Ухвала

16 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 570/5426/14-ц

провадження № 61-10912св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

учасники справи:

особа, яка звернулася із заявою про ухвалення додаткового рішення, - ОСОБА_1 ,
позивач - ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_1 ,
третя особа - ОСОБА_3 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 25 червня 2020 року у складі колегії суддів: Шимківа С. С., Боймиструка С. В., Гордійчук С. О.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про виділення в натурі частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності, визнання права власності на майно, припинення права спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 24 січня

2014 року (у складі судді Красовського О. О.) позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Виділено ОСОБА_2 з спільної часткової власності частину будинковолодіння, господарським будівель та споруд АДРЕСА_1 (варіант розподілу № І, додаток 1 до графічної частини (синій колір) згідно з висновком експерта від 05 січня 2016 року із урахуванням висновку експерта додаткової судової інженерно-технічної експертизи від 15 липня 2016 року), а саме: по будинку «А-1»: «1-2» - житлова площею 16,80 кв. м,

«1-7» - житлова площею 23,70 кв. м; по прибудові «а»: «1-1» - коридор -

4, 6 кв. м, «1-9» - коридор - 6,3 кв. м; по прибудові «а2»: «1-8» - кухня -

6,8 кв. м; по надвірним будівлям та спорудам: «пг/а» - погріб; 41/100 -

«Б» - сарай-гараж; «В» - сарай; «в» - сарай»; 12/100 «N 1» - огорожа,

що складає 44/100 будинковолодіння, господарським будівель та споруд

АДРЕСА_1 , та складає цілу частку; визнано за ОСОБА_2 право власності на вищевказане майно.

Виділено ОСОБА_1 зі спільної часткової власності частину будинковолодіння, господарським будівель та споруд АДРЕСА_1 (варіант розподілу № І, додаток 1 до графічної частини (чорний колір) згідно з висновком експерта від 05 січня 2016 року із урахуванням висновку експерта додаткової судової інженерно-технічної експертизи від 15 липня 2016 року), а саме: по будинку «А-1»: «1-3» - житлова площею 14,3 кв. м,

«1-4» - коридор - 5, 9 кв. м, 1-6 - житлова - 14,4 кв. м, по цокольному поверху «Цп»: «1-11» - кухня - 12,9 кв. м, «1-12» - кладова - 3,0 кв. м,

«1-13» - котельня - 8,8 кв. м, «1-14» - вбиральня - 1,0 кв. м,

«1-15» - кладова - 6,70 кв. м, по прибудові «а1»: «1-5» - коридор - 6, 7 кв. м, «1-10» - коридор - 5,8 кв. м; по надвірним будівлям та спорудам:

59/100 - «Б» - сарай-гараж; «Г» - вбиральня; 88/100 «N 1» - огорожа,

що складає 56/100 будинковолодіння, господарським будівель та споруд

АДРЕСА_1 , та складає цілу частку; визнано за ОСОБА_1 право власності на вищевказане майно.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо будинковолодіння, господарських будівель та споруд АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 21 березня 2017 року

(у складі колегії суддів: Хилевича С. В., Ковальчук Н. М., Шеремет А. М.) рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 24 січня

2014 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17 липня 2019 року (у складі колегії суддів: Синельникова Є. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.) рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 24 січня

2014 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 21 березня 2017 року залишено без змін.

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спільно замурувати дверні прорізи між приміщеннями «1-6»

і «1-7» та «1-2» і «1-3» в житловому будинку АДРЕСА_1 (варіант розподілу № І, додаток 1 до графічної частини згідно висновку експерта від 05 січня

2016 року); зобов`язати ОСОБА_1 у виділеній частині № 1 у житловому будинку АДРЕСА_1 переглянути влаштування інженерних мереж (варіант розподілу № І, додаток 1 до графічної частини згідно висновку експерта

від 05 січня 2016 року); зобов`язати ОСОБА_2 у виділеній частині № 2 в житловому будинку АДРЕСА_1 переглянути влаштування інженерних мереж та санітарно-технічних зручностей (варіант розподілу № І, додаток 1 до графічної частини згідно висновку експерта

від 05 січня 2016 року).

Додатковим рішенням Рівненського районного суду Рівненської області

від 02 березня 2020 року (у складі судді Красовського О. О.) заяву

ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 спільно замурувати дверні прорізи між приміщеннями «1-6» і «1-7» та «1-2» і «1-3» в житловому будинку АДРЕСА_1 (варіант розподілу № І, додаток 1 до графічної частини згідно висновку експерта від 05 січня 2016 року).

Зобов`язано ОСОБА_1 у виділеній частині № 1 в житловому будинку АДРЕСА_1 переглянути влаштування інженерних мереж (варіант розподілу № І, додаток 1 до графічної частини згідно висновку експерта від 05 січня

2016 року).

Зобов`язано ОСОБА_2 у виділеній частині № 2 в житловому будинку АДРЕСА_1 переглянути влаштування інженерних мереж та санітарно-технічних зручностей (варіант розподілу № І, додаток 1 до графічної частини згідно висновку експерта від 05 січня 2016 року).

Постановою Рівненського апеляційного суду від 25 червня 2020 року додаткове рішення Рівненського районного суду Рівненської області

від 02 березня 2020 року скасовано, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі додаткове рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною першою статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу буде призначено колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою

статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

справу за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про виділення в натурі частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності, визнання права власності на майно, припинення права спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська А. І. Грушицький І. В. Литвиненко