Справа № 947/2548/20
Провадження № 2/947/1933/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2020 року

Київський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого - судді Луняченка В.О.

при секретарі Нефедової Г.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_1 ІПН невідомий), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованого в АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,-

ВСТАНОВИВ:

07.02.2020 року з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням до суду звернувся ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь грошові кошти сумою 38597,36 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті хуліганських дій; стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь грошові кошти сумою 4000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті хуліганських дій.

Ухвалою судді від 14.02.2020 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ніяких клопотань з боку учасників справи суду не надходили. Заперечень щодо розгляду справи у спрощеному провадженні також не надходило.

Від відповідачів відзив на позов не надходив, ухвалу про відкриття провадження разом з позовом та додатками до нього відповідачам судом направлено відповідно до вимог чинного законодавства.

Ніяких заяв чи клопотань з боку відповідачів не надходило.

Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси від 22.04.2020 у зв`язку з карантином продовжено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 строк на подання відзиву на позовну заяву та відповідних доказів на строк дії такого карантину роз`яснивши, що у зазначений строк відповідачі мають право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, із одночасним надісланням копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України), а також продовжено ОСОБА_1 строк для надання відповіді на відзив.

Дану ухвалу було надіслано учасникам справи.

Станом на день розгляду справи, від відповідачів ані відзиву на позов, ані заяв чи клопотань до суду не надходило.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України,суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що вироком Київського районного суду м.Одеси від 13.09.2019 року у справі №520/17021/19 ОСОБА_2 визнано винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначено останньому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, якого звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном строком 1 рік; ОСОБА_3 визнано винуватим в скоєнні злочину , передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначено останньому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, якого звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном строком 1 рік. Потерпілим у дані справі є ОСОБА_1 , якому діями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 завдано тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а також ОСОБА_2 наніс механічні ушкодження майну, що належить потерпілому на праві власності, саме пошкодив автомобіль марки «Мазда 6» р/н НОМЕР_2 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду розміром 27597,36 гривень. в даному приговорі встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 своїми спільним діями спричинили потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, та пошкодили його автомобіль, чим спричинили йому матеріальну шкоду на загальну суму 27597,36 гривень.

Відповідно до положення ст. 82 ч. 6 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні,ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії ( бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаних норм зобов`язання з відшкодування шкоди - це такі цивільно-правові зобов`язання, в яких потерпіла сторона (кредитор) має право вимагати від боржника (заподіювача шкоди) повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків.

Крім того, з огляду на положення статті 509 ЦК України та з урахуванням приписів статей 11,22,599,1166 - 1168 ЦК України факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України №6-954цс16 від 26 жовтня 2016 року.

З письмових матеріалів справи вбачається, що в межах розгляду кримінального провадження позивач не звертався із відповідним цивільним позовом. Звернувся в порядку цивільного судочинства із позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, оскільки йому була заподіяна така шкода, внаслідок злочинних дій відповідача.

Крім того, як зазначає позивач, експертизою не було враховано витрат на ремонт лобового скла автомобіля «Мазда 6»,реєстраційний номер НОМЕР_2 , яке було пошкоджено в результаті хуліганських дій Відповідачів, та яке було відремонтовано ОСОБА_1 , за власні кошти 11.06.2019 року, тобто до проведення експертизи, на загальну суму 6000,00 гривень (шість тисяч гривень 00 копійок), що підтверджується фото взятими з Протоколу огляду місця події з фототаблицями від 27.05.2019 року та квитанцією про сплату ремонту лобового скла від 11.06.2019 року за № 22 , копія якої міститься в матеріалах справи.

З вини Відповідачів, автомобіль потерпілого, з моменту вчинення хуліганських дій і протягом п`яти днів був технічно несправний, що не давало останньому можливості використовувати його у робочих цілях, оскільки він працює в службі таксі, автомобіль є основним засобом доходу. Таке обмеження права використання автомобіля в робочих цілях відбулося з прямої вини Відповідачів, що понесло за собою неможливість працювати 5 днів та матеріальну втрату у сумі 5000,00 гривень (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Таким чином, загальний розмір збитків, завданих неправомірними діями відповідачів складає 38 597, 36 гривень (тридцять вісім тисяч п`ятсот дев`яносто сім гривень тридцять шість копійок), з яких: 27 597, 36 гривень (двадцять сім тисяч п`ятсот дев`яносто сім гривень тридцять шість копійок) - вартість збитку, завданого в результаті хуліганських дій, згідно висновку експерта №100КДТЗ від 13.06.2019 року(копія у додатках); 6000,00 гривень (шість тисяч гривень 00 копійок) - витрати на ремонт лобового скла автомобіля до проведення експертизи; 5 000,00 гривень (п`ять тисяч гривень 00 копійок) - втрачені кошти за період, протягом якого позивач не мав можливості використовувати автомобіль в робочих цілях та отримувати дохід з вини Відповідачів.

