ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року м. Харків

Справа № 642/1067/20

Провадження № 22-ц/818/4134/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Тичкової О.Ю.., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідачі: Харківське казенне експериментальне протезно - ортопедичне підприємство,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 11 червня 2020 року, ухвалене суддею Вікторовою В.В.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Харківського казенного експериментального протезно - ортопедичного підприємства про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних,

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просив стягнути з Харківського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства на свою користь інфляційні витрати в розмірі 1255,65 грн. та 3 % річних в розмірі 760,98 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що рішенням Господарського суду Харківської області від 19.07.2018 у справі № 922/1446/18 стягнуто з ПФ «Дельта» на користь Харківського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства (далі - відповідача) суму заборгованості в розмірі 22667 грн. та судові витрати в розмірі 1762 грн. Крім того, 21.01.2019 з розрахункового рахунку ПФ «Дельта» списана на користь МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області на користь відповідача сума в розмірі 27040,90 грн. згідно наказу Господарського суду Харківської області № 922/1446/18 від 20.08.2018. В подальшому постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 рішення у справі № 922/1446/18 скасоване та у задоволенні позову відмовлено. В ухвалі Господарського суду Харківської області від 24 грудня 2019 р. у справі № 922/1446/18 вказано про наявність у цій справі доказів виконання ПФ «Дельта» рішення Господарського суду Харківської області від 19.07.2018 в частині стягнення з ПФ "Дельта" на користь Харківського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства суми заборгованості в розмірі 22667 грн. та судових витрат в розмірі 1762 грн. за наказом від 20.08.2018 по цій же справі. Цією ж ухвалою в порядку повороту виконання рішення Господарського суду Харківської області від 19.07.2018 стягнуто з відповідача на користь ПФ «Дельта» грошові кошти у розмірі 22667 грн. та судові витрати в розмірі 1762 грн.

Вважає , що відповідач несе обов`язок щодо відшкодування інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми до дня остаточного повернення коштів ПФ «Дельта». 05.02.2020 на розрахунковий рахунок ПФ «Дельта» від Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області поступила грошова сума в розмірі 24429 грн. Таким чином, безпідставне користування відповідачем грошовими коштами ПФ «Дельта» почалося 21.01.2019 і закінчилося 05.02.2020. Отже, за період з 21.01.2019 і по 04.02.2020 включно, з вини відповідача з обігу ПФ «Дельта» вибули грошові кошти в розмірі 24429 грн., тому відповідач повинен сплатити за вищевказаний період інфляційні втрати та 3% річних від цієї суми.

17 лютого 2020 р. між ПФ «Дельта» та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно умов якого, в тому числі ПФ «Дельта» відступила позивачу свої права кредитора у зобов`язанні щодо повернення йому відповідачем безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 24429 грн. Між сторонами вищевказаного договору досягнута згода з усіх істотних умов договору, цей договір був спрямований на набуття сторонами цивільних прав та обов`язків, його зміст не суперечить актам цивільного законодавства, при укладанні цього договору, відповідно до вимог частини 1 ст. 627 ЦК України, волевиявлення учасників договору було вільним та відповідало їх внутрішній волі, цей правочин вчинено у формі, встановленій законом та спрямований на реальне настання правових наслідків. Листом від 24 лютого 2020 року позивач повідомив відповідача про укладення між ПФ «Дельта» та ним договору про відступлення права вимоги та направив йому копію. Позивачем надано розрахунки суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 21.01.2019 і по 04.02.2020 включно.

Таким чином, загальна сума позовних вимог позивача до відповідача становить: 1255,65 грн. (інфляційні втрати)+760,98 грн. (3% річних). Всього 2016,63 грн.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 11 червня 2020 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач набув прав кредитора 17 лютого 2020 року по грошовому зобов`язанню ПФ «Дельта» перед Харківським казенним експериментальним протезно-ортопедичного підприємством вже після фактичного виконання зобов`язання, що підтверджується банківською випискою з розрахункового рахунку ПФ «Дельта» від 05 лютого 2020 року. Таким чином, позивач після фактичного виконання боржником зобов`язання не має права стягнення 3% річних та інфляційних витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовано усі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ті ж обставини, що і у позовній заяві, зокрема, зазначав, що при повороті виконання рішення поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення відбувається з моменту порушення прав цієї особи. Отже, з цього моменту стягнуті з цієї особи грошові кошти є неналежним , безпідставно стягненим майном.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем невірно застосовані норми матеріального права для обґрунтування своїх позовних вимог, оскільки ще до прийняття остаточного судового рішення по суті спору між Харківським казенним експериментальним протезно-ортопедичним підприємством (далі - відповідачем) та ПФ «Дельта», отримані відповідачем грошові кошти на підставі судового рішення господарського суду Харківської області від 19.07.2018 у справі № 922/1446/18, що набрало законної сили, та наказу, виданого на виконання вказаного рішення, не є безпідставно одержаними грошовими коштами, а отримані на законних підставах, а тому стаття 1212 ЦК України до спірних правовідносин не може бути застосована.Крім того, зазначав, що ще до укладення договору про відступлення права вимоги від 17.02.2020 відповідач вже виконав зобов`язання та повернув ПФ «Дельта» 5 лютого 2020 року грошові кошти у розмірі 22667 грн. та судові витрати в розмірі 1762 грн. Таким чином на момент передачі ПФ «Дельта» зобов`язань позивачу по договору про відступлення права вимоги відповідач вже погасив ці зобов`язання. В матеріалах справи є докази, що поворот виконання рішення вже відбувся і кошти ПФ «Дельта» вже отримані.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 19.07.2018 у справі № 922/1446/18 задоволено позовні вимоги Харківського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства до приватної фірми «Дельта», стягнуто з ПФ «Дельта» на користь Харківського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства суму заборгованості в розмірі 22 667 грн. та судові витрати в розмірі 1762 грн.

