У Х В А Л А

26 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 206/6490/18

провадження № 61-939ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Восковець Оксана Олександрівна, Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Восковець О. О., Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння.

В 2016 році за ініціативою ОСОБА_1 до позивача приїхав нотаріус з метою оформлення довіреності на ім`я ОСОБА_5 - сина відповідача, за його словами, довіреність оформлена для допомоги позивачу по оформленню пенсії та соціальних виплат.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що ОСОБА_4 , діючи від імені та начебто в інтересах ОСОБА_2 , використовуючи вищевказану довіреність уклав договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 зі своєю матір`ю ОСОБА_1 .

Сама позивач не мала наміру будь-яким чином відчужувати квартиру.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений від імені ОСОБА_2 за довіреністю представником ОСОБА_4 з покупцем ОСОБА_1 , витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь позивача квартиру АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Восковець О. О., Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння - задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 42 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, укладений між ОСОБА_2 , від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_4 , та ОСОБА_1 , посвідчений 17 серпня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Восковець О. О., за реєстраційним №1359.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 42 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вищевказаного заочного рішення - залишено без задоволення.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2019 року залишено без змін.

У січні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року в указаній вище справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд даної касаційної скарги здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме - надання належних доказів самостійно визначеного заявниками розміру судового збору за подання касаційної скарги щодо вимог майнового характеру та сплатити його у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості спірного майна.

13 лютого 2020 року (відповідно до штемпеля на поштовому конверті) ОСОБА_1 надіслано на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 27 січня 2020 року документи із зазначенням вартості нерухомого майна та квитанцію про сплату судового збору з урахуванням ціни позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння становить - 149 200,00 грн, яка не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2020 року становить 1 051 000,00 грн.

Крім того, було заявлено вимоги немайнового характеру (визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи та наявність чіткої й незмінної судової практики, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, статтями 175, 176, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Восковець Оксана Олександрівна, Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров