КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 760/18394/19

провадження № 22-ц/824/10456/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.,(суддя-доповідач)

суддів - Мазурик О.Ф. Махлай Л.Д.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2

на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2019 року у складі судді Оксюти Т.Г.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4 000 грн щомісяця, починаючи з 16 листопада 2018 року до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 1 170 грн щомісяця, починаючи з 17 червня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 20 липня 2007 року між сторонами по справі укладено шлюб, який розірвано рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2013 року.

Від шлюбу позивач та відповідач мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з матір`ю.

Стверджувала, що відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймав, грошові кошти на утримання дочки не надавав.

З огляду на мінливість та нерегулярність доходу ОСОБА_2 , який є працездатною особою, вважала за необхідне стягнути з останнього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн.

Зазначала, що позивач сплачує щомісяця 2 340 грн на оплату послуг репетитора з англійської мови, занять у басейні та навчання танцям, у зв`язку з чим, просила суд стягнути з відповідача 50% від вказаної суми на оплату додаткових витрат на утримання ОСОБА_3 .

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн щомісяця, починаючи з 25 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1 170 грн щомісячно, починаючи з 25 червня 2019 року і до досягнення останньою повноліття.

Вирішення питання судових витрат.

Не погоджуючись із заочним рішенням, 08 липня 2020 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вказує, що судом першої інстанції не взято до уваги наявність судового наказу Солом`янського районного суду м. Києва по справі №760/300094/18 від 24 липня 2019 року, яким стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки у розмірі ј частини заробітку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 листопада 2018 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Внаслідок указаних обставин, на виконанні одночасно перебувають як судовий наказ Солом`янського районного суду м. Києва від 23 серпня 2019 року, так і виконавчий лист, виданий на підставі оскаржуваного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2019 року.

Зазначає, що судом першої інстанції встановлено розмір аліментів без дослідження майнового стану відповідача, а також не витребувано довідку про доходи останнього.

Указує, що позивачем не надано жодних доказів, які могли б слугувати підставою для зміни розміру аліментів у відповідності до ст. 192 СК України.

03 серпня 2020 року ОСОБА_1 подано відзив, в якому остання просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, заочне рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стверджує, що відповідач, окрім вказаного ним в апеляційній скарзі доходу, має і інший заробіток, а також нерухоме та рухоме майно, у зв`язку з чим має можливість сплачувати аліменти та додаткові витрати на утримання дитини.

14 серпня 2020 року до суду надійшли письмові пояснення від відповідача ОСОБА_2 , в яких останній зазначає, що незважаючи на те, що сама позивач у позовній заяві вказала про наявність іншого провадження за заявою про видачу судового наказу, судом першої інстанції дана обставина досліджена не була, рішення ухвалено без урахування судом факту наявності судового наказу, який на момент винесення оскаржуваного рішення набув законної сили.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач згідно вимог сімейного законодавства зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття та сплачувати аліменти на користь позивача, розмір яких визначив у 4 000 грн. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, суд дійшов висновку, що позивач в ході судового розгляду довела, що вона кожного місяця несе додаткові витрати, пов`язані з утриманням дитини у сумі 2 340 грн та з огляду на рівність у несенні додаткових витрат вирішив стягнути з відповідача на користь позивача половину додаткових витрат у розмірі 1 170 грн щомісячно.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2007 року по 07 серпня 2013 року.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2013 року шлюб розірвано.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13 грудня 2007 року від 13.12.2007 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського РУЮ у м. Києві сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Донька сторін після розірвання шлюбу проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей… першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписами ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно положень ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

У пункті 54 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Ослон проти Швеції» №2 від 27.11.1992) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

За приписами ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. 183 СК України.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів, ОСОБА_1 зазначила, що після звернення до суду першої інстанції 16 листопада 2018 року із заявою про видачу судового наказу пройшов значний час та у неї з донькою змінилися деякі обставини, у зв`язку з чим виникла необхідність у встановленні судом суми аліментів у твердій грошовій сумі, більшій, ніж передбачений мінімальний розмір 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи вбачається, що судовим наказом від 24 липня 2019 року у справі №760/30094/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки заробітку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судовий наказ набрав законної сили 25 липня 2019 року.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 23 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження на виконання судового наказу від 24 липня 2019 року у справі №760/30094/18.

