Дата документу 09.09.2020 Справа № 316/3132/13
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 316/3132/13Головуючий у 1-й інстанції Ткаченко І.М.
Пр. № 22-ц/807/112/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кухаря С.В., Маловічко С.В.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 03 червня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Фаторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року ТОВ «ОТП Фаторинг Україна», як новий кредитор та правонаступник прав та обов`язків ПАТ «ОТП Банк», який у свою чергу був правонаступником прав та обов`язків АКБ «Райффайзенбанк Україна», за умовами договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 18.03.2011 року, звернулось до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 2-3), який в подальшому уточнило (т.с. 1 а.с. 131, т.с. 2 а.с. 58), та в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № МL - 200/545/2006 від 04.08.2006 року станом на 15.06.2015 року у розмірі 2924914,88 грн., з яких: - 27490,91 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 15.06.2015 року складає 578926,37 грн. - заборгованість за тілом кредиту;- 2378,46 доларів США, що станом на 15.06.2015 року складає 50087,58 грн. - заборгованість за відсотками;- 2295900,93 грн. пеня, розрахована за період з 15.06.2014 року по 15.06.2015 року, від сплати якої на користь позивача відповідач у добровільному порядку ухиляється, а також судовий збір 3441,00 грн. (т.с. 1 а.с. 1).

Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 24) відкрито провадження у цій справі відкрито.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 серпня 2014 року (суддя Курач І.В. т.с.1 а.с. 174-177) позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за вищезазначеним кредитним договором станом на 18.11.2013 року у розмірі 705127,46 грн., що складається з: - 27490,91 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 324489,53 грн. - заборгованість за тілом кредиту;- 2378,46 доларів США , що за офіційним курсом НБУ складає 28074,20 грн. - заборгованість за відсотками;- 352563,73 грн. пені, а також судовий збір 3441,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 02 жовтня 2014 року (головуючий суддя (суддя-доповідач) Бєлка В.Ю., судді Каракуша К.В. та Панкеєв О.В. т.с. 1 а.с. 211-215) апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 18 серпня 2014 року у цій справі залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року (т.с. 2 а.с. 32-34) в порядку часткового задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 , рішення міського суду Запорізької області від 18 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 02 жовтня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 03 червня 2016 року (суддя Ткаченко І.М. т.с. 2 а.с. 154-155) у задоволені позову ТОВ «ОТП Фаторинг Україна» у цій справі відмовлено.

Відповідач ОСОБА_1 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у своїй апеляційні скарзі (т.с. 2 а.с. 161-169) просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, покласти судові витрати на відповідача.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 12 січня 2017 року (головуючий (доповідач) Онищенко Е.А., судді Трофимова Д.А. та Крилова О.В. т.с. 2 а.с. 223-225) апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відхилено, рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 03 червня 2016 року у цій справі залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 04 вересня 2019 року (т.с. 2 а.с. 263- 267) в порядку часткового задоволення касаційної скарги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 12 січня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

07 жовтня 2019 року дана справа надійшла на новий апеляційний розгляд до Запорізького апеляційного суду (т.с.3 а.с. 1).

Оскільки, Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Бєлку В.Ю., суддів Кухар С.В. та Поляков О.З. (т.с. 3 а.с. 2).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року (т.с. 3 а.с. 6-7) у цій справі задоволено заяву головуючого судді (судді доповідача) Бєлки В.Ю. про самовідвід (т.с. 3 а.с. 5).

В автоматизованому порядку головуючим суддею (суддею-доповідачем) Гончар М.С. у цій справі замінено головуючого суддю (суддю-доповідача) Бєлку В.Ю. (т.с. 3 а.с. 8-9).

З 15.12.2017 року набрав чинності ЦПК України в новій редакції, тому саме його нормами має керуватись апеляційний суд при новому апеляційному перегляді цієї справи.

Разом із тим, апеляційний суд має враховувати положення ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, якими керувався суд першої інстанції при ухваленні судового рішення у цій справі (12 січня 2017 року).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 3 а.с. 10) дану справу прийнято до апеляційного розгляду.

Ухвалою апеляційного (т.с. 3 а.с. 12) дану справу призначено до апеляційного розгляду, з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді фактично працює 18 суддів замість 40 суддів за штатом).

Відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час її нового розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 18 грудня 2019 року, не відбувся та був відкладений (т.с. 3 а.с. 25) в порядку задоволення першого клопотання відповідача ОСОБА_1 про його відкладення (т.с. 3 а.с. 21-23).

17 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційному суду доповнення до заперечення на апеляційну скаргу відповідача у цій справі (т.с. 3 а.с. 33-36).

