ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року

м.Суми

Справа №591/2166/20

Номер провадження 22-ц/816/1934/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Ткачук С. С. , Хвостика С. Г.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 липня 2020 року в складі судді Клименко А.Я., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 23 липня 2020 року,

в с т а н о в и в:

13 квітня 2020 року ОСОБА_1 , через представника - адвоката Кузнєцова А.С., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ТДВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги мотивувала тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини ОСОБА_2 03 червня 2019 року о 12-40 год. в м. Суми на перехресті вул. Харківська та вул. СКД, який керував автомобілем Skoda Octavia A7 н.з. НОМЕР_1 було пошкоджено належний їй автомобіль Fiat Doblo, н.з. НОМЕР_2 , чим завдано майнової та моральної шкоди.

ТДВ СК «Альфа-Гарант», яким була забезпечена цивільно-правова відповідальність власника Skoda Octavia A7 н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП за полісом № AM/9908998, виплатило їй 56306 грн 56 коп страхового відшкодування, з розміром якого вона не згодна. Вказувала, що внаслідок ДТП її автомобіль Fiat Doblo, н.з. НОМЕР_2 було знищено і в стані, що залишився після ДТП, продано за 37000 грн. Згідно з висновком старшого судового експерта Строкаліса Г.М. Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса від 17 липня 2019 року №1196, ринкова вартість легкового автомобіля марки Fiat Doblo, н.з. НОМЕР_2 без врахування пошкоджень після ДТП, станом на 03 червня 2019 року складає 129170 грн, вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 146245 грн 51 коп.

Враховуючи розмір ліміту страхового відшкодування - 100000 грн, вважає, що страховик має їй виплатити 129170,00 - 37000,00 - 500 (франшиза) = 91670,00 грн, а тому просила стягнути на свою користь з ТДВ СК «Альфа-Гарант» різницю між цією сумою та вже здійсненою виплатою - 35363,44 грн (91670,00 грн-56306,56 грн), а також 2685 грн 08 коп - пені за прострочення виплати страхового відшкодування.

Із власника автомобіля Skoda Octavia A7 н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 просила стягнути 500 грн - майнової шкоди (розмір франшизи) та 20000 грн - моральної шкоди;

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 17 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 38048 грн 52 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 грн в рахунок відшкодування франшизи та 8000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 1550,80 грн в рахунок відшкодування судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1550,80 грн в рахунок відшкодування судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено у зв`язку з необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ТДВ СК «Альфа-Гарант», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що справа розглянута судом однобічно, в основу рішення покладено тільки докази, надані позивачем і не враховані доводи страхової компанії, зокрема, безпідставно визнано неналежним доказом сертифікат аварійного комісара ОСОБА_3 та зазначено судом, що ним не було взято до уваги інформацію про продаж автомобіля. Вказує, що судом не враховано факт продажу транспортного засобу - 22 серпня 2019 року, тобто більше ніж через місяць після складання аварійних сертифікатів - 05 липня 2019 року та виплати страхового відшкодування - 26 липня 2019 року.

Зазначає, що у заяві про страхове відшкодування позивач підтвердила свою згоду із способом визначення розміру страхового відшкодування страховиком, а виплата страхового відшкодування ТДВ СК «Альфа-Гарант» відбулася в порядку та в строки, визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Доводить, що договір купівлі-продажу автомобіля, на який посилається позивач, як на доказ визначення ціни автомобіля Fiat Doblo, н.з. НОМЕР_2 , в пошкодженому стані - 37000 грн, не є належним доказом оцінки цього майна, оскільки така оцінка повинна проводитися у порядку Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а ціна за договором визначена на власний розсуд.

Рішення суду в частині позовних вимог до ОСОБА_2 не оскаржується, тому на підставі ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Кузнєцов А.С., просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, як законне та обґрунтоване. Вказує, що аварійний сертифікат, на який посилається відповідач в апеляційній скарзі, не є належним доказом у справі, складений особою, яка не має кваліфікації судового експерта та по фотокартках, без проведення огляду автомобіля.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102 х 100 = 210200 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 червня 2019 року о 12-40 год. в м. Суми на перехресті вул. Харківська та вул. СКД ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Skoda Octavia А7, н.з. НОМЕР_1 , порушив п. 16.6 ПДР України та допустив зіткнення з автомобілем Fiat Doblo, н.з. НОМЕР_2 , належним ОСОБА_1 , автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

За вчинення вказаного правопорушення постановою Зарічного районного суду м. Суми від 12 червня 2019 року ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн (а.с. 5).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 24 квітня 2012 року, ОСОБА_1 на час ДТП була власником транспортного засобу Fiat Doblo 1.3D, колір білий, н.з. НОМЕР_2 (а.с. 6 зв.).

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 31 січня 2019 року № АМ/9908998, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на випадок заподіяння шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу - Skoda Octavia A7 н.з. НОМЕР_1 , була строком на 1 рік застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант»; ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану життю та здоров`ю на одного потерпілого визначено у розмірі до 200000 грн, за шкоду, завдану майну потерпілих - у розмірі 100000 грн, а розмір франшизи встановлено у 500 грн (а.с. 56).

05 червня 2019 року до ТДВ СК «Альфа-Гарант» було подане повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування, в якій ОСОБА_1 вказала, що погоджується із способом та розміром збитку, розрахованим страховиком (а.с. 57-58, 59).

27 червня 2019 року страховим комісаром ОСОБА_3 був складений Аварійний сертифікат № 98-D/56/3 про оцінку вартості транспортного засобу в пошкодженому стані Fiat Doblo (державний номер НОМЕР_2 ) та зроблено висновок, що ринкова вартість цього пошкодженого автомобіля складає 43289 грн 66 коп з урахуванням ПДВ (а.с. 69-75).

05 липня 2019 року цим же страховим комісаром складений Аварійний сертифікат № 48-D/55/3, з розрахунку вартості матеріального збитку, завданого транспортному засобу Fiat Doblo (державний номер НОМЕР_2 ), яким встановлено, що вартість відновлюваного ремонту, з урахуванням зносу, становить 223119,78 грн, вартість транспортного засобу до моменту пошкодження становить 100096,22 грн (а.с. 60-61).

27 червня 2019 року старшим судовим експертом Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса Строкалісом Г.М. було проведено огляд транспортного засобу Fiat Doblo 1.3D, н.з. НОМЕР_2 , встановлено пошкодження, що зафіксовано у відповідному акті огляду і з яким ознайомилися та погодилися учасники ДТП (а.с. 19).

17 липня 2019 року старшим судовим експертом Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса Строкалісом Г.М. був складений висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 1196, відповідно до якого вартість матеріального збитку, нанесеного власникові автомобіля Fiat Doblo 1.3D, 2006 року випуску, н.з. НОМЕР_2 , внаслідок пошкоджень після ДТП, станом на дату ДТП - 03 червня 2019 року, складає 129170,00 грн (а.с. 6-14).

Із виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що 26 липня 2019 року їй було перераховано страхове відшкодування за договором від 31 січня 2019 року № АМ/9908998 у розмірі 56306 грн 56 коп (а.с. 24).

17 вересня 2019 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» отримало від позивача заяву про виплату страхового відшкодування відповідно до висновку експертного товарознавчого дослідження № 1196, в якій, виходячи з вартості матеріального збитку, заподіяного ДТП, суми, отриманої від продажу автомобіля після ДТП та, враховуючи вже отриману суму страхового відшкодування в розмірі 56306 грн 56 коп, просила здійснити їй виплату відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП ще у розмірі 35863 грн 44 коп (129170,00 грн - 37000 грн - 56306,56 грн) (а.с. 21).

У листі від 03 грудня 2019 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» висловило свою незгоду з вимогою ОСОБА_1 про виплату їй ще 35863 грн 44 коп в рахунок страхового відшкодування та зазначило про перерахування їй страховою компанією матеріального збитку у розмірі 56306 грн 56 коп (а.с. 22).

