головуючий у суді І інстанції Савлук Т.В.
провадження № 22-ц/824/6141/2020
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
У Х В А Л А

16 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів Слюсар Т.А., Волошиної В.М.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Зозулі Тараса Михайловича на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 22 січня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення, -

в с т а н о в и в :

У грудня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 січня 2020 року відкрито провадження у цій справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Зозуля Т.М. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 22 січня 2020 року, питання про відкриття провадження з дотриманням встановленого порядку та правил підсудності передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що провадження у цій справі відкрито з порушенням правил підсудності, оскільки позивач проживає у Дарницькому районі міста Києва, тому ця справа є підсудною Дарницькому районному суду міста Києва.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з огляду на таке.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а у відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи.

Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень в контексті положень статті 129 Конституції України, статті 17 ЦПК України є складовою права кожного на звернення до суду.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті другій Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

За правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункт 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Отже, з вищевикладеного вбачається, що судові процедури повинні бути справедливими, а тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи.

Статтею 352 ЦПК України в редакції, чинній на час постановлення ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 22 січня 2020 року, встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

У частині першій статті 353 ЦПК України в редакції, вказаній вище, наведено перелік ухвал місцевого суду, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Зокрема, пунктом 8 частини першої статті 353 ЦПК України було передбачено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності.

Встановлено, що представник ОСОБА_1 - адвокат Зозуля Т.М. 24 лютого 2020 року подав апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі, вважаючи, що вказане судове рішення було ухвалено з порушенням правил підсудності.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Цим Законом було виключено пункт 8 частини першої статті 353 ЦПК України, яким було передбачено право на апеляційне оскарження ухвали суду про відкриття провадження у справі з порушення правил підсудності.

З аналізу статей 352, 353 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) вбачається, що процесуальним законодавством не передбачалося можливості апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності.

За таких обставинах, приймаючи до уваги положення пункту 8 частини першої статті 353 ЦПК України, апеляційна скарга прийнята до провадження суду апеляційної інстанції помилково, у зв`язку з чим апеляційне провадження у справі підлягає закриттю (правова позиція, викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі N 761/10509/17 (провадження N 14-53цс19).

Відповідно до частин 2, 3 статті 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Керуючись статтями 255, 352, 353, 389 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Зозулі Тараса Михайловича закрити.

Повернути з державного бюджету України ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 420 грн 20 коп., сплачений на платіжні реквізити: отримувач коштів УК у Солом`янському районі; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA131 0120 6080 0260 10 відповідно до квитанції № 0.0..1 від 30 березня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 17 вересня 2020 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Т.А. Слюсар

В.М. Волошина