Справа № 450/174/19 Провадження № 2/450/295/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

за участю представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним ОСОБА_1

відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2

представника відповідача за первісним та позивачів за зустрічним позовом

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Грищенко Наталія Олександрівна про визнання недійсним (нікчемним) договору дарування та зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , державного реєстратора Бірак Євгенія Васильовича, третя особа Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та скасування такого рішення, припинення права власності на об`єкт незавершеного будівництва,-

підстава позову (позиція позивача ОСОБА_4 ): з 12.07.2016 року, позивач правомірно набула у власність незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 , який було збудовано за її особисті кошти. Належність позивачці на праві власності даного об`єкту підтверджувалось інформаційною довідкою з ДРРП від 18.07.2016 року, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 36. 28.03.2017 року Пустомитівським районним судом Львівської області було постановлено рішення по справі №450/2307/15-ц за позовом ОСОБА_2 до позивачки ОСОБА_4 про визнання права власності на незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 . Позов було задоволено повністю визнано за ОСОБА_2 право власності на незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 . Проте постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 18.12.2018 року задоволено касаційну скаргу позивачки скасовано рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.03.17 року у справі №450/2307/15-ц та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 30.11.2017 року у цій же справі і постановлено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 . Проте, в січні 2019 року позивачці стало відомо, що 14.03.2018 року ОСОБА_2 передав спірний будинок на користь своєї матері ОСОБА_5 на підставі договору дарування за реєстровим №1270 посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Грищенко Н.О., ОСОБА_5 є власником будинку і по даний час. Вважає, що реєстрація за ОСОБА_2 права власності на незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 на підставі незаконних судових рішень була нікчемною, як правочин, тому що базувалась на документах, які суперечать приписам ст. ст. 328, 392 ЦК України, а отже нікчемним є і подальший правочин вчинений ОСОБА_2 дарування майна на користь матері ОСОБА_5 . Просить позов задоволити та визнати недійсним (нікчемним) договір дарування укладений 14.03.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Підстава зустрічного позову (позиція позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 ) :

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 13.12.2013 року розірвано. У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, яке ними було придбано у шлюбі, оскільки позивач з відповідачкою з 10.08.2013 року проживають окремо. В подальшому ОСОБА_4 подала зустрічний позов до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Рішенням суду у справі № 450/3909/13-ц встановлено, що посилання ОСОБА_4 на фінансову допомогу у придбанні квартири, спірної земельної ділянки та будівництві на ній житлового будинку її матір`ю ОСОБА_6 , яка протягом 1996-2003 років працювала в США та переказувала кошти, є безпідставними та не підтверджені жодними доказами. Цим же рішенням суду встановлено, що зазначений сторонами об`єкт незавершеного будівництва загальною площею 288,9 кв.м. вартістю 1053265,00 грн., щодо якого суд приходить до переконання, що такий знаходиться в статусі самочинного будівництва є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , однак не підлягає поділу при наявних позовних вимогах, оскільки у відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. На цій підставі судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 . Додатковим рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області у цій же справі №450/3909/13-ц в задоволенні позовних вимог позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на будівельні матеріали, з яких збудований житловий будинок на земельній ділянці площею 0,1000 га в с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області відмовлено. Рішенням апеляційного суду від 15.12.2015 року додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.08.2015 року про відмову у поділі незавершеного будівництвом будинку та про поділ будівельних матеріалів, залишив без змін. Цим же рішенням апеляційного суду рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.03.2015 року в частині поділу по Ѕ ідеальної частини кожному з подружжя земельної ділянки площею 0, 1000 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої у с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області скасовано, та ухвалено у цій частині нове рішення, яким виділено із спільного нажитого майна подружжя ОСОБА_2 земельну ділянку у с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області пл. 0,1000 га, кадастровий номер :01:010:0084, припинивши право власності ОСОБА_4 ,. на цю земельну ділянку. 12.07.2016 року державним реєстратором Біраком Є.В. ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на це незавершене будівництво. На час державної реєстрації відповідачем за зустрічним позовом права власності на об`єкт незавершеного будівництва (станом на 12.07.2016 року) земельна ділянка, на якій знаходиться цей об`єкт, вже не перебувала у спільній сумісній власності подружжя, як і не перебувала у власності ОСОБА_4 , відповідно до рішення апеляційного суду від 15.12.2015 року. Просить визнати недійсним рішення державного реєстратора та припинити право власності ОСОБА_4 на об`єкт незавершеного будівництва.