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 09 лютого 2020 року, не відбувся та був відкладений (т.с. 3 а.с. 46), через неявку представника позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна», відносно якого в апеляційного суду відсутні дані про належне повідомлення про дату, час і місце розгляду на цю дату, конверт із судовою повісткою на адресу позивача повернувся на адресу апеляційного суду без вручення з відміткою поштового відділення «за відсутністю адресату» (т.с. 3 а.с. 30-31».

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 01 квітня 2020 року, не відбувся та був відкладений (т.с. 3 а.с. 25) в порядку задоволення другого клопотання відповідача ОСОБА_1 про його відкладення через карантин у зв`язку із епідемією коранавірсусу в Україні (т.с. 3 а.с. 53-55).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, за змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України в редакції Закону № 540-IX, якій наьрав чинності з 02 квітня 2020 року, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. …. 371… цього Кодексу.. , а також строк…розгляду апеляційної скарги … продовжуються на строк дії такого карантину.

В Україні на час розгляду цієї справи апеляційним судом карантин діє з 12 березня 2020 року по 31 жовтня 2020 року включно, що є загальновідомою інформацією.

01 червня 2020 року відповідач ОСОБА_1 подав апеляційному суду доповнення до заперечення на апеляційну скаргу відповідача у цій справі (т.с. 3 а.с. 63-66).

Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційному суду третє клопотання про відкладення розгляду цієї справи апеляційним судом (тю.с. 3 а.с. 67-68). Проте, розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 03 червня 2020 року, не відбувся через перебування судді-доповідача на лікарняному з 17.05.2020 року по 03.06.2020 року включно (т.с. 3 а.с. 69) та був відкладений з урахуванням відпустки судді-доповідача у період з 06.07.2020 року по 07.08.2020 року включно (т.с. 3 а.с. 75).

07 вересня 2020 року відповідач ОСОБА_1 подав апеляційному суду доповнення до заперечення на апеляційну скаргу відповідача у цій справі (т.с. 3 а.с. 76-79).

В автоматизованому порядку суддею Маловічко С.В. у цій справі замінено суддю Полякова О.З. у зв`язку із тривалою відпусткою останнього (т.с. 3 а.с. 80-81).

У судове засідання 09 вересня 2020 року повідомлені апеляційним судом належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с. 3 а.с. 72-73) всі учасники цієї справи не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх учасників цієї справі і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року,суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року).

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст. ст. 10 - 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст.ст. 629, 533ч 3, 525, 526, 530, 509,610-611, 1054,1050 ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність» та виходив із того, що позивачем не надано доказів вини відповідача у створенні заборгованості чи неналежного виконання своїх зобов`язань; також суд дійшов висновку, що банк не повідомив відповідача про зміну кредитора та зміну рахунку, на який повинні були сплачуватися кошти, а тому відповідач був позбавлений можливості виконання зобов`язань за договором.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно (аналог ст. 263 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року) містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 214 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно (аналог ст. 264 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року) питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам у цій справі не відповідає.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно (аналог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року) не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи, має місце неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи, що мають значення для правильного вирішення справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам цієї справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції у цій справі ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 60 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року (аналог ст. 81 ч. 6 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року).

Так, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, що 04 серпня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, дата остаточного повернення кредиту - 04.08.2021 року, згідно з пунктами 2, 3 якого останньому наданий кредит у розмірі 33 000,00 доларів США зі сплатою 11 % річних терміном до 04 серпня 2021 року на придбання житла (т.с. 1 а.с. 17-23, 75-92, 115-117).

18 березня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля (т.с. 1 а.с. 7-16, 93-107), згідно з яким ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором від 04 серпня 2006 року № ML-200/545/2006.

Згідно з наданим позивачем розрахунком має місце заборгованість ОСОБА_1 за вищезазначеним кредитним договором (т.с. 2 а.с. 58-60).

Із вказаного розрахунку вбачається (т.с. 1 а.с. 72), що останнє погашення кредиту відбулося 18 листопада 2009 року.

Разом з тим, із довідки ПАТ «ОТП Банк» від 04 червня 2010 року № 206-01-015/123 (т.с. 1 а.с. 47) вбачається, що станом на 04 червня 2010 року прострочена заборгованість за кредитним договором від 04 серпня 2006 року № ML-200/545/2006 відсутня.

Також на повідомленні ПАТ «ОТП Банк» від 20 серпня 2010 року №22-2/728019 про необхідність погашення простроченої заборгованості за відсотками у сумі 72,00 доларів США (т.с. 1 а.с. 46), у подальшому керуючим Енергодарським відділенням ПАТ «ОТП Банк» Атаманів В. І. зроблено запис про те, що станом на 02 вересня 2010 року простроченої заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 04 серпня 2006 року № ML200/545/2006 немає.

Згідно з випискою про рух грошових коштів на поточному рахунку відповідача у ПАТ «ОТП Банк» (т.с. 1 а.с. 44-45), відкритому для виконання кредитних зобов`язань, ОСОБА_1 належним чином сплачувалися грошові зобов`язання за кредитним договором від 04 серпня 2006 року №ML-200/545/2006 до 04 лютого 2011 року.

Зі змісту довідки ПАТ «ОТП Банк» від 28 листопада 2012 року № 462/206-3 (т.с. 1 а.с. 127) вбачається, що поточний рахунок № НОМЕР_1 , який зазначений у кредитному договорі від 04 серпня 2006 року № ML-200/545/2006, відсутній і проведення розрахунково-касових операцій клієнтом за цим рахунком неможливе.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610 ЦК України, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

У цій справі мають місце вказівки Верховного Суду, як касаційного суду, викладені у постанові від 04 вересня 2019 року (т.с. 2 а.с. 263-267), які є обов`язковими для суду апеляційної інстанції під час нового розгляду цієї справи в силу вимог ст. 417 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

Так, суд першої інстанції не звернув належної уваги на положення п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 537 ЦК України, за змістом яких: у разі відсутності кредитора у місці виконання зобов`язання або ухилення ним від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з його боку боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей у депозит нотаріуса, нотаріальної контори.

Крім цього, суд першої інстанції також не звернув належної уваги на те, щофакт неповідомлення боржника про заміну кредитора і про нові банківські реквізити для сплати боргу не є підставою для звільнення боржника від виконання взятих на себе зобов`язань взагалі.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 369/9787/15-ц (провадження № 61-21883св18) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 338/75/16-ц (провадження № 61-5853св18), які обов`язковими для врахування апеляційним судом, як загальним судом, в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

Суд першої інстанцій у порушення вимог статей 212 214, 316 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, на вказані положення закону уваги не звернув, не врахував, що оскільки у відповідача не було перешкод для належного виконання умов кредитного договору шляхом проведення платежів на депозит нотаріуса, нотаріальної контори, то висновки суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у цій справі ґрунтуються на припущеннях.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у матеріалах справи наявні докази повідомлення відповідача про заміну кредитора на ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а саме: досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором від 07 грудня 2011 року № ML-200/545/2006, в якій зазначені нові реквізити для погашення боргу, та поштове повідомлення про її вручення відповідачу (т.с. 1 а.с. 73-74).

Також суд першої інстанції не встановив, чи наявна у відповідача заборгованість зі сплати кредиту; чи існувала така заборгованість на момент подання позову і в якому розмірі; не дослідив наданого позивачем розрахунку заборгованості та всіх його складових.

Без з`ясування вказаних обставин, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та підстав, на які посилався позивач на їх обґрунтування, заперечень відповідача, висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні вищевказаного позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у цій справі не можна вважати обґрунтованими та такими, що відповідають завданням цивільного судочинства, яке полягає у справедливому та неупередженому вирішенні справ із метою ефективного захисту порушених прав, оскільки у всіх справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед формальним розумінням права.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у цій справі.

Так, апеляційним судом встановлено, що обґрунтованими у цій справі є лише позовні вимоги позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором № МL - 200/545/2006 від 04.08.2006 року станом на 07.12.2011 року у розмірі 27490,91 доларів США - заборгованості за тілом кредиту; 2378,46 доларів США - заборгованості за відсотками (хоча у вимозі зазначено 4626,31 доларів США (т.с. 2 а.с. 241) , проте, з урахуванням меж позовних вимог у позові позивачем заявлено 2378,46 доларів США (т.с. 2 а.с. 58), в іншій частині позовних вимог позивача у цій справі відмовити за їх необґрунтованістю, виходячи з такого.

Оскільки, апеляційним судом встановлено, що ще 07.11.2011 року ТОВ «ОТП Факторинг», як кредитор за вищезазначеним кредитним договором, скористався своїм правом, передбаченим п. 1.9 кредитного договору та ст. 1050 ч. 2 ЦК України про дострокове стягнення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 27490,91 доларів США - заборгованості за тілом кредиту; 4626,31 доларів США - заборгованості за відсотками (досудова вимога т.с. 2 а.с. 241-242).

ТОВ «ОТП Факторинг Україна», звернувшись до позичальника ОСОБА_1 з вказаною досудовою вимогою про дострокове стягнення всієї заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, станом на 07.12.2011 року, як кредитор, скористався передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України правом та змінив строк виконання основного зобов`язання, у зв`язку з чим припинилося право кредитора нараховувати відсотки та пеню на підставі умов договору після цієї дати.

Валюта кредиту згідно із п. 2 вищезазначеного кредитного договору 33000,00 доларів США (т.с. 1 а.с. 18), позивач у своєму позові у цій справі з урахуванням уточнень просив стягнути заборгованість з тіла кредиту та відсотків у доларах США, при цьому, додатково зазначаючи гривневий еквівалент останньої (т.с. 2 а.с. 58).

За таких обставин, апеляційний суд вважає правильним у цій справі стягнути заборгованість з відповідача на користь позивача за тілом кредиту та відсотках саме у доларах США без зазначення гривневого еквіваленту взагалі, враховуючи, що курс долара по відношенню до гривні України не є постійним, що узгоджується із судовою практикою Верховного Суду, яка є обов`язковою для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

При цьому, апеляційним судом встановлено, що ТОВ «ОТП Факторинг»:

- не мав права та не нараховував відповідачу відсотків за вищезазначеним кредитним договором після 07.11.2011 року, що вбачається із розрахунку позивача, додатного до уточнених позовних вимог у розмірі відсотків 2378,46 доларів США за період з 06.10.2009 року по 05.07.2010 року (т.с. 2 а.с. 59);

- не мав права, але нараховував відповідачу пеню за вищезазначеним кредитним договором після 07.11.2011 року, що вбачається із розрахунку позивача, додатного до уточнених позовних вимог у розмірі пені 2295900,93 грн. за період з 15.06.2014 року по 15.06.2015 року (т.с. 2 а.с. 60).

Хоча, після спливу визначеного строку право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки та пені за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позивач у цій справі вимог в порядку ст. 625 ЦК України не заявляв.

Тому, у стягненні з відповідача на користь позивача у цій справі заборгованості у вигляді пені за період з 15.06.2014 року по 15.06.2015 року на суму 2295900,93 грн., нарахованої позивачем після настання вищезазначеного строку 07.12.2011 року і по станом на 15.06.2015 року (в межах позовних вимог позивача у цій справі т.с. 2 а.с. 58) слід відмовити у повному обсязі за безпідставністю нарахування останньої, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18), який мають враховувати загальні суди в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

Відповідач особисто чи через представника у суді першої інстанції заперечував проти позову позивача у цій справі по суті, про застосування строку позовної давності у цій справі у суді першої інстанції не заявляв, тому це питання не було предметом розгляду у суді першої інстанції та, відповідно, не може бути і не є предметом апеляційного перегляду цій справі в силу вимог ст. 367 ч. 6 ЦПК України.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 60 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, аналог ст. 81 ч. 6 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, аналог ст. 12 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.12017 року).

Підстави для звільнення від доказування відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 61 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року (аналог ст. 82 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12,2017 року), у цій справі відсутні.

Стороною відповідача ОСОБА_1 не було надано суду у матеріали цієї справи належних, допустимих доказів у спростування позову позивача у цій справі в частині позовних вимог, які апеляційний суд у цій справі знаходить обґрунтованими.

Належні, допустимі докази того, що відповідач погасив вищезазначену заборгованість за договором перед позивачем у добровільному порядку станом на час її розгляду судом першої інстанції чи перегляду останньої апеляційним судом у матеріалах цієї справи відсутні.

При вищевикладених встановлених фактичних обставинах цієї справи апеляційним судом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є належним позивачем у цій справі, підстави для закриття провадження у цій справі відсутні.

Оскільки, в силу вимог ст. 104 ч. 5 ЦК України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

В матеріалах цієї справи відсутні належні, допустимі докази того, що позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» припинило свою діяльність на час перегляду цієї справи апеляційним судом (у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - дата та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, підстава для його внесення відсутні, витяг т.с. 3 а.с. 37-45, 82).

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» слід задовольнити частково, рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 03 червня 2016 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № МL - 200/545/2006 від 04.08.2006 року станом на 07.12.2011 року у розмірі 27490,91 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 2378,46 доларів США- заборгованість за відсотками, в іншій частині позовних вимог відмовити.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 1, 13 ЦПК України у разі лише часткового задоволення апеляційної скарги позивача та позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» при вищевикладених обставинах, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» слід стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій, у вигляді судового збору пропорційно до суми задоволених позовних вимог у розмірі 2442,00 грн. (розрахунок: 629013,95 грн. - сума задоволених позовних вимог позивача 629013,95 грн.* судовий збір 11355,30 грн. (розрахунок: 3441,00 судовий збір за позов (т.с. 1 а.с. 1) +3785,10 грн. судовий збір за апеляційну скаргу (т.с. 2 а.с. 164) + судовий збір за касаційну скаргу 4129,20 грн. (т.с. 2 а.с. 235)/ заявлено позовних вимог позивачем у цій справі на суму 2924914,88 грн.)

Керуючись ст. ст. 3, 10- 11, 60 - 61, 88, 212-215 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374, 376, 381-384, Перехідними положеннями ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 03 червня 2016 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (ЄДРПОУ 36789421) заборгованість за кредитним договором № МL - 200/545/2006 від 04.08.2006 року станом на 07.12.2011 року у розмірі 27490,91 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 2378,46 доларів США,- заборгованість за відсотками.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» () судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій, у розмірі 2442,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 17.09.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кухар С.В.Маловічко С.В.