ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3852/20 Справа № 212/4209/17 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/4209/17

Дніпровський апеляційний суду у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 листопада 2019 року, яке ухвалено судом у складі судді Козлова Ю.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні), -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк»), про визнання недійсним кредитного договору.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» та йому було видано банківську картку для отримання пенсії № 5168 7450 1089 1551 та кредитну картку «Універсальна» № 5168 7555 3154 5834.

14 лютого 2017 року ОСОБА_1 зустрівся з дівчиною на ім`я ОСОБА_2 , з якою вони стали спілкуватися та гуляти по вулиці. Після чого, позивач запросив її до себе до дому щоб зігрітися, на що вона погодилася. Вони продовжили спілкування знаходячись вдома та в ході розмови ОСОБА_2 запропонувала випити вина, на що він погодився. ОСОБА_2 сказала, що сходить до магазину купити вина і пригостить його. Після чого вона пішла до магазину, а ОСОБА_1 залишився дома. Через деякий час ОСОБА_2 повернулася без спиртного, пояснивши, що їй по сімейним обставинам потрібно терміново піти та пішла. Позивач нічого не запідозрив, надалі займався власними справами.

23 березня 2017 року у денний час доби, за місцем мешкання, по необхідності, ОСОБА_1 вирішив дістати картки банку ПАТ КБ «ПриватБанк» та при цьому помітив, що замість його пенсійної картки № НОМЕР_1 та кредитної картки «Універсальна» № НОМЕР_2 , наявні якісь зовсім інші картки. ОСОБА_1 відразу звернувся до представника банку, де йому повідомили, що з його пенсійної картки, в період часу з 19:11 години 14.02.2017 року по 18:19 годину 19.02.2017 року, в різних місцях та різними сумами були зняті та викрадені грошові кошти у загальній сумі 6 671,10 гривень. Крім того, з кредитної картки в період з 20:29 години 14.02.2017 року по 20:26 годину 15.02.2017 року в різних місцях та різними сумами були зняті та викрадені грошові кошти у загальній сумі 2 007,09 гривень. Окрім того, оформлено два кредити у виді оплати частинами за договором від 15.02.2017 року № 2657 на суму 5 281,07 гривень та за договором від 15.02.2017 року № 3965 на суму 12 400,00 гривень, всього на суму 26 359,26 гривень.

30 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Покровського відділення КВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою щодо притягнення до кримінальної відповідальності невстановленої особи, яка таємно викрала картки ПАТ КБ «ПриватБанк», з яких в подальшому були зняті грошові кошти в сумі 32 512,00 гривень. Почалося досудове розслідування з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, він визнаний потерпілим та відповідно допитаний як потерпілий. При цьому, з кредитної картки № НОМЕР_2 щомісячно списуються грошові кошти за незаконно оформлені кредити у вигляді оплати частинами, у зв`язку з чим 18 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою щодо припинення будь-яких нарахувань по відсотках, комісій, штрафів, оплаті частинами по кредитній картці, але Банк відмовив йому у задоволенні його вимоги і він був змушений звернутися до суду.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати договір від 15.02.2017 року №2657 на суму 5 281,07 гривень та договір від 15.02.2017 року №3965 на суму 12 400,00 гривень неукладеними; зобов`язати ПАТ КБ «ПриватБанк» зупинити нарахування відсотків по кредитній картці № НОМЕР_2 .

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 листопада 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить суд скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не було взято до уваги порушення кримінальної справи за фактом викрадення у нього кредитної картки та ненадання відповідачем оригіналів оспорюваних договорів, не зважаючи на наявність відповідної ухвали суду про витребування доказів. За таких обставин позивач вважає, що суд безпідставно відмовив у позові та не взяв до уваги надані ним докази вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» - Бродька А.І., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» та йому було видано банківську картку для отримання пенсії № 5168 7450 1089 1551 та кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_2 .