В судовому засіданні представник позивачки за первісним позовом та відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав, просив такі задоволити з підстав викладених в позовній заяві. Щодо позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , то в задоволенні таких просив відмовити, вважає, що ОСОБА_4 законно набула право власності на об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та рішення державного реєстратора Бірака Є.В. є дійсним.

В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом та позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_3 та позивач за зустрічним позовом та відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 заявлені зустрічні позовні вимоги підтримали просили такі задоволити з підстав викладених в зустрічній позовній заяві. Щодо позовних ОСОБА_4 то в задоволенні таких просила відмовити, вважають договір дарування дійсним та таким що не підлягає скасуванню.

Відповідач за первісним позовом приватний нотаріус Грищенко Н.О. в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, при вирішенні справи поклалась на розсуд суду.

Відповідач за зустрічним позовом державний реєстратор Бірак Є.В. в судове засідання не з`явився.

Третя особа департамент державної архітектурно будівельної інспекції у Львівській області в судове засідання не з`явився.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі:

21.01.2019 року запити, щодо доступу до персональних даних; 04.02.2019 року відповідь на запит; 07.02.2019 року ухвала про відкриття провадження; 07.02.2019 року ухвала про вжиття заходів забезпечення позову; 19.03.2019 року зустрічна позовна заява; 26.02.2019 року клопотання приватного нотаріуса Грищенко Н.О.; 19.03.2019 року клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб та витребування доказів; 19.03.2019 року відзив на позовну заяву; 26.03.2019 року клопотання про відкладення судового засідання; 23.04.2019 року клопотання приватного нотаріуса про розгляд справи у його відсутності; 10.05.2019 року клопотання про відкладення розгляду справи; 26.06.2019 року заява про відкладення судового засідання; 16.08.2019 року відзив на зустрічну позовну заяву; 29.08.2019 року відповідь на відзив на зустрічний позов; 02.09.2019 року долучення матеріалів з виконавчої служби; 16.12.2019 року клопотання про долучення доказів; 20.12.2019 року ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду; 12.02.2020 року клопотання про відкладення судового засідання; 26.03.2020 року клопотання про відкладення судового засідання; 20.05.2020 року клопотання про відкладення судового засідання.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

28.03.2017 року Пустомитівським районним судом Львівської області було постановлено рішення по справі №450/2307/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 18.12.2018 року задоволено скаргу позивачки за первісним позовом ОСОБА_4 та скасовано вказане рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.03.2017 року і постановлено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Однак, 14.03.2018 року ОСОБА_2 передав спірний будинок на користь своєї матері ОСОБА_5 на підставі договору дарування за реєстровим номером №1270 посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Грищенко Н.О. На даний час ОСОБА_5 є власником будинку.

Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто н еможе бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно статті 717 та ч.2 ст.719 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до вимог ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

За змістом частини п`ятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

ОСОБА_2 будучи обізнаним про надання з боку позивачки за первісним позовом касаційної скарги, уклав договір дарування від 14.03.2018 року, яким передав зазначене у позовній заяві майно на користь третьої особи.

Вказаний вище висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року провадження № 6-1873цс1, постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі 306/2952/14-ц та постанові Верховного Суду України від 09 вересня 2017 року у справі № 359/1654/15-ц, де вказано про неправильність застосування судами попередніх інстанцій статей 203, 215, 234 ЦК України у спорах, що виникли із договорів дарування нерухомого майна, укладених сторонами, які є близькими родичами, без перевірки, чи передбачали ці сторони реальне настання правових наслідків, обумовлених спірними правочинами; чи направлені дії сторін договорів на фіктивний перехід права власності на нерухоме майно до близького родича з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення, зокрема чи продовжував дарувальник фактично володіти та користуватися цим майном.

Визнання недійсним договору дарування між сторонами також узгоджується з правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 10 жовтня 2019 р. у справі № 193/584/16-ц щодо встановлення неправильного сприйняття фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.03.2018 року ОСОБА_2 передав спірний будинок на користь своєї матері ОСОБА_5 на підставі договору дарування за реєстровим номером №1270 посвідченого приватним нотаріусом ЛМНО Грищенко Н.О. На даний час ОСОБА_5 є власником будинку.

Однак, відповідно до постанови колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 18.12.2018 року було задоволено скаргу позивачки за первісним позовом ОСОБА_4 та скасовано вказане рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.03.2017 року і постановлено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

В силу приписів ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно із ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення, необхідно визнати недійсним (нікчемним) та скасувати з часу укладення (оформлення) договір дарування укладений 14.03.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Грищенко Н.О. за реєстровим номером № 1270 та скасувати відповідну державну реєстрацію щодо вказаного договору дарування.

Що стосується зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та скасування такого рішення, припинення права власності на об`єкт незавершеного будівництва, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 13.12.2013 року розірвано.

У жовтні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, яке ними було придбано у шлюбі.

Рішенням суду у справі №450/3909/13-ц встановлено, що зазначений сторонами об`єкт незавершеного будівництва загальною площею 288,9 кв.м. вартістю 1 053 265,00 грн., щодо якого суд приходить до переконання, що такий знаходиться в статусі самочинного будівництва є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , однак не підлягає поділу при наявних позовних вимогах, оскільки у відповідності до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Додатковим рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області у цій же справі №450/3909/13-ц в задоволенні позовних вимог позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на будівельні матеріали, з яких збудований житловий будинок на земельній ділянці площею 0,1000 га в с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 15.12.2015 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.03.2015 року в частині поділу по Ѕ ідеальної частини кожному з подружжя земельної ділянки площею 0,1000 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, розташованої у с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області скасовано, та у цій частині ухвалено нове рішення, яким виділено із спільного нажитого майна подружжя ОСОБА_2 земельну ділянку у с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області пл.. 0,1000 га, кадастровий номер :01:010:0084, припинивши право власності ОСОБА_4 на цю земельну ділянку. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23.03.2016 року залишено без змін рішення апеляційної інстанції у даній справі.

Однак, як вбачається з інформаційної довідки 63670633, вбачається, що 12.07.2016 року державним реєстратором Біраком Є.В. ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на це незавершене будівництво.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Державна реєстрація речових прав на об`єкт незавершеного будівництва та їх обтяжень проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об`єкта.

Статтею 12 Закону встановлено, що державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, речові права на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.

Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, мають відповідати даним реєстраційної справи у паперовій формі, що містить документовані записи щодо прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У разі їх невідповідності пріоритет мають дані реєстраційної справи у паперовій формі.

Згідно статті 20 Закону, заява па проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій. подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

Стаття 22 Закону встановлює вимоги до документів для проведення реєстрації прав.

Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. Цей порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав.

Згідно пункту 64 Порядку, для державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва подаються: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом; 2) документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт; 3) технічний паспорт на об`єкт незавершеного будівництва.

В інформаційній довідці №63670633, доданій як доказ про реєстрацію речових прав ОСОБА_4 , на нерухоме майно, є відомості про надання ОСОБА_4 для здійснення реєстрації права власності таких документів: технічний паспорт на об`єкт незавершеного будівництва, виданий 04.06.2015 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 ; рішення про присвоєння попередньої адреси №34, видане 23.04.2015 року виконавчим комітетом Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області; повідомлення про початок виконання будівельних робіт, видане 03.02.2010 року заявником.

На час державної реєстрації ОСОБА_4 за зустрічним позовом права власності на об`єкт незавершеного будівництва (станом на 12.07.2016 року) земельна ділянка, на якій знаходиться цей об`єкт, вже не перебувала у спільній сумісній власності подружжя, як і не перебувала у власності ОСОБА_4 , оскільки згідно рішення апеляційного суду від 15.12.2015 року припинено право власності ОСОБА_4 на цю земельну ділянку, яке було закріплено за нею на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.03.2015 року.

