Справа № 615/523/19
Провадження № 2/615/20/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі :

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретаря судового засідання Антоненко М.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду м. Валки Харківської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

встановив:

05.04.2019 року представник позивача Савіхіна А.М. звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.04.2008 року в розмірі 81568,81 грн., а також сплачений позивачем судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 22.04.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, згідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 23000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею і Банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві.

Заявою відповідач підтвердив той факт, що повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Разом з приєднанням до угоди відповідача згідно вимог ст.ст.634,639,207,638 ЦК України, дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч.2 ст.642 ЦК України. Власник картрахунку згідно п.2.1.1.5.7 договору зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту.

Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, встановлених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

З урахуванням положень ст.ст.526,527,530 ЦК України, п.2.1.1.5.5 Договору позичальник зобов`язався: погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

В порушення умов кредитного договору, а також вимог ст.ст.509,526,1054,1050 ЦК України, відповідач не виконала свої зобов`язання, а саме не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором.

Як зазначає позивач, в зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 18.02.2019 року має заборгованість на суму 81568,81 грн., яка складається із:

-30476,33 грн. заборгованість за тілом кредиту;

-19164,02 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту;

-27055,01 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання;

-751,13 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.;

-250,00 грн. штраф (фіксована частина);

-3872,32 грн. штраф (процентна складова).

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, заборгованість за договором не погашає, що на думку представника позивача, є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк».

Звернув увагу, що відповідно до ст.ст.598,599 ЦК України, п.п.1.1.7.11, 1.1.7.43 договору, договір дії протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. Сторони визнали, що дія договору закінчуєть в момент закриття останнього рахунку/депозиту клієнта, відкритого в рамках договору. За наявною у клієнта непогашеної заборгованості перед банком по договору в тому числі по овердрафту, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості.

Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 22.04.2019 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України та клопотання представника позивача судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу.

21.05.2019 року представник відповідача ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву, в якому просив застосувати позовну давність, відмовивши в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вказав, що надані позивачем разом із позовною заявою докази спростовують його твердження щодо отримання кредиту в сумі 23000.00 грн., оскільки наявна в матеріалах справи заява ОСОБА_1 від 13.05.2008 року підтверджує лише факт того, що відповідач отримала кредитку картку НОМЕР_1 з кредитним лімітом 500 грн. Строк дії картки встановлено 04/12. Таким чином, строк дії зазначеної кредитної картки закінчився 30.04.2012 року. Будь-яких інших доказів щодо укладання договору 22.04.2008 року та надання кредиту на суму 23 000 грн. позивачем не надано. В матеріалах справи відсутній і сам Договір від 22.04.2008 року. У зв`язку з чим представник позивача вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не доведеними.

Підтвердив, що дійсно 13.05.2008 року відповідач підписала Заяву за № 053217487 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», у зв`язку з чим було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку НОМЕР_1 зі строком дії до останнього дня квітня 2012 року.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом в заяві.

Із розрахунку заборгованості та виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що останній платіж по сплаті кредиту в межах строку дії картки (30.04.2012 року) здійснено 20.04.2012 року у розмірі 200,00 грн. Оскільки картка дійсна до останнього дня місця, зазначеного на лицевій стороні картки включно та строк її дії може бути продовжено банком на новий строк за звернення клієнта до банку, вважає, що строк дії даної картки останній день квітня 2012 рок. Відомості щодо пере випуску кредитної картки у матеріалах справи відсутні, тому строк позовної давності повинен рахуватися з 01.05.2012 року.

Заборгованість ОСОБА_4 перед позивачем станом на 30.04.2012 року складала 2443,09 грн. Тому з 01.05.2012 року у позивача виникла можливість щодо звернення до суду з позовною заявою про порушення свого права.

Враховуючи положення ст.256, ч.4 ст.267, ч.2 ст.258, ст.257 ЦК України, вважає, що визначений в Умовах та Правилах надання банківських послуг збільшений строк позовної давності - 50 років не може бути застосований до виниклих між сторонами правовідносин, оскільки відсутня письмова згода позичальника на збільшення позовної давності відповідно до положення ч.1 ст.259 ЦК України.

Збільшення позовної давності до 50 років потребувало дотримання сторонами встановленої законом письмової форми шляхом укладення відповідного договору, який боржник мав би підписати. За відсутності зазначеного, підстав вважати, що відбулася домовленість між сторонами про зміну тривалості позовної давності, немає.

Крім того, у заяві позичальника домовленість сторін щодо збільшення строку позовної давності відсутня.

Таким чином, на думку представника відповідача, до спірних правовідносин підлягає застосуванню загальний строк позовної давності: у три роки - до вимог щодо стягнення заборгованості та спеціальний (1 рік) - щодо неустойки(штрафу та пені). Оскільки банк звернувся до суду з позовом про захист свої прав та законних інтересів лише 05.04.2019 року, пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Звернув увагу, що банк після спливу строку кредитування позбавлений права як кредитор нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені кредитним договором, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-1 Оце 18).

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором № б/н від 22.04.2008 року вбачається «внесення» грошових коштів після закінчення строку дії кредитної картки НОМЕР_1 , тобто після 01.05.2012 р. Однак, ці дії відбувались позивачем, тобто банком в односторонньому порядку, автоматично, а саме списанням з соціальної картки відповідачки, на яку нараховуватись грошові кошти на дитину.

Крім того, після 2017 року відповідач приймала участь у акції «Оплата частинами», яку вона погасила, однак грошові кошти, банком перераховувались на оплату заборгованості за договором № б/н від 22.04.2008 року.

