Провадження №2/447/159/20
Справа №447/2550/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

09.09.2020 м. Миколаїв

Львівська область

Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді Павліва В.Р.,

за участю секретаря судового засідання Волківської-Любінської Н.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тростянецької сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Львівської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення Тростянецької сільської ради №2412 від 20.12.2018 та скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №3124101 від 15.04.2019, -

представник позивача - ОСОБА_5 ,

представник відповідача - ОСОБА_6 .

Процесуальні дії у справі.

Провадження у справі відкрито судом 21.11.2019 на підставі позову ОСОБА_1 .

Ухвалою від 15.01.2020 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні 11.02.2020 року до участі у справі як третю особу залучено ОСОБА_4 .

Позивач просить (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) визнати незаконним та скасувати рішення Тростянецької сільської ради №2412 від 20.12.2018, скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 №3124101 від 15.04.2019р. на земельну ділянку площею 0,3852 КН :02:005:0086.

В обгрунтування позову покликається на наступні обставини.

Позивачка є співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 . За даним господарством ( АДРЕСА_1 ) згідно погосподарського обліку рахуються земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,25 га - для ведення особистого селянського господарства. Вважає, що має право на приватизацію 1/2 частини земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та на частину ділянки для ведення особистого селянського господарства.

В 2019 році позивачка вирішила скористатися правом на приватизацію земельних ділянок в селі Поляна, якими фактично користується. Однак не може скористатися правом на приватизацію 1/2 земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та приватизацію городу (частини ділянки для ведення особистого селянського господарства), оскільки ділянка площею 0,3852 га вже приватизована одноосібно сестрою - ОСОБА_2 . При цьому земельна ділянка площею 0,3852 га КН :02:005:0086 з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства сформована за рахунок земель, призначених для обслуговування житлового будинку.

Вважає, що рішення Тростянецької сільської ради №2412 від 20.12.2018р. прийняте з порушенням норм земельного законодавства, не враховано право на приватизацію земельних ділянок іншими членами сім`ї, при затвердженні проекту землеустрою не досліджено питання погодження меж земельної ділянки Позивачкою як суміжним землекористувачем. Зазначає, що рішення Тростянецької сільської ради №2412 від 20 грудня 2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу її у власність ОСОБА_2 » є протиправним, оскільки таким рішенням затверджено проект землеустрою, який розроблено з порушенням норм земельного законодавства (відсутнє погодження суміжних землекористувачів, ділянка для особистого селянського господарства сформована за рахунок земель житлової та громадської забудови без зміни цільового призначення, сформована за рахунок земель, що перебувають в користуванні інших осіб).

Відповідач 1 - ОСОБА_2 проти позову заперечила, подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що, оскільки ОСОБА_7 за життя права власності на житловий будинок та земельну ділянки не оформив, до неї в момент оформлення права власності на житловий будинок жодних прав на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства не перейшло. Дані землі залишалися в комунальній власності, а тому Тростянецька сільська рада мала право розпоряджатися ними на власний розсуд. Розмір земельної ділянки для обслуговування житлового будинку в договорі дарування від 09.12.2008 не вказано, а тому до Позивачки не перейшло право на користування земельною ділянкою в розмірі 0,125 га.

Представник Відповідача 2 - Тростянецької сільської ради 15.01.2020 в усних поясненнях позов визнала, зазначила, що при прийнятті рішення Тростянецької сільської ради №2412 від 20 грудня 2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу її у власність ОСОБА_2 » інформацію про фактичних користувачів ділянок не досліджували, відомості з погосподарського обліку не враховували. В судовому засіданні 11.02.2020 представник Тростянецької сільської ради подав відзив на позовну заяву, в якому Тростянецька сільська рада в задоволенні позову просить відмовити та вказує, що при розгляді землевпорядної документації в сільської ради були відсутні відомості з погосподарських книг, які саме ділянки, якою площею та з яким цільовим призначенням числяться за адресою АДРЕСА_1 . На момент прийняття оскаржуваного рішення землевпорядна документація не містила жодного документу, який би визначав розмір земельної ділянки, необхідний для обслуговування житлового будинку. А тому підстав для відмови в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в сільської ради не було.