У відповіді на звернення ОСОБА_1 . Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, повідомила позивачу про відсутність підстав для застосування заходів впливу, оскільки ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило їй виплату страхового відшкодування у розмірі, узгодженому нею в заяві про виплату страхового відшкодування (а.с. 25).

Вказані факти правильно і з достатньою повнотою встановлені судом першої інстанції на підставі належним чином досліджених і оцінених доказів.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП та пошкодженні автомобіля позивача, а також настання внаслідок цього страхового випадку і обов`язку ТДВ СК «Альфа-Гарант» відшкодувати матеріальну шкоду, завдану пошкодженням належного ОСОБА_1 транспортного засобу, правильно встановлені судом та відповідачем не оспорюються.

Ґрунтується на фактичних обставинах і висновок суду про те, що спірні правовідносини врегульовані нормами ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Задовольняючи позовні вимоги до ТДВ СК «Альфа-Гарант», суд першої інстанції виходив з того, що аварійним комісаром не проводився огляд автомобіля, при розрахунку вартості у пошкодженому вигляді ним були використані відомості про вартість залишків автомобіля, не врахована інформація про ціну продажу автомобіля в пошкодженому стані після ДТП, і дійшов висновку, що реальним розміром вартості втраченого майна є розмір вартості автомобіля у пошкодженому стані, за яким позивач продала транспортний засіб.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача - ТДВ СК «Альфа-Гарант», так як суд дійшов його з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-ІV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону № 1961-ІV).

Пунктом 35.1 статті 35 Закону № 1961-ІV визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів із дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Пунктами 36.1, 36.2, 36.4 статті 36 Закону № 1961-ІV встановлено,

що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування із особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплатити) та виплатити його.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатити страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України.

Згідно з п. 30.1. та п. 30.2. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що 03 червня 2019 року внаслідок ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_2 , автомобіль Fiat Doblo 1.3D, н.з. НОМЕР_2 було фізично знищено, чим позивачу завдано збитки, як власнику цього автомобіля, на суму 56306,56 грн згідно із складеними аварійним комісаром ОСОБА_4 . Аварійними сертифікатами № 48-D/55/3 від 05 липня 2019 року і № 98-D/56/3 від 27 червня 2019 року (а.с. 79).

Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Skoda Octavia A7 н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , на момент ДТП забезпечена за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AM/9908998, укладеним з ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Зазначена сума страхового відшкодування - 56306,56 грн, була розрахована фахівцем відділу розрахунку матеріального збитку ОСОБА_5 , затверджена начальником центру врегулювання збитків ТДВ СК «Альфа-Гарант» та перерахована ОСОБА_1 на вказані нею реквізити у заяві про виплату страхового відшкодування, відповідно до Страхового акту № ЦВ/19/2766 від 26 липня 2019 року (а.с. 77, 78).

Як вбачається, розрахунок страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 03 червня 2019 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія ОСОБА_2 , було здійснено відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При подачі до ТДВ СК «Альфа-Гарант» заяви про страхове відшкодування від 05 червня 2019 року, ОСОБА_1 підтвердила свою згоду із способом та розміром збитку, розрахованим страховиком, що засвідчила своїм особистим підписом, вказала свої платіжні реквізити для виплати страхового відшкодування (а.с. 59).

За встановлених обставин, колегія суддів апеляційного суду, вважає, що страховик - ТДВ СК «Альфа-Гарант», прийнявши рішення про здійснення страхового відшкодування ОСОБА_1 , здійснив його виплату в порядку, передбаченому ст. 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Апеляційний суд не погоджується із висновком суду першої інстанції про невідповідність поданої позивачем заяви про страхове відшкодування вимогам ст. 35 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» через відсутність у ній змісту майнової вимоги щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомостей, що її підтверджують.

Дійсно у поданій ОСОБА_1 05 червня 2019 року заяві про страхове відшкодування не зазначена конкретна сума майнової вимоги, однак вона вказала про свою згоду із способом та розміром збитку, розрахованим страховиком.