Тому суд приходить до переконання, що відповідачці за зустрічним позовом ОСОБА_4 було відомо, що на день подання заяви про державну реєстрацію об`єкта незавершеного будівництва, на 12.07.2016 року у неї відсутні речові права на земельну ділянку з кадастровим номером :01:010:0084, на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва. Договору про користування цією земельною ділянкою у порядку передбаченому ЦК України, ОСОБА_4 ні з ким не укладала.

Інформаційна довідка №63670633 не містить відомостей, що заявником для державної реєстрації об`єкта незавершеного будівництва подавався документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом.

Аналізуючи положення ст. 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 182 ЦК України, статті 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації. Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

Судом було встановлено, що ОСОБА_2 не надала доказів введення об`єкта нерухомого майна в експлуатацію у встановленому порядку і набуття цим майном статусу об`єкта нерухомого майна як об`єкта цивільного права.

Судом встановлено, що згідно з державним актом про право власності на земельну ділянку у с. Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області площею 0,1000 га, кадастровий номер :01:010:0084, земельна ділянка належала ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 18.06.2004 року. Саме ця земельна ділянка була предметом спору та відповідно до рішення Апеляційного суду Львівської області від 15.12.205 року така виділена із спільного нажитого майна подружжя ОСОБА_2 та припинено право власності на цю земельну ділянку ОСОБА_4 . Окрім цього, в процесі розгляду справи судом першої інстанції згідно ухвали суду від 31липня 2014 року щодо спірної земельної ділянки накладено заборону відчуження. Однак, всупереч наявного невирішеного спору у суді та існуючої заборони відчуження державним реєстратором реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області 26.08.2014 року, до завершення спору, видано свідоцтво про право власності на ім`я ОСОБА_4 на цю ж, спірну земельну ділянку, належну ОСОБА_4 на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку ЯА №206054 від 10.11.2004 року та свідоцтво видано, як вказано, взамін втраченого. У зазначеному свідоцтві вказано інший, ніж у державному акті, кадастровий номер. Тому даним судовим рішенням встановлено, що різні кадастрові номери, за обставин викладених в ухвалі, були присвоєні одній і тій же земельній ділянці.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що зустрічний позов ОСОБА_2 є підставний та підлягає задоволенню, слід визнати недійсним рішення державного реєстратора та припинити право власності ОСОБА_4 на об`єкт незавершеного будівництва.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 33, 215, 236, 234, 236, 316, 321 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», керуючись ст. ст. 259, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги позивача за первізним позовом ОСОБА_4 задоволити.

Визнати недійсним (нікчемним) та скасувати з часу укладення (оформлення) договір дарування укладений 14.03.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Грищенко Н.О. за реєстровим номером № 1270 та скасувати відповідну державну реєстрацію щодо вказаного договору дарування, як правочину проведену нотаріусом Грищенко Н.О. на підставі рішення за №40104088 від 14.03.2018 року.

Зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_5 задоволити.

Визнати недійсним рішення державного реєстратора Бірака Євгенія Васильовича обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», індексний номер 30497825 від 18.07.2016 року про державну реєстрацію права власності на об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36, розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:010:0318 :01:010:0084).

Припинити право власності ОСОБА_4 на об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36, розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:010:0318 :01:010:0084).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_4 , АДРЕСА_2 .

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , фактична адреса проживання АДРЕСА_3 .

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 .

Відповідач за первісним позовом: Приватний нотаріус ЛМНО Грищенко Н.О. м. Львів вул. П. Дорошенка, 44.

Відповідач за зустрічним позовом: Державний реєстратор Бірак Є.В., м. Львів вул. Липинського, 54.

Третя особа за зустрічним позовом: Департамент Державної архітектурно будівельної інспекції у Львівській області, м. Львів вул. Генерала Чупринки, 71.

Повний текст рішення складено 04.09.2020 року.

СуддяД. А. Кукса