Справа № 219/9582/17
Провадження № 2/219/42/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Погрібної Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Романченка І.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнення витрат, пов`язаних з хворобою,

встановив:

31.08.2017 року позивач звернулася до суду з заявою в якій просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду, а також стягнути з ОСОБА_2 на її користь витрати, пов`язані з її хворобою в розмірі 19152,00 грн. щорічно до припинення її інвалідності, починаючи з 2017 року.

В обґрунтування позову вказувала, що 28.08.1987р. між нею та відповідачем було укладено шлюб. З 22.02.2007 року вона є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням безстроково та їй приписано проходження лікування в неврологічному відділенні двічі на рік та рекомендовано санаторно-курортне лікування. Пенсія позивачки з 2015р. становить 1174,00 грн. Вважала, що відповідно до вимог ч.ч.1-4 ст.75 Сімейного кодексу України відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Крім того, відповідно до ст.90 СК України, враховуючи, що вартість путівки серії АВ № 98587 лікування в санаторії «Моршинський» становить 19152,00 грн., а зурахуванням того, що позивачка потребує лікування двічі на рік, що у грошовому виглді становить 19152,00 грн. х 2 = 38304,00 грн. на рік, та половину від цієї суми (що становить 19152,00 грн. на рік) вважала за необхідне стягнути з відповідача.

05.09.2017 року ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області (суддя Радченко Л.А.) позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнення витрат, пов`язаних з хворобою, залишено без руху.

12.09.2017 року ОСОБА_1 подано уточнену позовну заяву, в якій позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду, а також стягнути з ОСОБА_2 на її користь витрати, пов`язані з її хворобою в розмірі 19152,00 грн. щорічно до припинення її інвалідності, починаючи з 2017 року.

27.09.2017 року ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області (суддя Радченко Л.А.) відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнення витрат, пов`язаних з хворобою. Призначено справу до судового засідання на 05.10.2017 року.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судових справ між суддями 18.09.2019 року у зв`язку з звільненням з посади судді ОСОБА_3 головуючим визначено суддю Погрібну Н.М.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Гуревич М.Г. не з`явилися. До початку розгляду справи по суті від адвоката Гуревича М.Г. надійшла заява, в якій останній вказував, що на позовних вимогах наполягає та просить проводити розгляд справи у його відсутність. В своїх поясненнях представник позивача адвокат Гуревич М.Г. посилається на те, що між ОСОБА_1 (позивач) та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Світлодарської селищної ради міста Дебальцеве Донецької області. Згідно з довідками № 141043 від 22.02.2007р., № 143591 від 7.03.2009р., № 013198 від 5.03.2011р., № 108222 від 3.03.2013р., № 353381 від 25.03.2015р. позивачка є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням безстроково. Відповідно до довідки КЗ «Світлодарська міська лікарня» від 14.07.2017р. № 01/354 позивач страждає на посттромбофлебітичний синдром правої руки та на хронічну венозну недостатність 1 ступеню та знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-невропатолога з діагнозом: дисциркуляторна енцефалопатія 2 ступеню за гіпертонічним типом з цефалгією, вертебробазилярною недостатністю, вестибулопатією, функціональним порізом правої руки, астенічним синдромом. Для проведення курсу лікування їй необхідні наступні лікарські препарати: нейроксон 1000 мл в/в крап. № 10; актовегін 5,0 в/в № 10; тіоцетам 10,0 в/в № 10;трентал 5,0 № 10; вестібо 24 мл на курс лікування 60 таб.; прамістар по 1 таб. 2 рази на день на курс лікування 60 таб.; супрадін 1 таб. А раз на день, на курс лікування 30 таб.; вертинокс 5 мг 50 таб. Позивачу рекомендовано санаторно-курортне лікування в санаторіях (санаторіях-профілакторіях) «Моршин», «Куяльник», «Бердянськ» за неврологічним та терапевтичним профілями. Також, позивач страждає на рефлекторну пірамідальну недостатність в ногах при гіпертонічній хворобі 2 ступеню, вона постійно приймає цукрово-знижувальні препарати (метформін 1000 мг 2 рази на день, діаглізид 60 мг 1 раз на день), гіпотензивні препарати (бісопролол). Оскыльки позивач є непрацездатною особою та страждає на ряд тяжких захворювань, у зв`язку з чим потребує матеріальної підтримки та допомоги. Вартість лікування в санаторії «Моршинський» становить 19152,00 грн., з яких сплачено 1752,00 грн. З урахуванням того, що позивач потребує лікування двічі на рік, що у вартісному виразі становить 19152,00 грн. * 2 = 38304,00 грн. на рік, та половину від цієї суми (що становить 19152,00 грн. на рік), позивач просить стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду, а також стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) витрати, пов`язані з хворобою ОСОБА_1 в розмірі 19152,00 грн. щорічно до припинення інвалідності ОСОБА_1 , починаючи з 2017 року.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Деменкова Є.С. в судове засідання не з`явилась. До початку розгляду справи по суті надала суду заяву в якій вказувала, що просить розглядати справу у відсутність її та ОСОБА_2 , вимоги заявлені ОСОБА_1 не визнають, з підстав, викладених у відзиві.

Згідно відзиву на позовну заяву зазначає, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 станом на день звернення до суду із уточненою позовною заявою перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.08.1987 року. Відповідач повністю не визнає позовні вимоги позивача, оскільки рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 квітня 2018 року по справі № 219/11518/17 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний, та цим же судом встановлений факт того, що з 14 серпня 2016 року спільне життя між сторонами не ведеться. Позивач з 2005 року до травня 2017 року здійснювала підприємницьку діяльність, тобто була працездатною, незважаючи на те, що пенсію з інвалідності отримує з лютого 2007 року, отримувала дохід за 2017 рік в розмірі 112600,00 грн., а у 2017 році мала найманого працівника. Відповідач з 30.03.2018 року - не працює, та не здійснює підприємницьку діяльність. Пенсія позивача з 01.01.17 р по 30.04.17 р включно склала 1347,00 грн., але прожитковий мінімум в цей період склав 1247,00 грн., з 01.05.17 р по 30.09.17 р склала 1412,00 грн., але прожитковий мінімум в цей період склав 1312,00 грн., з 01.10.17 р по 28.02.18 р включно склала 1452,00 грн., але прожитковий мінімум в цей період склав 1373,00 грн. Відповідач вважає, що позивач отримує дохід - пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений для осіб, які втратили працездатність, а, відтак, ОСОБА_1 не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги. Що стосується вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 на її користь витрат, пов`язаних з хворобою у розмірі 19152,00 грн., щорічно до припинення інвалідності ОСОБА_1 , починаючи з 2017 року, вважає, що позивач не доказала належними та допустимими доказами того факту, що її щорічні витрати, пов`язані з хворобою, та з 2017 року до припинення інвалідності позивача, будуть складати 38304,00 грн., половину з яких зобов`язаний сплачувати відповідач. Також не надала доказів того, чи дійсно ці витрати вона понесла, для того, щоб стягувати їх з відповідача, а в даному конкретному випадку, позивач не спростовує того факту, що ці витрати - орієнтовні, вона взагалі їх не понесла, а лише не поїхала до санаторію "Моршинський". Крім цього, позивач не надала жодного доказу неможливості отримати належне лікування у медичних закладах , у тому числі і на санаторно-курортне лікування. що вона зверталася до відповідних державних органів, фондів соціального страхування для отримання лікування, а їй медичними закладами, було відмовлено в лікуванні. Напідставі викладеного, просить суд, відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Частиною 2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України. Згідно з п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклали шлюб 28.08.1987 року, про що у виконкомі Світлодарської селищної ради м. Дебальцеве Донецької області зроблено запис №83 та дружині після реєстрації шлюбу надано прізвище ОСОБА_5 .

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 квітня 2018 року по справі № 219/11518/17 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний. Рішення набуло законної сили 25.05.2018 року.

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_2 , останній запис зроблено 03.08.1998 року «Звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням».

Згідно пенсійного посвідчення виданого Управлінням ПФУ в м. Дебальцеве серія НОМЕР_3 ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи.

Також судом встановлено, що відповідно до довідок № 141043 від 22.02.2007р., № 143591 від 7.03.2008р., № 013198 від 5.03.2009р., № 108222 від 3.03.2011р., № 353381 від 25.03.2015р. позивач є інвалідом третьої групи за загальним захворюванням безстроково.

Відповідно до довідки Бахмутського об`єднаного УПФУ, ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи та за період з 01.01.2017 року до 01.03.2018 року отримала пенсію в розмірі 19708,00 грн.

Згідно довідки Бахмутського об`єднаного УПФУ від 15.05.2019 року, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності та за період з 01.12.2018 року до 01.06.2019 року отримала пенсію в розмірі 11692,17 грн.

Відповідно до трудового договору від 22 серпня 2016 року ОСОБА_1 уклала договір з ОСОБА_6 на виконання працівником якісного обслуговування покупців, працювати з постачальниками, дбайливо ставитися до матеріальних цінностей. Дотримання правил охорони здоров`я і праці. Дотримання трудової дисципліни, що підтверджується табелями обліку використання робочого часу з січня 2017 року по травень 2017р.

Крім того, відповідно до договору оренди від 30 грудня 2016 року № 4, який був укладений на 1 рік з 01 .01.2017 року по 31.12.2017 року (включно), ОСОБА_1 передала в оренду ОСОБА_7 приміщення площею 47.00 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на першому поверсі КРК «Космос», з орендною платою в місяць 2000 грн.

Згідно наданої податкової декларації Бахмутської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області відносно ОСОБА_1 , остання отримала дохід за 2017 рік у розмірі 112 600 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним , потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Пунктом 4 ст. 75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частинами 1 та 2 статті 76 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо колишній чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" визначено на 2017 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" визначено на 2018 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1січня 2018 року - 1373,00 гривень, з 1 липня 2018 р - 1435,00 гривень, з 1 грудня 2018 р - 1497,00 гривні.

Відповідно до довідки № 897 від 09.02.2018 року, виданої пенсійним фондом в м. Бахмут, вбачається, що розмір пенсії позивачки з 01.01.17 р до 30.04.17 р включно був 1347,00 грн. , але прожитковий мінімум за цей період був 1247,00 грн., з 01.05.17 р по 30.09.17 р - 1412,00 грн, але в цей період прожитковий мінімум був 1312,00 грн., з 01.10.17 р по 28.02.18 р включно - 1452,00 грн., але прожитковий мінімум в цей період був 1373,00 грн).

Частинами 1 та 2 статті 76 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо колишній чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Разом з тим, відповідно до витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань фізична особа-підприємець ОСОБА_2 30.03.2013 року припинив підприємницьку діяльність, номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем 7016420.

Відповідно до податкової декларації Бахмутської ОДПІ ГУ ДФС У Донецькій області про майновий стан і доходи від 13.04.2018 року № 3920, ОСОБА_2 отримав за 2018 рік - 0,00 грн.

Згідно Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.10.2018 року по справі № 161/16931/16-ц, зазначено, що «Проаналізувавши вказані норми матеріального права, коллегія суддів дійшла висновку, що аліментні зобов`зання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі, непрацездатність одного з подружжя, потреба в матеріальній допомозі, нижчий від прожиткового рівня матеріального забезпечення».

Також, відповідно до Правового висновку Верховного Суду України від 16.08.2017 року у справі № 6-1111цс17 зазначено „ За положеннями частин другої четвертої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, хто є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть призначатися за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, зокрема: перебування у зареєстрованому шлюбі або після розірвання шлюбу - якщо особа стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу, а також коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового мінімуму рівень матеріального забезпечення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду, не підлягають задоволенню.

Також,судом встановлено, що згідно листа КЗ «Бахмутський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», ОСОБА_1 , 1963 р.н., знаходиться на диспансерному обліку в Світлодарській амбулаторії з діагнозом: цукровий діабет 2 тип, середнього ступеня тяжкості. Гіпертонічна хвороба, 2ст.2ст. КВР високий. Є інвалідом 3 групи, д-з: дисциркулятона енцефалопатія 2 ст. в вертебробазілярній системі з цефалгією, вестибулопатією, функціональним парезом правої руки, рефлекторною пірамідною недостатністю в ногах при ГХ 2 ст. Вертеброгенна (остеохондроз з протрузією дисків С5-С6) цервікокранеалгія. Остання госпіталізація з травні 2017 р. У виписці із історії хвороби ОСОБА_1 рекомендовано санаторної курортне лікування. Остання постійно приймає цукрово-знижувальні препарати (метформін 1000 мг 2 рази на день, діаглізид 60 мг 1 раз на день), гіпотензивні препарати (бісопролол). Для уточнення діагнозу, корекції лікування, діагностичного спостереження ОСОБА_1 рекомендовано огляд ендокринолога, кардіолога (останній огляд 21.02.2013р.).

