РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/458/19

пр. № 2/759/517/20

20 лютого 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Журибеди О.М.,

при секретарях - Ковтун М.В., Доценко Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби, ОСОБА_2 про перерахунок заборгованості по аліментах та зняття арешту з особистої зарплатної банківської картки «Приват Банк», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби, ОСОБА_2 про зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по аліментах та зняття арешту з особистої зарплатної банківської картки «Приват Банк». В обґрунтування позову, посилається на те, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08.05.2007 р. з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від його заробітної плати (доходу), починаючи з 12.04.2007 р. до досягнення донькою повноліття. Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 12.01.2011 р. з нього стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій формі в сумі 500,00 грн. щомісячно починаючи з 22.08.2011 р. і до досягнення донькою повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_3 та 04.03.2018 р. він отримав довідку про розрахунок заборгованості по аліментам відносно стягувача ОСОБА_2 від Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києві. Після чого 17.07.2018 р. отримав з Святошинського РВДВС м. Києва ГТУЮ м. Києва інформаційну довідку про арешт коштів боржника та одразу 13.08.2018 р. звернувся з заявою до начальника Святошинського РВДВС м. Києва ГТУЮ м. Києва з проханням надати довідку про перерахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні ВП № 31057089 враховуючи надані ним чеки про сплату заборгованості і довідку про його доходи а також виписку з «Приватбанку» про те, що накладений арешт на його банківську карту є незаконним оскільки дана банківська картка є рахунок його заробітної плати. Однак відповіді так і не отримав в зв`язку з чим змушений звернутись до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові.

Державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції міста Києва Гуріна Д.І., в судовому засіданні 11.06.2019 р. заперечувала проти задоволення позову, вказавши, що нарахування боргу відбувалось у відповідності до чинного законодавства та просила у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_6. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову посилаючись на обставини викладені у поданому 08.05.2019 р. відзиві на позов.

Суд, вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Святошинського районного суду м.Києва від 08.05.2007р., 16.07.2007 р. було видано виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.04.2007 р. і до досягнення донькою повноліття.

16.07.2007 р. державним виконавцем Святошинського РВДВС м. Києва ГТУЮ м. Києва Коц О.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 11174282.

Відповідно до довідки-розрахунку від 04.03.2018 р., сума заборгованості ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 по сплаті аліментів становить 119822,82 грн. (а.с. 11).

24.04.2017 р. старшим державним виконавцем Святошинського РВДВС м. Києва ГТУЮ м. Києва Гуріною Д.І. було винесено постанову про арешт майна боржника.

27.09.2019 р. старшим державним виконавцем Святошинського РВДВС м. Києва ГТУЮ м. Києва було винесено постанову про опис та арешт майна боржника.

Як вбачається з пояснень позивача, він отримав довідку-розрахунок 04.03.2018 р.

У відповідності до ч. 8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 11 зазначеного Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В своєму позові, позивача посилається на те, що державним виконавцем Святошинського РВДВС м. Києва, було розраховано заборгованість ОСОБА_1 по аліментам виходячи із середньомісячної заробітної плати для даної місцевості, однак позивач вважає що державний виконавець повинен був розраховувати заборгованість по аліментах у відповідності до ч. 1 ст. 195 СК України до 08.07.2017 р. із заробітної плати (доходу) який він одержував.

Крім того, як зазначає позивач, останнім було надано до Святошинського РВДВС м. Києва ГТУЮ м. Києва довідку про доходи на підставі якої останній просив зробити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів.

Однак, на думку суду, вищевказаний розрахунок заборгованості складений державним виконавцем від 26.06.2017 р. та 04.03.2018 р. відповідає умовам ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 1 ст. 195 СК України з огляду на те, що при складенні вказаного розрахунку, державний виконавець врахував розмір середньомісячної заробітної плати на одного середньооблікованого штатного працівника по м. Києву (тобто даної місцевості) в порядку ч. 2 ст. 195 СК України, починаючи з 12.04.2007 р. по серпень 2018р., що вбачається з наведеного підрахунку заборгованості, так як сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем в порядку, встановленому ст. 195 СК України (а.с. 15).

Отже, на думку суду, обчислення заборгованості державним виконавцем було здійснено в порядку, передбаченим ст. 195 СК України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», тобто на законній підставі з огляду на що, судом не приймається до уваги як належний доказ особисто зроблений розрахунок позивача щодо нібито меншої суми заборгованості позивача.

При цьому, особливості виконання рішень про стягнення аліментів передбачені розділом XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. за № 512/5, відповідно до ч. 2 якої - стягнуті аліментні суми перераховуються виконавцем на зазначений стягувачем в письмовій заяві рахунок у банку або іншій фінансовій установі чи надсилаються на адресу стягувана поштовим переказом, що здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження. Якщо у виконавця відсутні відомості, необхідні для перерахування стягнутих аліментних сум, виконавець письмово повідомляє стягувача про необхідність надання стягувачем відомостей про спосіб перерахування стягнутих аліментних сум та реквізитів рахунку, відкритого у банку або в іншій фінансовій установі, для отримання аліментних сум (за наявності). У разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження, на підставі ч. 3 розділу XVI Інструкції.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості - обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувана; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Крім того, посилання позивача на отримання заробітної плати спростовується довідкою ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, з якої вбачається, що ФОП ОСОБА_1 , що згідно даних декларації про майновий стан поданої до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві та інформаційної бази сума доходу та сплаченого податку за звітні податкові періоди становить: 2011 р - 90,00 грн., 2012-2016 рр. - 00,00 грн., що спростовує доводи позивача щодо отримання останнім заробітної плати (а.с. 13).

Відтак, у державного виконавця були відсутні підстави для здійснення перерахунку заборгованості по сплаті аліментів.

У зв`язку з чим, позовна вимога про зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по аліментах не підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про зняття арешту з банківської картки позивача відкритої у АТ КБ «Приватбанк» то суд вважає за необхідне в цій частині позов задовольнити з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

Відповідно до п.9.1 Інструкції виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою про арешт коштів державного виконавця/приватного виконавця (далі - виконавець), судовим рішенням (у тому числі рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів).

Банк приймає до виконання документ про арешт коштів, який доставлено до банку самостійно виконавцем (представником/повіреним, помічником приватного виконавця), слідчим, представником суду, слідчого судді, прокурора, контролюючого органу або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є виконавець, суд, слідчий суддя, прокурор, контролюючий орган.

Банк також приймає до виконання постанову про арешт коштів, надіслану виконавцем у формі електронного документа, з дотриманням вимог законодавства України з питань електронного документообігу, електронних довірчих послуг, захисту інформації.

Законом України «Про виконавче провадження» в т.ч. передбачені умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Тобто законом у виняткових випадках допускається звернення стягнення на заробітну плату боржника на підставі виконавчого документу.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Частинами 2, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Як вбачається з вищенаведеного, накладення арешту у повному обсязі на особисту зарплатну банківську картку № НОМЕР_1 «Приватбанк» відкриту на ім`я ОСОБА_1 , є таким, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», порушує та обмежує права позивача щодо користування, розпорядження власними коштами, а відтак суд вважає необхідним вимоги позивача в цій частині задовольнити.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Питання перерозподілу судових витрат позивачем не ставилось.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 15, 76, 81, 263, 265 ЦПК України, 5, 18, 70, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби, ОСОБА_2 про перерахунок заборгованості по аліментах та зняття арешту з особистої зарплатної банківської картки «Приват Банк» - задовольнити частково.

Зняти арешт з особистої зарплатної банківської картки № НОМЕР_1 «Приват Банк» на ім`я ОСОБА_1 .

Скасувати заходи забезпечення позову, які вжиті згідно ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року, відповідно до якої зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 11174282 від 16.07.2007р. до розгляду справи по суті.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Журибеда