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Покровського відділення КВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою щодо притягнення до кримінальної відповідальності невстановленої особи, яка таємно викрала у нього картки ПАТ КБ «ПриватБанк» (пенсійна картка № НОМЕР_1 та кредитна картка «Універсальна» № НОМЕР_2 ), з яких в подальшому були зняті грошові кошти в сумі 32 512,00 гривень.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що зазначене повідомлення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 28 березня 2017 року, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Згідно повідомлення Покровського відділення КВП ГУНП в Дніпропетровській області № 483/3-13175 від 06.11.2018 року, по даному кримінальному провадженню допитано в якості потерпілого ОСОБА_1 , проведено тимчасовий доступ до документів, що містять інформацію про рух грошових коштів по розрахунковим рахункам пенсійної картки № НОМЕР_1 та кредитної картки «Універсальна» № НОМЕР_2 та відеозапис з камер, які встановлені на банкоматах звідки знімались грошові кошти, надано доручення в порядку ст.40 КПК України оперативним підрозділам.

Відповідно до протоколу допиту потерпілого ОСОБА_1 від 10.04.2017 року, останній пояснив, що «… 14 лютого 2017 року ОСОБА_4 зустрівся з дівчиною на ім`я ОСОБА_2 , з якою вони стали спілкуватися та гуляти по вулиці. Після чого позивач запросив її до себе до дому щоб зігрітися, на що вона погодилася. Вони продовжили спілкування знаходячись вдома та в ході розмови ОСОБА_2 запропонувала випити вина, на що він погодився, але так як він не мав вина вдома ОСОБА_2 сказала щоб він не хвилювався, вона сходить до магазину, купить вина і пригостить його. Після чого вона пішла до магазина, а ОСОБА_1 залишився дома. Надалі ОСОБА_2 повернулася через деякий час, але без вина. Пояснила, що їй по сімейним обставинам потрібно терміново піти та пішла. Позивач нічого не запідозрив і надалі займався власними справами. 23 березня 2017 року у денний час доби, за місцем мешкання, по необхідності ОСОБА_1 вирішив дістати картки банку ПАТ КБ «ПриватБанк» та при цьому помітив, що замість його пенсійної картки № НОМЕР_1 та кредитної картки «Універсальна» № НОМЕР_2 знаходяться якісь зовсім інші картки. ОСОБА_1 відразу звернувся до представника Банку, де йому повідомили, що з його пенсійної картки в період часу з 19:11 години 14.02.2017 по 18:19 годину 19.02.2017 в різних місцях та різними сумами були зняті та викрадені грошові кошти у загальній сумі 6 671,10 гривень. Крім того з кредитної картки в період з 20:29 години 14.02.2017 по 20:26 годину 15.02.2017 в різних місцях та різними сумами були зняті та викрадені грошові кошти у загальній сумі 2 007,09 гривень. Окрім того оформлено два кредити у виді оплати частинами за договором від 15.02.2017 № 2657 на суму 5 281,07 гривень та за договором від 15.02.2017 № 3965 на суму 12 400,00 гривень…».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, встановивши, що Кредитний договір від 15.02.2017 року №2657 на суму 5 281,07 гривень та Кредитний договір від 15.02.2017 року №3965 на суму 12 400,00 гривень було оформлено за сервісом «Оплата частинами», а скористатися Кредитною карткою без введення ПІН-коду та оформити сервіс «Оплата частинами» можливо лише за наявності мобільного телефону та номеру Сім-картки, який закріплений Банком за клієнтом як «Фінансовий», і який можливо змінити лише в установах Банку особисто або у системі Приват24, доступ до якої має лише Клієнт, оскільки тільки він знає достовірний та діючий пароль, дійшов висновку, що правові підстави для визнання таких договорів недійсними відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд суду і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до пункту 2.1.1.9.5 Умов та Правил надання банківських послуг, власник, відповідно до частин 7, 8, 9 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками», які розміщені на сайті www.privatbank.ua та перебувають у вільному доступі, Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності.

Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у Постанові від 13 травня 2015 року в справі № 6-71цс15.