21.01.2019 року з розрахункового рахунку ПФ «Дельта» списана на користь МВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області на користь Харківського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства сума в розмірі 27040,90 грн. згідно наказу Господарського суду Харківської області № 922/1446/18 від 20.08.2018, що підтверджується випискою за 21.01.2019 (а.с. 7).

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/1446/18 рішення Господарського суду Харківської області від 19.07.2018 скасоване та у задоволенні позову відмовлено (а.с. 8-16).

В ухвалі Господарського суду Харківської області від 24.12.2019 вказано про наявність у цій справі доказів виконання ПФ «Дельта» рішення Господарського суду Харківської області від 19.07.2018 в частині стягнення з ПФ "Дельта" на користь відповідача суми заборгованості в розмірі 22667 грн. та судових витрат в розмірі 1762 грн. за наказом від 20.08.2018 по цій же справі. Цією ж ухвалою, в порядку повороту виконання рішення Господарського суду Харківської області від 19.07.2018 стягнуто з відповідача на користь ПФ «Дельта» грошові кошти у розмірі 22667 грн. та судові витрати в розмірі 1762 грн. (а.с. 17-18).

05.02.2020 на розрахунковий рахунок ПФ «Дельта» від Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області були перераховані 24 429 грн., що підтверджується банківською випискою з розрахункового рахунку ПФ «Дельта» за 05.02.2020 (а.с. 19).

17 лютого 2020 року між ПФ «Дельта» та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги (а.с. 20).

Згідно п. 1.4, п. 1.5 вищевказаного Договору у ОСОБА_1 виникло право вимагати від Харківського казенного експериментального протезно-ортопедичного підприємства сплати інфляційних втрат, 3% річних та інших можливих виплат, пов`язаних з неналежним виконанням обов`язків, які виникли з Основного правочину, а саме: правочину щодо набуття Харківським казенним експериментальним протезно-ортопедичним підприємством 21.01.2019 належних ПФ «Дельта» грошових коштів на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 19.07.2018 у справі № 922/1446/18, яке було скасоване постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/1446/18 (а.с. 20).

ПФ «Дельта» згідно акту приймання-передачі документів від 17 лютого 2020 року передала ОСОБА_1 документи, які засвідчують права за вищевказаним договором про відступлення права вимоги (а.с. 21).

24 лютого 2020 року ОСОБА_1 направив на адресу відповідача повідомлення про заміну кредитора та вимогу про сплату на його користь інфляційних втрат у розмірі 1255,65 грн. та 3% річних у розмірі 760,98 грн., які були розраховані за період з 21.01.2019 року по 04.02.2020 року (а.с. 22).

Вищевказане підтверджується описом вкладення до цінного листа, поштова квитанція та фіскальний чек (а.с. 23-25).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні правовідносини.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 02.11.2011 в справі № 1-25/2011 поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання рішення - це процесуальний спосіб захисту прав боржника.Він фактично спрямований на поновлення прав особи,порушених виконанням скасованого рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.

В той же час, необхідно розмежовувати інститут повороту виконання рішення та такого самостійного способу захисту порушеного права власності, що застосовується на підставі положень, викладених ст. 1212 ЦК України (інститут кондикції):

- поворот виконання судового рішення - це інститут процесуального права;

- повернення безпідставно набутого майна - це інститут матеріального права.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Стаття 1212 ЦК України також застосовується у тому випадку, коли певна вимога власника майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Отже, вищезазначена норма може бути застосована у тому разі, якщо поворот виконання рішення у порядку, який передбачений процесуальними нормами, неможливий або у разі, якщо такий порядок нормативно не встановлений.

Звертаючись з позовом про стягнення стягнення грошових коштів (індекс інфляції та три проценти річних), позивач в обгрунтування позовних вимог посилався на вимоги ст. 1212 ЦК України, що майно має бути повернуто, так як перебуває у відповідача без достатньої правової підстави.

Проте в матеріалах справи є докази, що поворот виконання рішення вже відбувся і кошти ПФ «Дельта» вже отримані.

Отримані ХКЕПОП грошові кошти на підставі судового рішення господарського суду Харківської області від 19.07.2018 року у справі № 922/1446/18, що набрало законної сили, та наказу, виданого на виконання вказаного рішення, не є безпідставно одержаними грошовими коштами, а отримані ОСОБА_2 на законних підставах, а тому стаття 1212 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин не може бути застосована.

Вищевказана правова позиція викладена в аналогічної справі № 910/3395/19 від 23 січня 2020 року Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду.

Таким чином посилаючись на ст. 1212 ЦК України позивач помилково тлумачить зміст даної норми права, яка містить обов`язок особи повернути те, що було безпідставно набуто і нічого більше. Саме отримані кошти за рішенням суду, яке було в подальшому скасоване відповідач повернув.

За період з 24.12.2019 року по 05.02.2020 року матеріали справи не містять даних, що відповідач був обізнаний та на вимогу кредитора не сплатив зазначені кошти, тому підстав для стягнення з відповідача індексу інфляції за цей час прострочення, а також три проценти річних від прострочення на підставі укладеного між ПФ «Дельта» та позивачем 17.02.2020 року договору про відступлення права вимоги, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди апелянта із висновками суду, на законність судового рішення не впливають, та висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України,суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 11 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова