Справа № 487/2735/18
Провадження № 2/487/46/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м.Миколаєв в складі головуючого судді Павлової Ж.П.,за участю секретаря судового засідання Поліщук І.В.,позивача ОСОБА_1 ,представника позивача ОСОБА_2 ,відповідача ОСОБА_3 ,представника відповідача ОСОБА_4 , третьої особи ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи ОСОБА_5 про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В

10.05.2018року ОСОБА_1 завернувся до Заводського районного суду м.Миколаєва з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В позові він вказав, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.11.2007 року.

Відповідачка ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є власниками 33/200 часток домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.2000 року.

Зовнішня стіна житлового будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_3 та ОСОБА_5 межує із земельною ділянкою , на якій розташований житловий будинок позивача. В 2017 році, в результаті обрушення частини зовнішньої стіни житлового будинку АДРЕСА_2 , та за усною домовленістю із ОСОБА_3 позивач за свій рахунок здійснив укріплення стіни будинку відповідачки, на що витратив 11618 грн.52 коп. Але відповідачка відмовляється компенсувати йому витрачені кошти, у зв`язку із чим просив стягнути на його користь матеріальну шкоду.

А також , посилаючись на положення ст. 1167 ЦК України просив стягнути із відповідачки завдану йому моральну шкоду через неправомірні дії відповідачки, які виразились в результаті тривалих конфліктів та непорозумінь.

11.07.2018 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва відкрито провадження за даним позовом.

20.07.2018 року відповідно до ухвали Заводського районного суду м.Миколаєва у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

19.10.2018 року ОСОБА_3 надала до суду відзив на позовну заяву, в якому , посилаючи на необгрунтованість позовних вимог просила відмовити в задоволені позову.

Відповідно до ухвали Заводського районного суду м.Миколаєва від 31.10.2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

07.12.2018 року відповідно до ухвали суду заяву ОСОБА_3 про зупинення провадження по справі залишено без задоволення.

05.04.2019 року ОСОБА_1 направив на адресу суду відповідь на відзив, в якому посилався на те , що позивач вчинив дії по укріпленню стіни будинку відповідачки з причин того, що остання самовільно здійснила реконструкцію житлового будинку , а саме на зовнішній несучій стіні будинку влаштувала віконний отвір, її житловий будинок почав руйнуватись, що створювало загрозу її життю. Для підтвердження здійснення відповідачкою неправомірних дій щодо самовільного влаштування віконного пройму та у зв`язку із подальшим руйнуванням житлового будинку через вищезгадане просив призначити судову будівельно-технічну експертизу.

Відповідно до ухвали суду від 30.10.2019 року до участі у справі залучено в якості третьої особи ОСОБА_5 , співвласника 32/100 часток домоволодіння по АДРЕСА_2 .

13.01.2020 року відповідно до ухвали суду в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судової будівельно-технічної експертизи по вищезазначеній цивільній справі відмовлено..

02.07.2020 року через канцелярію суду позивач ОСОБА_1 подав клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи по вищезазначеній цивільній справі.

09.09.2020 року відповідно до ухвали суду в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судової будівельно-технічної експертизи відмовлено.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні.

Відповідачка, її представник та третя особа в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні, посилаючись на їх недоведеність та необґрунтованість.Відповідачка суду показала, що не надавала дозволу позивачу на проведення ремонту її житлового будинку і таких домовленостей між ними не існувало.Дійсно, ОСОБА_1 здійснив укріплення фасаду її будинку в вересні 2017 року, але у зв`язку із тим, що через його самовільні дії по риттю траншеї біля фасаду належного їй житлового будинку, його частина обвалилась.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, представника відповідача та третю особ , вислухавши пояснення свідків , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.11.2007 року та земельної ділянки за тією ж адресою площею 686 кв.м.

Відповідачка ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_5 є власниками 33/200 часток домоволодіння АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.2000 року.

Даний житловий будинок згідно технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду складається з: сіней -1,2 кв.м., коридору - 2,9 кв.м., кладової - 6,8 кв.м., житлової кімнати - 18,4 кв.м., кухні - 10,0 кв.м., вбиральні - 0,7 кв.м., ванної кімнати - 2,2 кв.м .

Також згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК №807357, виданого 03 червня 2010 р. ОСОБА_3 є співвласницею земельної ділянки площею 0,0558 га по АДРЕСА_2 .