Також, у Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 754/15020/15-ц, провадження № 61-22283св18, зроблено висновок, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно частини першої статті 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження.

Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначаються загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Згідно пункту 1.27 статті 1 цього Закону, платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Згідно п. 1.1.2.1 Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку клієнт зобов`язується не передавати Карти, стікер PayPass, ПІНи третім особам, не використовувати Карти, стікер PayPass або нанесені на них дані в цілях, які не передбачені цим Договором і суперечать чинному законодавству.

Відповідно до п. 1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, карту, контрольну інформацію клієнта, відправленому в СМС-повідомленні ПІН-коді, ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) MobilBanking або проведених клієнтом операціях стане відомою іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання та прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку надання банківських послуг під час використання цих каналів.

Згідно з п. 1.1.5.14 Умов та Правил, клієнт відповідає за усі операції в повному обсязі, здійснені у підрозділах банку, через пристрої самообслуговування, систему MobilBanking, систему Приват24 з використанням передбачених цими умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації.

Пунктом 2.1.1.9.3 Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, встановлено, що держатель картки зобов`язується: - не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію, - не передавати картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання карти; - нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів, операціями по зміні ПІНу (пункт 2.1.1.9.5 Умов та Правил надання банківських послуг).

За таких обставин, суд першої інстанції вірно взяв до уваги те, що саме на позивача покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН-кодів, ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) MobilBanking, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення. Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, карту, контрольну інформацію клієнта, відправленому в СМС-повідомленні ПІН-коді, ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) MobilBanking або проведених клієнтом операціях стане відомою іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання та прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку надання банківських послуг під час використання цих каналів.

Натомість, як встановлено поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві та у протоколі допиту останнього у якості потерпілого в рамках кримінального провадження, 14 лютого 2017 року, за місцем проживання позивача, дівчина ОСОБА_2 , з якою він познайомився того ж дня та запросив до дому, таємно викрала картки позивача та зняла грошові кошти й придбала товари з оформленням кредиту за сервісом «Оплата частинами», при цьому для зняття грошових коштів з кредитної картки, або ж для розрахунку картою, необхідно мати кредитну картку та знати ПІН-код доступу до рахунку кредитної картки, що, на думку колегії суддів, вказує на те, що позивач своїми діями сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, що є підставою для притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності та, як наслідок, відмови в задоволені позовних вимог про визнання недійсними кредитних договорів.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не було надано суду копій оспорюваних договорів від 15.02.2017 № 2657 на суму 5 281,07 гривень та від 15.02.2017 № 3965 на суму 12 400,00 гривень, колегією суддів не приймаються, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, усі послуги АТ КБ «ПриватБанку» пов`язані з мобільним телефоном клієнта. Увійти в Приват24, підтвердити платіж зі своєї карти можливо, тільки використовуючи свій мобільний телефон. В цілях безпеки для проведення операцій можна використати тільки один номер телефону - так значно знижується ризик шахрайства. Такий телефон у банку називається "фінансовим". Згідно до п.5 Схеми взаємодії (Створення платежу по сервісу Оплата частинами/Миттєва розстрочка), Клієнт вводить данні карти, після чого підтверджує проведення операції введенням ОТП пароля, відправленого на його телефон.

Отже, скористатися Кредитною карткою без введення ПІН-коду та оформити сервіс «Оплата частинами» можливо лише за наявності мобільного телефону та номеру Сім-картки, який закріплений Банком як «Фінансовий», і який можливо змінити лише в установах Банку особисто або у системі Приват24, доступ до якої має лише Клієнт, оскільки тільки він знає достовірний та діючий пароль.

За таких обставин, при придбанні товару за сервісом «Оплата частинами», Договором для клієнта є чек, виданий йому співробітником магазину, при цьому співробітники Банку не мають ані дублікатів, ані копій зазначеного договору, а тому доводи позивача в апеляційній скарзі щодо ненадання АТ КБ «Приватбанк» суду такого доказу є безпідставними.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 листопада 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді: