Справа № 459/1112/16-ц
Провадження № 2/459/162/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі головуючого - судді Новосад М.Д.

з участю секретаря судових засідань Канюка В.Р.

представника відповідачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Червонограді цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2449-016/08Р від 07.03.2008 року у розмірі 23113,86 доларів США, що складається із: заборгованість за кредитом - 13468,00 доларів США; заборгованість за процентами - 9645, 86 доларів США. На обгрунтування позову послався на те, що 07.03.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 2449-016/08Р, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу ОСОБА_2 кредит для своєчасної оплати вартості автомобіля у розмірі 17423 доларів США зі сплатою 11,99% річних, строком з 07.03.2008 року до 07.03.2015 року. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання відповідача ОСОБА_2 07.03.2008 року між позивачем та відповідачами - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договори поруки №2449-016/08Р. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання, а відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконує зобов`язання за договором, в результаті чого станом на 09.06.2015 року виникла вищевказана заборгованість.

Справа перебувала у провадженні судді Грабовського В.В ..

Ухвалою від 05.05.2016 відкрито провадження у справі.

01.06.2016 представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

02.06.2016 судом було винесено заочне рішення, яким задоволено даний позов.

07.05.2018 та 14.05.2018 відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали заяви про перегляд заочного рішення.

Справи за даними заявами були передані на розгляд судді Новосаду М.Д..

Ухвалами від 04.03.2019 заочне рішення було скасовано та справу було призначено до розгляду на 07.06.2019.

22.05.2019 представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвокат Семенюк Р.А. подав відзиви на позовну заяву, в якому позов заперечив. Вказав, що позивальник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому стягнення з нього заборгованості як позичальника після його смерті та нарахування після цього будь яких відсотків є протиправним. Правонаступників, тобто спадкоємців які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 не має, згоди поручителів відповідати за нового боржника відповідно теж не має, а від так безпідставним є стягнення заборгованості за кредитним договором із поручителів. Крім того вказав, що банк як кредитор мав право пред`явити позов чи вимогу до спадкоємців, в межах строку на прийняття спадщини, який становить 6 місяців. У зв`язку із наведеним вважає, що строк звернення із позовом до суду є пропущений, а від так, у разі якщо суд дійде до висновку про обґрунтованість позову, просив застосувати строки позовної давності. Також зазначив, що у матеріалах справи не має жодних належних та допустимих доказів про перехід права грошової вимоги за спірним кредитним договором укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 до ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

15.10.2019 в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_4 та її представник Семенюк Р.А. позов заперечили, вказали, що банк не є належним позивачем у справі, так як по заочному рішенні в даній справі була заміна сторони виконавчого провадження на ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» , однак у матеріалах справи відсутні відповідні документи про перехід до них права вимоги за спірним кредитним договором.

19.02.2020 директор ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» подав клопотання про витребування інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача ОСОБА_2 , щодо спадкоємців відповідача ОСОБА_2 та провести судове засідання у їх відсутності.

20.02.2020 представник відповідачів подав клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із неявками представника позивача.

20.02.2020 оголошувалась перерва для з`ясування повноважень позивача та залучення правонаступника позивача, скеровувався запит до ТОВ ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» для надання документів на підтвердження повноважень даного представника та про те, чи продано фінансовий портфель за спірним кредитним договором, а також забезпеченння явки уповноваженого представника в судові засідання.

25.03.2020 представник ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» подав суду клопотання про залучення товариства в якості позивача як правонаступника ПАТ КБ «Правекс Банк» та просив проводити судове засідання 18.06.2020 без участі представника.

Ухвалою судового засідання від 18.06.2020 залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» в якості позивача як правонаступника ПАТ КБ «Правекс Банк» та оголошено перерву для виклику представника позивача.

22.07.2020 представник позивача подав клопотання про проведення судового засідання 15.09.2020 у його відсутності.

Представник відповідачів позов заперечив повністю, підтримав обставини, викладені у відзиві. Вважає позовні вимоги безпідставними та просить відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення представника відповідачів, розглянувши заяви у матеріалах справи, оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 07.03.2008 року між АКБ «Правекс-Банк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк») та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №2449-016/08Р, відповідно до умов якого банк надав відповідачеві ОСОБА_2 кредит з метою своєчасної оплати вартості автомобіля у розмірі 17423,00 доларів США, зі сплатою 11,99% річних, строком з 07.03.2008 року до 07.03.2015 року.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між позивачем та відповідачами - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договори поруки №2449-016/08Р від 07.03.2008 року, згідно з якими поручителі зобов`язалися нести солідарну відповідальність перед позивачем за виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором №2449-016/08Р від 07.03.2008 року можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитним договором у строк до 07.03.2015 року у розмірі 17423,00 доларів США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконав зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого у нього виникла заборгованість, яка згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором №2449-016/08Р від 07.03.2008 року, станом на 09.06.2015 року становила 23113,86 доларів США, та складалась із: заборгованість за кредитом - 13468,00 доларів США; заборгованість за процентами - 9645, 86 доларів США.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п.1.1, 1.2 кредитного договору №2449-016/08Р від 07.03.2008 року з метою своєчасної оплати позичальником вартості автомобіля за договором купівлі-продажу № 003 від 29.02.2008 року, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування автомобіля, укладення яких здійснюється на підставі і з урахуванням вимог п.6.1.11 даного договору, банк надає позичальнику кредит в іноземній валюті на загальну суму 17423,00 доларів США зі сплатою 11,99% річних, строком з 07.03.2008 року до 07.03.2015 року.

Відповідно до п.1.1, 4.1 договорів поруки №2449-016/08Р від 07.03.2008 року укладених між позивачем та відповідачами - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , поручителі зобов`язалися нести солідарну відповідальність перед позивачем за виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором №2449-016/08Р від 07.03.2008 року можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитним договором у строк до 07.03.2015 року у розмірі 17423,00 доларів США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. Даний договір набирає чинності з моменту його підпитання сторонами і діє до 07.03.2018 року.

Право банку на здійснення банківських кредитних операцій з розміщення іноземної валюти на валютному ринку України підтверджується банківською ліцензією №7, виданою Національним банком України 03.12.2001 року, на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»; дозволом №7-1 від 03.12.2001 року на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» згідно з додатком до дозволу №7-1 від 03.12.2001 року.

31.05.2017 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» були укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за вказаним кредитним договором №2449-005/07Р від 11.06.2007 року.

Однак, в ході розгляду справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть та перекладу до нього (а.с.147,148 т.1).

У матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач звертався до державної нотаріальної контори з претензією кредитора.

Правонаступників після смерті ОСОБА_2 не встановлено.

Частиною 1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором відступлення одна сторона передає грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи.

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять прав первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно із ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

З моменту смерті позичальника банк продовжував нарахувати проценти та пеню. Розрахунок заборгованості позивачем надано станом на 09.06.2015 та нового розрахунку в подальшому надано не було. Таким чином, стягнення заборгованості із ОСОБА_2 як позичальника після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та нарахування після цього будь яких відсотків є протиправним.

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором із відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як поручителів та спадкоємців ОСОБА_2 судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Разом з тим, у статті 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, поручителі, які солідарно поручилися, відповідають перед кредитором солідарно. У разі укладення кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов`язання, ч. 3 ст. 554 ЦК України не застосовується.

У такому випадку кредитор має право пред`явити вимогу до кожного з поручителів на підставі окремого договору, відповідно до яких кожен із поручителів відповідає перед кредитором разом із боржником як солідарні боржники.

Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Як вбачається із роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК України, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

З урахуванням наведених вище положень слід дійти висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13.

За правилами ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Згідно із ч.1 ст.523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Отже, на поручителів може бути покладено обов`язок щодо належного виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й у договорі поруки як згоди відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобов`язанням.

Наведена позиція висвітлена в постанові Верховного Суду України від 3 червня 2015 року в справі № 6-206цс15.

Правонаступників, тобто спадкоємців які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , немає.

Крім того суду не надано доказів наявності згоди поручителів відповідати за нового боржника перед кредитором після смерті основного боржника.

Щодо строку позовної давності звернення з позовом до суду.

Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК).

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що позичальник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачі вказують, що відповідачка ОСОБА_4 повідомляла банк про смерть відповідача ОСОБА_2 .. Крім того, про смерть відповідача ОСОБА_2 було зазначено в заявах відповідачів ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення та ухвалах суду про перегляд заочного рішення від 04.03.2019, які були отримані банком 19.03.2019.

Крім того, 31.05.2017 року між первинним позивачем ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» були укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за вказаним кредитним договором №2449-005/07Р від 11.06.2007 року.

Однак з 13.03.2019 (часу отримання банком ухвал про перегляд заочного рішення) первинний позивач не повідомив суд про відступлення права вимоги за спірним кредитним договором. Клопотання про залучення в якості правонаступника позивача представник ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» подав аж 25.03.2020 після запиту суду.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи 459/112/16-ц (провадження 6/459/63/2018) за заявою ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, позивачу ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» стало відомо про смерть відповідача ОСОБА_2 з апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу суду від 10.04.2018, яку отримали 23.07.2018.

Суду не надано доказів, що за цей час уповноважений кредитор протягом 6 місяців звертався до нотаріальної контори для пред`явивлення вимог до спадкоємців ОСОБА_2 та вчинив будь-які дії для їх встановлення.

При цьому, виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права із зазначенням спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову не відповідає вимогам закону.

Такий висновок відповідає усталеній судовій практиці та викладений у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 05.02.2020 р. у справі № 766/10193/16-ц.

Фактичні обставини справи у світлі викладених норм цивільного законодавства свідчать про те, що відповідачі не мають обов`язку погасити кредитну заборгованість перед позивачем. Тому позов є безпідставним, відтак у задоволенні вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.09.2020

Суддя: М. Д. Новосад