Одна із стін житлового будинку АДРЕСА_2 розташована на межі із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 . З 2007 року між сторонами існіють спори стосовно порядку користування належними ним житловими будинками та земельними ділянками.

В липні 2008 р. ОСОБА_1 звертався до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком. В процесі розгляду цієї справи була проведена будівельно-технічна експертиза, у висновку якої № 5836-5864 від 18 січня 2011 р., встановлено, що віконний проріз в кв. АДРЕСА_3 , який виходить на домоволодіння по АДРЕСА_1 відповідає існуючим будівельним нормам та правилам, та не має заборони на вікна у підсобних приміщеннях. До того ж, новозведений будинок ОСОБА_1 має два вікна, які виходять на приватну територію відповідачки.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 січня 2012 р. ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено. Рішення набрало законної сили.

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_6 посилався на те , що через відсутність дощоприймача на даху житлового будинку, що належить ОСОБА_7 опади , які стікають по будинку призводять до руйнування паркану та вимощення будинку ОСОБА_3 . А також спричиняють йому незручності у користуванні належною йому земельною ділянкою. За усною домовленістю із відповідачкою, він здійснив роботи щодо укріплення стіни її будинку, на що витратив 11 618 грн. 52 коп., що підтверджу.ться копіями квитанці на придбання будматеріалів. Але відповідачка відмовляється відшкодовувати затрачені ним грошові кошти, тому він просив стягнути із нею 11618 грн.52 коп. завданої йому шкоди.А також, через те ,що відповідачка не компенсувала йому витрачені на ремонт її житлового будинку грошові кошти, та через постійні конфлікти із нею, а також за спричинення тілесних ушкоджень його дружині , йому спричинено моральну шкоду , та просив стягнути із відповідачки на відшкодування моральної шкоди 20000 грн.

В подальшому , звертаючись до Заводського районного суду м.Миколаєва із вказаним допозовм позивач додатково посилався на те , що відповідачкою при влаштуванні віконного отвору в будинку не були дотримані нормативні вимоги, а саме не виконано обстеження несучих конструкцій житлового будинку, не замовлявся проект реконструкції, не отримано дозвіл на проведення будівельних робіт, не було враховано навантаження на віконний отвір, фундамент, не враховано технічний стан перекриття, армопоясу, не розраховані заходи зміцнення даних елементів будинку, що привело в подальшому до руйнування житлового будинку. А оскільки була загроза життю позивача, так як на подвір`я позивача впала частина стіни будинку, що спричинило загрозу його життю та здоров`я членів його сім`ї позивач вжив заходів до укріпнення житлового будинку відповідачки. Відповідно до наданого ним технічного звіту щодо детального обстеження стану несучих конструкцій підземних і наземних частин житлового будинку, завдяки діям позивача процес руйнації частини житлового будинку,що належить відповідачці було зупинено.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічне положення міститься й у ч. 1 ст. 321 ЦК України.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 321 ЦК України).

Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності (ч. 1 ст. 386 ЦК України).

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ч. 3 ст. 386 ЦК України).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Між тим , в судовому засіданні жодних дій, якими могла бути спричинена шкода майну ОСОБА_1 не встановлено.

Доводи позивача, що він здійснив укріплення будинку за усною згодою відповідачки, а також через невідповідність влаштування вікна відповідачкою вимогам ДБН, та через загрозу життя позивча спростовуються наведеними доказами, а також обставинами, які в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню як такі, що встановлені рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 січня 2012 р. у справі № 2/1214/1614/12. Позивачем на підтвердження вимог про відшкодування майнової шкоди надано копії накладних на придбання будівельних матеріалів, але вказані докази не можуть слугувати підтвердженням того, що саме ці будівельні матеріали були придбані позивачем та для укріплення стіни житлового будинку відповідачки.

Покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які буди допитані судом дише підтверджують сам факт проведення позивачем ремонтних робіт по укріпленню фасаду житлового будинку відповідачки, що не оспорює і сама відповідачка.

За таких підстав у задоволені позову ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити.

В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Оскільки судом не встановлено підстав для настання відповідальності за спричинення майнової шкоди та вини відповідачки в її заподіянні, підстави для відшкодування моральної шкоди також відсутні.

На підтаві викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259,263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи ОСОБА_5 про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення набуває законної сили через 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: ПАВЛОВА Ж.П.