Тож, суд вважає, що позивачем доведено заподіяння йому відповідачами матеріальної шкоди.

Внаслідок спричинених ОСОБА_4 ушкоджень, а саме ударів кулаками та ногами в область голови та тулуба, тілесних ушкоджень у вигляді синця правої величної області, садна шиї, синці грудної клітини, лівого плеча, лівого передпліччя, садна правої стопи, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що підтверджується Висновком експерта №1323 від 20.06.2019 року, копія якого міститься в матеріалах справи, ОСОБА_4 зазнав сильний фізичний біль та страждання з вини Відповідачів. Внаслідок вчинених хуліганських дій порушився його звичайний, нормальний спосіб життя, він зазнав сильних душевних страждань. Протиправними діями відповідачі ОСОБА_4 спричинено моральну шкоду яку він оцінює у 4000,00 гривень.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права і способом захисту цивільних прав може бути відшкодування, в тому числі, моральної (немайнової) шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ст.ст.16, 1168 ЦК України).

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Таким чином, будь-який факт протиправної поведінки щодо особи має наслідком отримання даною особою моральної шкоди, оскільки вона впевнена, що її права є непорушними (ст.21 Конституції України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як визначається п.3 Пленуму ВСУ моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Так, в наслідок вчиненого відповідачами кримінального правопорушення, у позивача довгий час був порушений звичний для нього устрій життя. Він змушений був нервувати, оскільки в результаті злочинних дій відповідача поніс непередбачувані матеріальні витрати на лікування та зазнав фізичних страждань.

Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Під час судового розгляду встановлена наявність завданої моральної шкоди позивачу, яка полягала у моральних та фізичних стражданнях.

Що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного та фізичного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз (правова позиція Верховного Суду України № 6-28008св10 від 13.07.2011 року).

З огляду на зазначене та обставини справи, суд вважає, що в даному конкретному випадку факт заподіяння відповідачами моральної шкоди позивачу є безсумнівним, її наслідки у вигляді душевних страждань позивача залежать від особливостей його емоційно-розумового сприйняття внаслідок злочинних дій відповідачів та перенесених ним у зв`язку з цим страждань.

Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Враховуючи наведене, розмір відшкодування суд визначає виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги глибину і тривалість моральних страждань позивача, характеру психологічної травми, яку він отримав у зв`язку із пошкодженням його майна та спричинення йому фізичного болю, спричинення йому тілесних ушкоджень.

Тому вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в розмірі 4000 гривень.

Судові витрати слід розподілити так. Від судового збору за матеріальну шкоду в сумі 840,80 гривень позивач звільнений. За вимогу щодо моральної шкоди судовий збір має становити 2102 гривень. Отже, 2942,80 гривень слід стягнути з відповідачів в рівних частках з кожного в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1166, 1167, 1177 ЦК України, ст.ст. 12,13,81,82, 89, 264,265,268,272, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_1 ІПН невідомий), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованого в Одеській області Ананьївського району с. Долинське, вул. Перемоги,47) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_3 ,зареєстрованого у АДРЕСА_1 ІПН невідомий), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_4 зареєстрованого в Одеській області Ананьївського району с. Долинське, вул. Перемоги,47) на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) грошові кошти у розмірі 38597,36 ( тридцять вісім тисяч п`ятсот дев`яносто сім грн.. 36 коп.) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_3 ,зареєстрованого у АДРЕСА_1 ІПН невідомий), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_4 зареєстрованого в Одеській області Ананьївського району с. Долинське, вул. Перемоги,47) на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) грошові кошти у розмірі 4000 ( чотири тисячі грн.. 00 коп.) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_3 ,зареєстрованого у АДРЕСА_1 ІПН невідомий), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН НОМЕР_4 зареєстрованого в АДРЕСА_2 ) в рівних частках з кожного в дохід держави судовий збір у розмірі 2942,80 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду та/або через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Луняченко В. О.