Крім того, на дату подачі цієї заяви заподіяний позивачу матеріальний збиток ще не був визначений ні страховим аварійним комісаром, який склав відповідні аварійні сертифікати від 27 червня 2019 року та від 05 липня 2019 року, ні висновком автотоварознавчого дослідження № 1196 від 17 вересня 2019 року, складеним за замовленням позивача старшим судовим експертом Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса Строкалісом Г.М., на який посилалася ОСОБА_1 , обґрунтовуючи свої позовні вимоги.

Крім того, відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Колегія судів апеляційного суду відхиляє висновок автотоварознавчого дослідження № 1196 від 17 вересня 2019 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, нанесеного власникові автомобіля Fiat Doblo, внаслідок пошкоджень після ДТП, станом на дату ДТП - 03 червня 2019 року, складає 129170,00 грн, оскільки висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, установленим Законом України «Про судову експертизу» (4038-12), і внесена я до Державного реєстру атестованих судових експертів.

Такий висновок відповідає роз`ясненням пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» та висновку Верховного Суду у постанові по справі № 520/8867/15-ц від 13.11.2019 року.

Проте, позивач не зверталась до суду з клопотанням про призначення судової автотоварознавчої експертизи на предмет визначення розміру матеріального збитку, завданого їй внаслідок пошкодження в ДТП транспортного засобу.

Крім того, суд першої інстанції залишив поза увагою, що продаж авто відбувся більш ніж через місяць після складання аварійних сертифікатів та виплати страхового відшкодування та дійшов до помилкового висновку про те, що аварійний комісар в порушення Методики товарознавчої експертизи колісних транспортних засобів не взяв до уваги інформацію щодо продажу авто.

Доказів рецензування звіту (аварійних сертифікатів № 48-D/55/3 та 98-D/56/3), позивач суду також не надала.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що договір купівлі-продажу автомобіля, на який посилається позивач, як на доказ визначення ціни автомобіля Fiat Doblo в пошкодженому стані 37000 грн, не є належним доказом оцінки цього майна, оскільки така оцінка повинна проводитися у порядку Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а ціна за договором визначена сторонами на власний розсуд.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У справі, яка переглядається, у своїй заяві до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про виплату страхового відшкодування від 05 червня 2019 року ОСОБА_1 підтвердила свою згоду із способом та розміром збитку, розрахованим страховиком, що засвідчила своїм особистим підписом, вказала свої платіжні реквізити для виплати страхового відшкодування. Відповідно до положень пункту 36.7 статті 36 цього Закону рішення страховика про здійснення страхового відшкодування в судовому порядку не оскаржила.

Тому, посилання представника позивача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що

аварійний сертифікат не є належним доказом у справі, складений особою, яка не має кваліфікації судового експерта та по фотокартках, без проведення огляду автомобіля, колегія суддів не приймає до уваги.

Таким чином, всупереч вимогам ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивач не довела належними та допустимими доказами, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» не виконало в повному обсязі своє зобов`язання з виплати страхового відшкодування.

Посилаючись у рішенні на висновки постанови Верховного Суду від 6 липня 2018 року у справі № 924/675/17, суд першої інстанції не звернув увагу, що у справі, переглянутій Верховним Судом, правовідносини стосувалися відшкодування потерпілому суми, витраченої на відновлення транспортного засобу після ДТП, а у цій справі автомобіль позивача визнаний фізично знищеним.

За відсутності підстав для стягнення заявленої суми страхового відшкодування, не підлягає задоволенню і вимога про стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 пені за прострочення виплати страхового відшкодування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Дійшовши помилкового висновку про задоволення позову до ТДВ СК «Альфа-Гарант», місцевий суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, не доведені, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи, порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до страховика.

На підставі ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТДВ СК «Альфа-Гарант» підлягає стягненню компенсація судового збору за апеляційний перегляд справи в розмірі 1260,00 грн.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 липня 2020 року в частині задоволення позовних вимог до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» компенсацію судового збору за апеляційний перегляд справи у розмірі 1260,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: С.С. Ткачук

С.Г. Хвостик