Постанова

Іменем України

21 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 686/25052/18

провадження № 61-16417св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою з відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «Омега-Автопоставка»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 березня 2019 року в складі судді Чевилюк З. А. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 23 липня 2019 року в складі колегії суддів:

Гринчука Р. С., Костенка А. М., Спірідонової Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою з відповідальністю «Торгівельно-промислова компанія «Омега-Автопоставка» (далі - ТОВ «ТПК «Омега-Автопоставка») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 з 01 грудня 2017 року

до 24 вересня 2018 року працював у ТОВ «ТПК «Омега-Автопоставка» на посаді старшого інспектора (відділ безпеки - Київ).

Наказом відповідача «Про скорочення штату та внесення змін до штатного розпису» від 18 липня 2018 року передбачено скорочення штатної одиниці старшого інспектора (відділ безпеки - Київ), яку обіймав позивач,

з 21 вересня 2018 року.

Наказом ТОВ «ТПК «Омега-Автопоставка» від 24 вересня 2018 року «Про звільнення у зв`язку із скороченням штату» позивача звільнено із займаної посади у зв`язку із скороченням штату працівників підприємства на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Вказував, що звільнення проведено з порушенням вимог КЗпП України, оскільки він має переважне право на залишення на роботі у зв`язку з високою кваліфікацією і продуктивністю праці. ОСОБА_1 вважає, що його звільнення зумовлено фіктивним скороченням його посади, оскільки у день винесення наказу про скорочення штату на роботу була прийнята інша особа, яка виконує аналогічні посадові обов`язки, хоча нововведена посада і має іншу назву.

Внаслідок незаконного звільнення, позивач зазнав душевних страждань,

у зв`язку з чим має право на відшкодування моральної шкоди у розмірі

5 000 грн.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив: скасувати накази від 18 липня 2018 року «Про скорочення штату та зміни в штатному розкладі» та

від 24 вересня 2018 року «Про звільнення у зв`язку із скороченням штату»; поновити його на роботі; стягнути оплату за вимушений прогул та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 06 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не надав суду доказів на підтвердження тієї обставини, що його звільнення проведено

з порушенням вимог трудового законодавства. Так, позивача не пізніше ніж за два місяці попереджено про наступне звільнення, а роботодавець запропонував ОСОБА_1 іншу роботу на тому самому підприємстві за відповідною професією та спеціальністю, направивши на його адресу відповідні листи з вакантними посадами.

При цьому позивачем не доведено наявності у нього переважного права на залишення на роботі, оскільки зібраними у справі доказами, зокрема матеріалами особової справи, спростовано доводи останнього щодо наявності у нього більш високої кваліфікації та продуктивністю праці у порівнянні з іншими працівниками.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 23 липня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що наявність у ОСОБА_1 двох малолітніх дітей, на що він посилається як на підставу для переважного права на залишення на роботі, може бути підставою для залишення на роботі лише при рівних умовах продуктивності правці та кваліфікації (стаття 42 КЗпП України). Разом з тим, у позивача нижча оцінка продуктивності його роботи у порівнянні

з іншими працівниками підприємства.

Доводи позивача про відсутність фактичного скорочення його посади старшого інспектора відділу безпеки внаслідок утворення нової посади заступника завідувача складу спростовані посадовими інструкціями. Вказані посади мають різний характер, вимоги до освіти та стажу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що одночасно з попередженням про звільнення позивачу не було запропоновано всі вакантні посади на підприємстві, які він міг обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Крім того, ОСОБА_1 у подальшому був тимчасово непрацездатним, тому з поважних причин не зміг отримати пропозиції ТОВ «ТПК «Омега-Автопоставка» про зайняття вакантних посад.

Одночасно з повідомленням ОСОБА_1 про звільнення на підприємство відповідача був прийнятий інший працівник - ОСОБА_2 , який фактично почав виконувати посадові обов`язки позивача, що свідчить про відсутність фактичного скорочення його посади.

Крім того, суди не спростували належним чином доводи позивача про наявність у нього переважного права на залишення на роботі у порівнянні

з іншими працівниками. Наявні у матеріалах справи негативні характеристики виготовлені відповідачем після подання цього позову, тому не повинні прийматися судом до уваги.

Доводи інших учасників справи

ТОВ «ТПК «Омега-Автопоставка» подало до суду відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що звільнення ОСОБА_1 відбулося з дотриманням трудового законодавства. Позивач не надав до судів попередніх інстанцій доказів на спростовування обставин, на які посилався відповідач, як і не скористався своїм правом подати клопотання про витребування таких доказів. Суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права, а також дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

09 січня 2020 року справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 з 01 грудня 2017 року працював

у ТОВ «ТПК «Омега-Автопоставка» на посаді старшого інспектора (відділ безпеки - Київ).

Наказом ТОВ «ТПК «Омега-Автопоставка» «Про скорочення штату та внесення змін до штатного розпису» від 18 липня 2018 року передбачено скорочення штатної одиниці старшого інспектора (відділ безпеки - Київ)

з 21 вересня 2018 року, з яким ОСОБА_1 ознайомлено 20 липня

2018 року.

Наказом відповідача «Про скорочення штату та внесення змін до штатного розпису» від 18 липня 2018 року до штатного розпису підприємства введено посаду заступника завідувача Хмельницького складу та скорочено одну штатну одиницю старшого інспектора Хмельницького складу (відділ

безпеки - Київ) з 21 вересня 2018 року.

З 26 липня 2018 року до 22 серпня 2018 року та з 28 серпня 2019 року

до 21 вересня 2018 року ОСОБА_1 був тимчасово непрацездатним

(з 06 серпня 2018 року до 23 серпня 2018 року та з 07 вересня 2018 року

до 21 вересня 2019 року - стаціонарне лікування).

Листами від 06 серпня 2018 року, від 08 серпня 2018 року, від 03 вересня

2018 року, від 07 вересня 2018 року ТОВ «ТПК «Омега-Автопоставка» надсилало на адресу місця реєстрації ОСОБА_1 пропозиції з вакантними посадами на підприємстві, які міг би зайняти позивач, оскільки у спірний період він був тимчасово непрацездатним та не виходив на роботу.

Наказом ТОВ «ТПК «Омега-Автопоставка» від 24 вересня 2018 року «Про звільнення у зв`язку із скороченням штату» ОСОБА_1 звільнено із займаної посади у зв`язку зі скороченням штату працівників підприємства відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, з яким

ОСОБА_1 ознайомлено 24 вересня 2018 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі - в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом № 460-IX) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва

і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення

у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому

ж підприємстві, в установі, організації (частини перша, третя статті 49-2 КЗпП України).

При розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої

статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва

і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Виходячи з системного тлумачення частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Суд при розгляді спору про поновлення працівника на роботі зобов`язаний перевірити наявність підстав для звільнення (чи мало місце скорочення або чисельності працівників), але він не наділений повноваженнями обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Встановивши, що у відповідача мало місце скорочення чисельності працівників, внаслідок чого було скорочено посаду, яку обіймав позивач, дотримання ним (ТОВ «ТПК «Омега-Автопоставка») порядку попередження ОСОБА_1 про наступне вивільнення та обов`язку щодо пропонування вакантних посад, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивача з роботи відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що одночасно з попередженням про звільнення позивачу не було запропоновано всі вакантні посади на підприємстві, які він міг обіймати відповідно до своєї кваліфікації, що є порушенням вимог статті 49-2 КЗпП України, оскільки роботодавець повинен запропонувати працівникові усі посади, які є вільними, не тільки на момент попередження, а й протягом всього строку до звільнення. Як встановлено судами, відповідач неодноразово направляв позивачу листи (пропозиції) з вакантними посадами на підприємстві, які міг би зайняти позивач, що підтверджується копіями описів вкладів цінних листів та квитанцій про поштові відправлення. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 не отримував цих листів з переліком вільних посад. Вручення самого попередження про звільнення також відбулося відповідно до чинного законодавства.

Безпідставним є доводи касаційної скарги, що одночасного зі звільненням позивача на підприємство відповідача був прийнятий інший працівник, який фактично почав виконувати посадові обов`язки ОСОБА_1 , оскільки посадові обов`язки заступника завідувача складу, на яку був призначений ОСОБА_2 , та старшого інспектора відділу безпеки, яку обіймав позивач, мають різні характери, вимоги до освіти та стажу. При цьому, ОСОБА_1 має вищу юридичну освіту, тоді як посада заступника завідувача складу передбачає наявність у претендента на посаду вищої освіти економічного напрямку у зв`язку з необхідністю виконувати роботу в сфері економічно-облікових та контролюючих операцій.

Доводи касаційної скарги про те, що судами не враховано переважного права позивача на залишення на роботі, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи спростовані матеріалами особової справи, яким надана судами належна правова оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява

№ 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків місцевого суду та суду апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 06 березня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду

від 23 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко