10, 11).

Діти проживають разом з матір`ю, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 08 січня 2020 року № 36 (а.с. 12).

Згідно консультативного висновку спеціаліста від 08 січня 2020 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 рекомендовано носити постійно окуляри та проходити лікування (а.с. 33, 35).

Відповідач згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3583 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:001:0145, земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:001:0144, та житлового будинку площею 63,1 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 63-64).

На ім`я відповідача у АТ КБ ПРИВАТБАНК відкриті депозитні рахунки із загальним залишком 269,91 грн, а також картки із загальним залишком 840,42 грн, 17,22 USD та 13,53 EUR (а.с. 153).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей по 5000 грн щомісячно до досягнення ними повноліття, суд першої інстанції, врахувавши стан здоров`я дітей, матеріальне становище платника аліментів, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи, дійшов висновку, що визначений розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Такий висновок суду є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Посилання позивачки на надання відповідачем у добровільному порядку аліментів на обох дітей у розмірі 25000 грн, тобто у розмірі більшому, ніж стягнуто судом, обмеження рішенням суду дітей у якісному лікуванні, навчанні, харчуванні, позбавлення їх звичного способу життя на правильність висновків суду не впливає.

Належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження можливості сплати відповідачем аліментів у визначеному в позові розмірі та обґрунтованості такого розміру позивачка суду не надала.

Надані нею відеозаписи, аудіозаписи, фото електронної переписки не є належними, допустимими доказами у справі в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, а витребувана судом виписка з рахунків відповідача не може підтверджувати його дійсні доходи.

Окрім того, розмір аліментів, встановлений судом, значно перевищує мінімальний гарантований та рекомендований розмір аліментів та є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Надані позивачкою докази не підтверджують обґрунтованість заявленого нею розміру аліментів, який має відповідати дійсним потребам кожної дитини. Тому, при визначенні розміру аліментів суд правильно не врахував витрати позивачки на утримання будинку, пальне, мобільний зв`язок, інтернет, охорону тощо, оскільки такі витрати не є необхідними витратами на утримання дітей.

Також, обов`язок по утриманню дитини є особистим, індивідуальним. Відповідно до вимог закону позивачка нарівні з платником аліментів зобов`язана утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Встановлений судом розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей та не порушуватиме правила щодо дотримання рівності батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей, підстав для відступу від якого не встановлено і не доведено.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач фактично визнав позов не узгоджуються з нормами цивільного процесуального законодавства, а не подання ним відзиву на позовну заяву не підтверджує таких обставин.

Окрім того, витрати викликані хворобою дитини, розвитком здібностей дітей, можуть бути стягнуті з відповідача в порядку ст. 185 СК України.

Отже доводи апеляційної скарги щодо незгоди з встановленим судом розміром аліментів є безпідставними.

Також не має необхідності додатково зазначати у рішенні суду про індексацію розміру аліментів, оскільки це визначено чинним законодавством.

Разом з тим, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом норм матеріального права в частині встановлення судом часу, з якого присуджуються аліменти.

Так, за змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Іншого законодавець не визначив, а тому посилання суду на добровільну сплату аліментів під час перебування справи в суді і визначення іншої дати присудження аліментів є помилковим. Такі обставини мають враховуватись під час виконання рішення суду.

Тому рішення суду слід змінити, зазначивши дату, з якої присуджуються аліменти на дітей, - «04 лютого 2020 року» замість «01 травня 2020 року».

У іншій частині рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 15 травня 2020 року змінити, зазначивши дату, з якої присуджуються аліменти на дітей, - «04 лютого 2020 року» замість «01 травня 2020 року».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 17 вересня 2020 року.