Справа № 566/846/20
провадження № 2/566/338/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року смт. Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Хомицької А.А.,

при секретарі Христюк Н.В.,

з участю представника позивача - адвоката Поетової А.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської областів порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 грудня 2018 року він позичив відповідачу ОСОБА_1 гроші у сумі 30 000,00 грн. строком на 6 місяців до 17 червня 2019 року на безпроцентній основі. Про це він склав розписку від 17 грудня 2018 р. та передав її йому.Оскільки сума позики, строк повернення грошей, інші умови правочину, факт передачі-отримання коштів зафіксовані у зобов`язанні, і цей документ підписаний ОСОБА_1 та ним, то їх дії є договором позики, що укладений у письмовій формі. На даний час ОСОБА_1 не повернув йому грошові кошти в сумі 30 000,00 грн. за договором позики та відмовляється виконати своє зобов`язання в добровільному порядку. Крім того, відповідач зобов`язаний сплатити 3 % річних від суми основного боргу в розмірі 950,12 грн. Просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь: суму боргу 30 000,00 грн., 3% річних 950,12 грн., судовий збір 840,80 грн.

03 серпня 2020 року ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області відкрито провадження у даній цивільній справі.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позов, просила його задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що фактично гроші не позичав, написав розписку, бо на підприємстві, де він працював і був матеріально відповідальною особою, сталася недостача. Пропонував представнику позивача мирову угоду, за якою міг би сплатити суму в розмірі 10 000 грн., однак представник позивача не погодилася на такі умови. Ані відзиву, ані доказів, які б підтверджували його пояснення, відповідач суду не надав.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

17.12.2018 року відповідач ОСОБА_1 видав позивачу ОСОБА_2 розписку (а.с. 4) про те, що він, ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Млинівським РВ УМВС України в Рівненській області 27.03.2006 року, проживає в АДРЕСА_1 , взяв у борг у ОСОБА_2 кошти в розмірі 30 000 (тридцять тисяч грн.) терміном на 6 місяців з дня написання розписки.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив, що дійсно підписував таку розписку, однак при цьому на нього чинився моральний тиск. Разом з тим суду пояснив, що не звертався в правоохоронні органи з приводу будь-якого тиску на нього, та доказів суду надати не може.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Така правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України №6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року.

Досліджуючи зміст наданої розписки відповідача суд зазначає, що у ній підтверджується отримання відповідачем коштів у розмірі 30 000 гривень від позивача, дата отримання коштів 17 грудня 2018 року, строк повернення - через 6 місяців, тобто до 17 червня 2019 року.

Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Оскільки відповідачем не повернуто суму позики до 17 червня 2019 року, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми заборгованості 30000 грн. є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Ураховуючи розрахунок заборгованості ОСОБА_1 (а.с. 3), ст. 625 ЦК України, позивач нарахував 3% річних від суми боргу, що становить 950 грн. 12 коп., а тому і ця сума підлягає задоволенню.

Сплачений позивачем судовий збір в розмірі 840,80 грн. (а.с. 2) також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 202, 207, 625, 1047, 1046, 1049 ЦК УКраїни, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263 - 265, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень, а також 3% річних в розмірі 950 (дев`ятсот п`ятдесят) гривень 12 копійок.

Стягнути ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового зборув розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду до Рівненського апеляційного суду через Млинівський районний суд Рівненської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Луцьким МВ УМВС України у Волинській області 20.09.1999 року.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Млинівським РВ УМВС України в Рівненській області 27.03.2006 року.

Повний текст рішення складено 21.09.2020 року.

Суддя А.А. Хомицька