_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/494/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Маломуж А.І.,

за участі секретаря судового засідання - Абухіної Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), про встановлення факту постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

08.10.2019 року позивач звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Калінюк Ганни Олександрівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй майно.

Позивач являється спадкоємцем за заповітом після померлої однак не може оформити право власності на спадкове майно, оскільки необхідно встановити факт її спільного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. У зв`язку з викладеним позивач не може захистити своє порушене право в позасудовому порядку.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 18.10.2020 року було відкрито провадження. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01.06.2020 року справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судовому засіданні просила заяву задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, про час розгляду справи повідомлена належним чином, неодноразово подавала до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, надав відзив на позов, відповідно до якого позов визнав.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Свідок ОСОБА_7 допитаний в судовому засіданні, підтвердив факт постійного проживання позивачки разом з матір`ю ОСОБА_5 на момент її смерті.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 15.11.2019 р., мати ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 10.01.1995 року.

07.07.2006 р., 11 годин 00 хвилин, ОСОБА_5 , склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Лічман І.М., зареєстрований в реєстрі №9721, відповідно до якого все своє майно заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Спадкодавець ОСОБА_5 з 04.11.2002 року була зареєстрована та на час смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Довідкою №223 від 13.04.2019 р., виданою Головою ОСН «10ст.Великого Фонтану» та Домовою книгою, штампом в паспорті ОСОБА_5

29.06.2000 року батьки позивача, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 придбали житловий будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

11.12.2002 р. ОСОБА_5 подарувала неповнолітній ОСОБА_1 52/1000 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 , договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Лічман І.М., реєстровий номер запису 19122, зареєстрований у КП «ОМБТІ та РОН» 04.01.2003 р., запис №40515, стор. 14, реєстрова книга 254. Це єдине майно та місце проживання ОСОБА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та довідкою комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради.

18.03.2019 року ОСОБА_1 вперше отримала паспорт громадянина України, зареєструвала місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Хоча довідку з Єдиного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 отримала 22.04.2019 р., позивач зазначає, що була зареєстрована і проживала за адресою АДРЕСА_1 , з 29.09.2000 р.

10 квітня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Калінюк Г.О. із заявою про отримання свідоцтва про право власності на майно за заповітом після померлої матері ОСОБА_5 , але отримала повідомлення про неможливість отримання спадку до надання доказів постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини у зв`язку з відсутністю реєстрації проживання за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджується наступними доказами:

1) договором купівлі-продажу від 24.10.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лічман І.М., реєстровий № 16227, в якому зазначено місце проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 1752 від 21.10.2002 року, яким надано згоду на укладення договорів купівлі-продажу;

3) Довідкою №246 від 13.04.2019 р., видано Головою ОСН «10 ст. Великого Фонтану»;

4) Довідкою №223 від 13.04.2019 р., виданою Головою ОСН «10 ст. Великого Фонтану»;

5) Архівною довідкою з Одеського автомобільно-дорожнього коледжу Одеського національного політехнічного університету від 09.09.2020 року;

6) постановою Київського районного суду м. Одеси від 06.02.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності;

7) Довідкою № 862 від 20.12.2017 року виданою Головою ОСН «10 ст. Великого Фонтану»;

8) Довідкою № 863 від 20.12.2017 року виданою Головою ОСН «10 ст. Великого Фонтану».

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті1218,1231 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1,6 ст. 29 ЦК є житло, в якому фізична особа проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч.10ст. 6 того ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Відповідно до п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до п.3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22.02.2012 року № 296/5 (в редакції, яка діє з 08.12.2017 року) у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Аналіз наведених норм закону та судової практики свідчить про те, що суди можуть розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, при їх розгляді слід встановити чи було місце проживання позивача за зазначеною ним в позові адресою постійним, переважним чи тимчасовим, маючи при цьому на увазі, що, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Таким чином, судом встановлено, що позивачка є дочкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, позивачка є спадкоємицею померлої за заповітом, однак у видачі свідоцтва на право на спадщину після померлої матері позивачці нотаріусом відмовлено у зв`язку з пропуском нею строку для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутністю у неї доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак, як встановлено в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 на час смерті її матері ОСОБА_5 постійно проживала з останньою в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , і встановлення даного факту має для позивачки юридичне значення, оскільки дає їй право на отримання спадщини після померлої матері, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 29,1216,1220,1261,1268 ЦК України, ст. ст.12,13,76-80,264-265,268,354 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), про встановлення факту постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання Одеському апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.09.2020 року.

Суддя Маломуж А. І.