Відповідно до листа КЗ «Світлодарська міська лікарня» № 01/354 від 14.07.2017р., остання надає медичну допомогу другого рівня, тому інформацію по захворюванням ОСОБА_1 є можливим надати тільки від вузьких спеціалістів. Огляд лікаря-хірурга поліклінічного відділення № 1 ОСОБА_8 : ОСОБА_1 проходила лікування у 2006 році в ІНВХ ім.Гусака м.Донецьк з діагнозом: с-м грудного виходу з обох сторін. У 2006 році хворій була виконана операція резекція 1-го ребра справа. У 2007 році проходила лікування в хірургічному відділенні Світлодарської міської лікарні № 2 м.Дебальцеве з діагнозом: ПТФС правої руки. У відділенні отримувала венотропну терапію. На даний час стан хворої задовільний. Обидві руки не набряклі, при пальпації болючості не має. Пульсація на магістральних судинах не порушена. Діагноз: ПТФС правої руки. ХВН 1-ї ст. Стан після оперативного лікування в 2007 році. Хвора потребує в огляді судинного лікаря-хірурга та обстеження доплероангіографії судин правої руки для вирішення питання про подальше лікування. В додатковому консервативному та оперативному лікуванні хвора на даний час не потребує. Огляд лікаря-невропатолога поліклінічного відділення № 1 ОСОБА_9 : ОСОБА_1 , інвалід III групи безстроково, знаходиться - диспансерному обліку у лікаря-невропатолога поліклінічного відділення № 1 з діагнозом: Дисциркуляторна енцефалопатія 2 ст. за гіпертонічним типом з цефалгією, вертебробазилярною недостатністю (Drop attaca по анамнезу) вестибулопатією, функціональним порізом правої руки, астенічни синдромом. Супровідний діагноз: Цукровий діабет 2 типу стадія субкомпенсаціі Хронічний хребетно-кресцовий радикуліт (остеохондроз МПД, грижа міжхребцевих дисків L4-S1 з відносним стенозом хребетного каналу. ОСОБА_10 сакрального каналу. Хворій показано санаторно-курортне лікування: Хмельнік, Бердянск. Для проведення курсу лікування необхідно: нейроксон 1000 мл в/в крап. № 10; актовегін 5,0 в/в № 10; тіоцетам 10,0 в/в № 10; трентал 5,0 № 10; вестібо 24 мл на курс лікування 60 таб.; прамістар по 1 таб. 2 рази на день на курс лікування 60 таб.; супрадін - 1 таб. 1 раз на день, на курс лікування 30 таб.; вертинокс 5 мг - 50 таб.(а.с.11).

Крім того, відповідно до довідки КЗ «Світлодарська міська лікарня» № 400/3 від 18.08.2017р. про одержання путівки на санаторно-курортне лікування, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рекомендовано санаторно-курорте лікування в санаторії (санаторії профілакторії) «Моршин», «Куяльник», «Беряднськ» (а.с.12).

Відповідно до копії рахунку №А від 12.09.2017 року ОСОБА_1 сплатила послуги по договору№98587 про надання послуг ТОВ «Система бронювання Путівка.Ком» 1752,00 грн., залишок суми 17400,00 грн.

Згідно системи бронювання «Путівка.Ком» путівка серія АВ №98587 в санаторій «Моршинський» ОСОБА_1 оплачено 1752,00 грн. дата заїзду 15.11.2017 року дата виїзду 09.12.2017 року. До сплати17400,00 грн.

Статтею 90 СК України передбачено, що дружина, чоловік взаємно зобов`язані брати участь у витратах, пов`язаних із хворобою або каліцтвом другого з подружжя.

Разом з тим, відповідно до рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 квітня 2018 року по справі № 219/11518/17 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний. Рішення набуло законної сили 25.05.2018 року. Крім того, згідно вищевказаного рішення позивач та відповідач з 14 серпня 2016 року мешкали окремо, та спільне господарство не вели.

Конституція України гарантує кожному громадянину право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування (стаття 49). Це право забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. Позивач не надала жодного доказу того, що вона зверталася до відповідних державних органів, фондів соціального страхування для отримання лікування, а їй медичними закладами, було відмовлено в лікуванні.

Таким чином, суд вважає, що позові вимоги позивача в частині стягнення з ОСОБА_2 на її користь витрат, пов`язаних з хворобою позивача в розмірі 19152,00 грн., щорічно до припинення інвалідності ОСОБА_1 , починаючи з 2017 року, не підлягають задоволенню, оскільки, позивач не доказала належними та допустимими доказами того факту, що її щорічні витрати, пов`язані з хворобою, з 2017 року до припинення інвалідності позивачки, будуть складати 38304,00 грн., та половину з яких зобов`язаний сплачувати відповідач. Не надано доказів того, чи дійсно ці витрати позивач понесла, для того, щоб стягнути їх з відповідача, оскільки позивач їх не понесла, так як не поїхала до санаторію «Моршинський».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнення витрат, пов`язаних з хворобою, відмовити.

Керуючись ст. 259, 268 ЦПК України, ст.ст. 75, 76, 90 Сімейного Кодексу України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнення витрат, пов`язаних з хворобою, відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 18.09.2020 року.

Суддя Н.М. Погрібна

18.09.2020