Повідомив, що протягом 2015-2019 років на телефон відповідача неодноразово телефонували невідомі особи, які повідомляли, що вони є представники АТ КБ «ПриватБанк» та погрожували їй конфіскацією всього її майна, у разі непогашення заборгованості в повному обсязі. Крім того, поштовими переказами надсилались на адресу відповідачки «Можливі рішення суду» з вимогами про арешт майна. Після неодноразових телефонних розмов, чоловік відповідача декілька разів, особисто, через термінали самообслуговування, здійснював переказ грошових коштів на її картку.

Посилаючись на правову позицію, викладену в Постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по справі №614цс14, вважає, що думка про початок перебігу позовної давності з моменту внесення позичальником останнього платежу на погашення кредитної заборгованості є помилковим. Згідно з вищенаведеним пунктом 2.1.1,2.11 Умов та правил, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки, а не закінченням строку дії договору. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14. від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104 цс 16.

На думку представника відповідача, внесення грошових коштів чоловіком відповідача та автоматичне списання грошових коштів з інших карток банку, відповідно до діючої правової позиції Верховного Суду не є підставою для визнання початку строку для звернення до суду з дати останнього поповнення картки або автоматичного списання грошових коштів з кредитної картки.

Оскільки позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової його вимоги про стягнення з відповідача неустойки. Відтак, не може бути стягнута неустойка, нарахована на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність була пропущена.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, вважає, що вимоги банку щодо стягнення з відповідача штрафів у розмірі 250,00 гри. (фіксована частина) та 3872,32 гри. (процентна складова) також задоволенню не підлягають через їх необґрунтованість.

Ухвалою суду від 25.06.2019 року судовий розгляд у цивільні справі вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

24.09.2019 року представник відповідача надав додаткові пояснення, де з урахуванням ч.4 ст.263 ЦПК України просив врахувати останні висновки Верховного Суду, викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 р. по цивільній справі №342/180/17.

Вказав, що позивач самостійно змінював умови кредитування, не повідомляючи відповідача, збільшував процентну ставку.

Крім того, з матеріалів справи взагалі незрозуміло, яку саме суму та коли отримала в кредит відповідач, оскільки з наданих розрахунків можливо встановити лише той факт, що відповідач погасила за тілом кредиту 48645,42 грн. і в неї залишилась заборгованість за тілом кредиту 30476,33 грн., хоча відповідно до Заяви їй було надано кредитний ліміт на картку в сумі 500 грн. та ще й строком дії картки до 01.05.2012 року.

За клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 26.11.2019 року витребувано у АТ КБ «Приватбанк» відомості про рух коштів по кредитній картці із вказівкою відомостей коли та з якого часу ОСОБА_1 перестала отримувати кредитні кошти та погашати по них заборгованість, а також строк дії картки за кредитним договором № б/н від 22.04.2008 року.

10.12.2019 року представник позивача звернув увагу, що даний кредитний договір має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загальноприйнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях ануїтет, тощо.

Але відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на карку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.

Згідно умов та правил картковий рахунок це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці, картрахунки відкриті на невизначений строк. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки, яка використовується лише для ініціалізації переводів коштів з рахунку клієнта, зазначений на самій картці.

За клопотанням представника позивача до матеріалів справи долучено виписку про всі операції за картковим рахунком відповідача, в тому числі остання зміна кредитного ліміту, зняття грошових коштів відповідача та погашення заборгованості за кредитним договором.

Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, наполягав на задоволенні. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, посилаючись на викладені у відзиві на позовну заяву та поясненнях обставини. Після отримання додаткових доказів виписки про всі операції за картковим рахунком, представник відповідача та відповідач, явка якої була визнана обов`язковою, в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.04.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, згідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 23000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується доданою до позовної заяви копією Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ОСОБА_5 від 22.04.2008 року, Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витягу з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею і Банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві.

Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі і на умовах, встановлених Договором.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по карткових рахунках.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту згідно п.1.1.2.7 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку в часності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань.

П.2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором.

Згідно п. 1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим Договором.

Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

За повідомленням АТ «Приватбанк» на запит суду ОСОБА_4 згідно кредитного договору з 22.04.2008 року отримувала 6 кредитних карток, термін дії останньої 06/18.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, а також інших витрат відповідно до умов Договору, у зв`язку з чим станом на 18.02.2019 року має заборгованість на суму 81568,81 грн., яка складається із: 30476,33 грн. заборгованість за тілом кредиту; 19164,02 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 27055,01 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 751,13 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 3872,32 грн. штраф (процентна складова).

Доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань за кредитним договором від 22.04.2008 року суду не надано.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні обов`язки згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Ст.626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст.ст.638,639 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ст.634 ЦК України договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ч.1 ст.610 ЦК України встановлює, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи, що ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами та пенею є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача нарахованих позивачем штрафних санкцій в зв`язку з порушенням відповідачем умов договору, а саме: 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 3872,32 грн. штраф (процентна складова), суд прийшов до наступного висновку.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За положеннями ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов`язань, клієнт сплачує банку пеню та штраф.

Разом з тим, у відповідності до положень ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 р. у справі № 554/2743/14-ц.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафів (фіксованої частини в розмірі 250 грн. та процентної складової в розмірі 3872,32 грн.).

Оскільки понесені позивачем судові витрати у справі документально підтверджені,відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.263-265,280 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570 (п/р НОМЕР_3 , МФО 305299) суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 22.04.2008 року в розмірі 77446,49 грн., яка складається з наступного: 30476,33 грн. заборгованість за тілом кредиту; 19164,02 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 27055,01 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 751,13 грн. нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також судовий збір у сумі 1921 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.П. Токмакова