Справа № 524/8358/19
Провадження №2/524/878/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
Головуючого судді Кривич Ж.О.,
секретаря судового засідання Коваль Т.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом Кременчуцької міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,
14.11.2019 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшов позов Кременчуцької міської ради Полтавської області до ОСОБА_1 про відшкодування збитків.
В обґрунтування позову представник вказала на те, що на підставі договору дарування будівлі магазину, посвідченого приватним нотаріусом Ганночкою О.В., ОСОБА_2 набула право власності на будівлю магазину за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 78,5 кв.м. Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 29.05.2012 року «Про надання та відмову в наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок юридичним і фізичним особам в оренду в м. Кременчуці», відповідачу було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди орієнтовною площею 0,0288 га для експлуатації та обслуговування будівлі магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 27.11.2012 року «Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду фізичним і юридичним особам в м. Кременчуці», вилучено із землекористування ТОВ «ДІЯ» частину земельної ділянки площею 16 кв.м. передано відповідачу, за умови виконання п. 25.1. цього рішення, в оренду строком на десять років земельну ділянку площею 288 кв.м. по АДРЕСА_1 . Вказаним рішенням встановлено плату за землю в розмірі 5% від грошової оцінки землі щорічно.
Так, у період з 15.11.2016 року по 23.02.2017 року (включно) відповідач використовувала земельну ділянку без правовстановлюючих документів для експлуатації та обслуговування будівлі магазину, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання отримала б у разі оформлення відповідачем згідно вимог ст.ст. 125, 126 ЗК України правовстановлюючих документів на земельну ділянку. На неодноразові листи-повідомлення міськради відповідач не реагує, збитків не відшкодовує. Міська рада просить стягнути з відповідача збитки, заподіяні територіальній громаді м. Кременчука внаслідок порушення земельного законодавства у розмірі 4 305 грн. 71 коп.
Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, справу слухати без її участі.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомляла. На адресу суду відповідач направила заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі
Ухвалою судді від 20.11.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі.
Дослідивши матріали справи та надані докази, суд встановив наступне.
Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 29.05.2012 року «Про надання та відмову в наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок юридичним і фізичним особам в оренду в м. Кременчуці» ОСОБА_1 по справі було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди орієнтовною площею 0,0288 га для експлуатації та обслуговування будівлі магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 27.11.2012 року «Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду фізичним і юридичним особам в м. Кременчуці» відповідачу було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування будівлі магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищевказаним рішенням було вилучено із землекористування ТОВ «ДІЯ» частину земельної ділянки площею 16 кв.м. та припинено дію договору оренди землі, укладеного між Кременчуцькою міською радою та ТОВ «ДІЯ», на земельну ділянку та право постійного користування землею, договорів оренди землі від 19.01.2012 за № 00005, шляхом його розірвання.

Також, вказаним рішенням було вирішено передати ОСОБА_1 за умови виконання п. 25.1. цього рішення, в оренду строком на десять років земельну ділянку площею 288 кв.м. (кадастровий № :08:006:0079), у тому числі по угіддя: із графи 42 в графу 42 землі комерційного та іншого використання 288 кв.м., за рахунок земельної ділянки переданої в оренду ТОВ «ДІЯ» - 16 кв.м. та земель, не наданих у власність та користування в межах населених пунктів 272 кв.м., для експлуатації та обслуговування будівлі магазину (код КВЦПЗ В 03.07) по АДРЕСА_1 .

Вищезазначеним рішенням встановлено плату за землю в розмірі 5% від грошової оцінки землі щорічно.

П. 25.1. вказаного рішення було зобов`язано відповідача:

25.1.1. виконувати обов`язки землекористувача відповідно до ст. 96 ЗК України.

25.1.2. в шестимісячний термін:

- замовити документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою;

- зареєструвати право оренди земельної ділянки в установленому законом порядку.

25.1.3. в місячний термін після державної реєстрації документу, що посвідчує право користування земельною ділянкою, сплатити орендну плату за земельну ділянку площею 272 кв.м.:

- у розмірі 5% від грошової оцінки землі за період з дня набуття права власності на нерухоме майно, розташоване на земельній ділянці, а саме з 28.07.2007 року до 22.09.2008 року;

- у розмірі 10% від грошової оцінки землі за період з 23.09.2008 року до 23.03.2009 року;

- у розмірі 10% від грошової оцінки землі за період з 24.03.2009 року до дня прийняття цього рішення.

25.1.4. в місячний термін після державної реєстрації документу, що посвідчує право користування земельною ділянкою, сплатити орендну плату за земельну ділянку площею 288 кв.м. в розмірі 5% від грошової оцінки землі за період з дня прийняття цього рішення до дня державної реєстрації документу, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

Згідно інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 06.02.2019, відповідач по справі була власником будівлі магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , але наразі, що підтверджується й договором купівлі-продажу будівлі магазину від 23.02.2017 року, відповідачка по справі продала гр. ОСОБА_3 вказаний об`єкт нерухомості.

Так, у період з 15.11.2016 року по 23.02.2017 року (включно) ОСОБА_1 використовувала земельну ділянку без правовстановлюючих документів для експлуатації та обслуговування будівлі магазину, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання отримала б у разі оформлення відповідачем згідно вимог ст.ст. 125, 126 ЗК України правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Кременчуцькою міською радою Полтавської області здійснено розрахунок суми збитків заподіяних Відповідачем, відповідно до якого за період з 15.11.2016 року по 23.02.2017 року (включно) становить 4 305 грн. 71 коп.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно статті80 ЗК України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні.

Відповідно до положень ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Як вбачається із положень статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Частина 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Водночас за змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини 2 статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 була власником нерухомого майна, розміщеного на відповідній земельній ділянці, що підтверджується вищевказаною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Проте доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою, зокрема, укладення відповідних договорів оренди з Кременчуцькою міською радою та державної реєстрації такого права немає.

Таким чином, відповідач користувалася цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Згідно статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

З огляду на викладене відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України, визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 Податкового кодексу України).

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст. 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не сплачувала за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі.

Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшила свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати).

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20.11.2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), а також у постановах Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 922/1008/15 (провадження № 3-1271гс16), від 07 грудня 2016 року у справі № 922/1009/15 (провадження № 3-1348гс16), від 12 квітня 2017 року у справах № 922/207/15 (провадження № 3-1345гс16) і № 922/5468/14 (провадження № 3-1347гс16).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у відповідності зі ст. 141 ЦПК України у розмірі 1 921 грн. 00 коп.

Відповідно до 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Кременчуцької міської ради Полтавської області задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області (, адреса: 39600, м. Кременчук, пл. Перемоги, 2) безпідставно збережені кошти в сумі 4 305 грн. 71 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків суду НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області (, адреса: 39600, м. Кременчук, пл. Перемоги, 2) сплачений судовий збір в розмірі 1 921 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 18.02.2020 року.

Суддя Ж.О. Кривич