Треті особи - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надали пояснення, в яких позов підтримують в повному обсязі, зазначають, що також мають право на приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, оскільки користувалися земельною ділянкою, сплачували податок за землю.

03.03.2020 до суду від представника позивачки надійшло клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Судові засідання у справі відкладалися за клопотанням ОСОБА_2 в зв`язку з її неявкою та неявкою її представника через запровадження карантинних заходів в зв`язку з поширенням коронавірусної інфекції.

У судовому засіданні представниця позивачки підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 підтримав позицію, викладену у письмовому відзиві та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача - Тростянецької сільської ради Тростянецької ОТГ в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника.

Суд встановив.

В АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок разом з господарськими будівлями. Співвласниками даного будинку з 2008 року по 1/2 є: ОСОБА_2 (Відповідач 1) та Позивачка - ОСОБА_1 . Даний будинок та земельна ділянка площею 0,50 га належали ОСОБА_8 (дідо Позивачки та Відповідачки). За даним господарством з 1991 року згідно даних погосподарського обліку рахувалася земельна ділянка загальною площею 0,50 га. Вказане (площа земельної ділянки) підтверджується рішенням виконавчого комітету Красівської сільської ради народних депутатів від 29 грудня 1994, а також записами в погосподарській книзі села Поляна (1991-1995 роки). За життя ОСОБА_8 право власності на земельні ділянки не оформив.

Після смерті ОСОБА_8 будинком та земельною ділянкою користувалися спільно усі члени сім`я: мати ОСОБА_3 , батько - ОСОБА_4 , та діти - ОСОБА_2 - ОСОБА_1 . Головою домогосподарства була мати - ОСОБА_3 , що підтверджується записами в погосподарських книгах села Поляна (1991-1995 роки, 1996-2000 роки, 2001-2005 роки). ОСОБА_3 сплачувала податок за землю, що підтверджується квитанціями.

Дані факти не заперечують учасники процесу.

В 2006 році ОСОБА_2 оформила право власності на будинок на підставі рішення виконкому Красівської сільської ради №6 від 30.01.2006 року.

В 2008 році ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1 1/2 частини житлового будинку в АДРЕСА_1 . Договір дарування від 09.12.2008 року посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Львівської області Алєксєєвою Г.М. Право власності на 1/2 частини будинку зареєстровано в Реєстрі права власності на нерухоме майно (витяг №21325136 від 18.12.2008).

Відповідно до витягів з погосподарських книг с.Поляна, за даним господарством ( АДРЕСА_1 ) рахуються земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,25 га - для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Тростянецької сільської ради №2412 від 20 грудня 2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу її у власність ОСОБА_2 » затверджено проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передано у власність ОСОБА_2 земельна ділянка площею 0,3852 га КН :02:005:0086.

До матеріалів справи долучено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки 0,3852 га для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 , з якого вбачається, що земельна ділянка площею 0,3852 га КН :02:005:0086 сформована частково за рахунок земель, призначених для обслуговування житлового будинку. Внаслідок приватизації земельної ділянки ОСОБА_9 , площа ділянки для обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 зменшилася. Належних та допустимих доказів того, що для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 визначений інший розмір ділянки, аніж той, що вказаний в погосподарському обліку (0,25 га) учасниками процесу не надано. Межі земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування житлового будинку, та безпосередньо межує із спірною ділянкою площею 0,3852 га КН :02:005:0086 Позивачкою не погоджувалися.

Позивачка не погоджується із рішенням Тростянецької сільської ради №2412 від 20.12.2018р., та оскаржує право власності Відповідачки ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку площею 0,3852 га КН :02:005:0086.

Оцінка суду.

У відповідності до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст з поміж іншого належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. (частина перша статті 116 ЗК України).

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується у порядку, встановленому статтею 186 ЗК України.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи, приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (частина шоста статті 123 ЗК України).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництв.

Отже на орган місцевого самоврядування при прийнятті рішень щодо розпорядження землями комунальної власності покладено обов`язок перевірити відповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Всупереч даній вимозі Тростянецька сільська рада не перевірила, чи не суперечить місце розташування земельної ділянки площею 0,3852 га генеральному плану населеного пункту та іншої містобудівної документації, не перевірила інформації про наявність інших землекористувачів ділянки, не перевірила цільове призначення земельної ділянки, що відведена для особистого селянського господарства. Що призвело до відведення під особисте селянське господарство земель, призначених для обслуговування житлового будинку (зі зміною цільового призначення ділянки, без вилучення у фактичних землекористувачів). В той же час, Тростянецька сільська рада, здійснюючи погосподарський облік домоволодінь, володіла інформацією про площі землі, що обліковуюються за даним домоволодінням, а також про фактичних користувачів ділянок. Однак не врахувала даної інформації при прийнятті оскаржуваного рішення.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (стаття 319 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 377 ЦК України (у редакції на час виникнення у позивача права власності на 1/2 частини будинку) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Відповідно до частини першої статті 120 ЗК України (у редакції на час виникнення у позивача права власності на 1/2 частину будинку) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Суд зазначає, оскільки позивач набув право власності на 1/2 частини будинку, то відповідно до статті 377 ЦК України, статті 120 ЗК України у відповідній редакції, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти у попереднього власника без зміни її цільового призначення. Перехід права користування земельною ділянкою відбувається одночасно з переходом права на об`єкт нерухомості, що відповідає принципу «superficies solo cedit» - збудоване на землі слідує за нею.

Отже, набуття права власності на житловий будинок або його частину, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти у попереднього власника, а набувача права власності на нерухомість переходить право власності, право користування на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Судом встановлено, що для обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 , погосподарським обліком визначена ділянка площею 0,25 га. Отже відповідно до ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України (в редакції на момент набуття права власності на будинок) до Позивачки перейшло право користування 1/2 земельної ділянки необхідної для обслуговування житлового будинку. Інший розмір ділянки, який би був достатнім для обслуговування житлового будинку, не обгрунтований жодними доказами.

Суд не погоджується з доводами представника Відповідача 1, що Позивач не є користувачем ділянки для обслуговування житлового будинку, оскільки в Позивача відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку. В силі принципу цілісності правового режиму земельної ділянки та нерухомого майна, розміщеного на ній, Позивачка з моменту набуття права власності на 1/2 частину житлового будинку стала фактичним користувачем земельної ділянки для обслуговування цього будинку, а отже є суміжним користувачем спірної ділянки.

За змістом пункту 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем

у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками (користувачами) є необхідним при виділенні земельної ділянки у власність і забезпечує уникнення технічних помилок та порушення прав землекористувачів.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування.

Відповідно до частин першої, другої статті 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Проєкти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому ЗК України (частина друга статті 50 Закону України «Про землеустрій»).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц, провадження № 61-19526сво18, забезпечуючи єдність судової практики, зазначив, що непогодження і непідписання суміжним власником (користувачем) меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для відмови місцевої ради у затвердженні технічної документації за умови правомірних дій ради та кожного із суміжних землекористувачів, оскільки погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки.

Разом з тим, у даному випадку непогодження меж земельної ділянки призвело до порушення прав і законних інтересів Позивача. Оскільки відсутність погодження межі ділянки призвело до зменшення площі ділянки для обслуговування жилового будинку, співвласником якого є Позивачка.

Відповідно до статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

За таких обставин, способом захисту порушеного права позивача є скасування запису в Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно про права власності ОСОБА_2 №3124101 від 15.04.2019р. на земельну ділянку площею 0,3852 КН :02:005:0086.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів в рівних частках підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір в розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 00 коп. та витрати, пов`язані із правничою допомогою адвоката в сумі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 №3124101 від 15.04.2019 на земельну ділянку площею 0,3852 КН :02:005:0086.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тростянецької сільської ради №2412 від 20.12.2018 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та передачу її у власність ОСОБА_2 "

Стягнути солідарно із ОСОБА_2 , Тростянецької сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Львівської області витрати, пов`язані із правничою допомогою адвоката в сумі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2 , Тростянецької сільської ради Тростянецької об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Львівської області в користь ОСОБА_1 судовий збір по справі в розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 1 - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач 2 - Тростянецька сільська рада Тростянецької об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Львівської області, місцезнаходження: вул. Зелена, 2, с. Тростянець, Миколаївський район, Львівська область, .

Повний текст рішення складено 17.09.2020.

Суддя Павлів В. Р.