Таким чином, спір щодо стягнення аліментів вирішено судовим наказом від 24 липня 2019 року у справі №760/30094/18 за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно частини першої статті 174, частин першої, другої статті 175 ЦПК України ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Отже, ОСОБА_1 звернувшись до суду спочатку із заявою про видачу судового наказу, в подальшому у зв`язку зі зміною життєвих обставин вирішила подати до суду позовну заяву про стягнення аліментів у сумі, більшій, ніж передбачено при видачі судового наказу. Про дані обставини самостійно зазначила безпосередньо в позовній заяві.

Разом з тим, суд першої інстанції вищезазначених обставин справи не врахував та не надав їм жодної правової оцінки, не звернув увагу на те, що станом на час ухвалення рішення набув чинності судовий наказ від 24 липня 2019 року, яким вже вирішено питання про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який набрав законної сили, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення аліментів.

Відповідно до положень статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною третьою статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Проте, ОСОБА_1 з вимогами про зміну способу стягнення аліментів або збільшення розміру аліментів у порядку, визначеному статтями 181, 192 СК України до суду не зверталась.

Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.

Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні безпосередньо особою, яка пред`явила такий позов.

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Аналіз статті 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Тобто, факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений.

Як зазначила позивач, малолітня донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , займається з репетитором англійської мови (9 уроків на місяць), вартість одного заняття становить 150 грн. Таким чином сума в місяць становить 1 350 грн.

На підтвердження фактично понесених витрат на репетитора з англійської для дитини до матеріалів справи позивачем долучено наступні квитанції ПриватБанк від 09.03.2019 року, 14.03.2019 року, 21.03.2019 року, 23.03.2019 року, 30.03.2019 року, 04.04.2019 року, 06.04.2019 року, 11.04.2019 року, 13.04.2019 року, 18.04.2019 року, 20.04.2019 року, 25.04.2019 року, 27.04.2019 року, 02.05.2019 року, 04.05.2019 року, 09.05.2019 року, 11.05.2019 року, 16.05.2019 року, 18.05.2019 року, 23.05.2019 року, 30.05.2019 року, 01.06.2019 року, 06.06.2019 року, 08.06.2019 року, 11.06.2019 року, 13.06.2019 року, 25.06.2019 року, 27.06.2019 року, 02.07.2019 року, 04.07.2019 року, 09.07.2019 року, 11.07.2019 року, 16.07.2019 року, 18.07.2019 року, 23.07.2019 року, 25.07.2019 року, 30.07.2019 року, 06.08.2019 року, 08.08.2019 року, 13.08.2019 року, 15.08.2019 року, 21.08.2019 року, 23.08.2019 року, 27.08.2019 року, 05.09.2019 року, 06.09.2019 року, 12.09.2019 року, 13.09.2019 року, 18.09.2019 року, 20.09.2019 року, 25.09.2019 року, 27.09.2019 року, 02.10.2019 року, 04.10.2019 року, 09.10.2019 року, 11.10.2019 року24.10.2019 року, 25.10.2019 року, 30.10.2019 року, 01.11.2019 року, 06.11.2019 року, 08.11.2019 року.

Отже, позивач сплатила за послуги репетитора з англійської за 22 уроки по 150 грн, що разом складає 3 300 грн; а також за 9 уроків по 200 гривень, що складає 1 800 грн. Таким чином розмір документально підтверджених фактично понесених позивачем витрат на репетитора з англійської мови складає 5 100 грн.

Також судом установлено та убачається з матеріалів справи, що малолітня донька сторін протягом 2018-2019 року відвідувала секцію плавання, що підтверджується довідкою №06 від 18 червня 2019 року ГО Дитячий фізкультурно-оздоровчий клуб «ЗОРЯНИЙ». Вартість тренувань на місяць становить 540 грн. А також, дитина відвідує школу танців, плата за навчання танцями становить 450 грн в місяць.

Проте, матеріалами справи встановлено, що докази на підтвердження того, що відвідування дитиною секції плавання та танців викликано особливим обставинами, відсутні, також як і відсутні докази сплати щомісячно грошових коштів за відвідування дитиною секції плавання у розмірі 540 грн та танців у сумі 450 грн.

Таким чином, позивачем доведено, що розмір фактично понесених додаткових витрат на репетитора з англійської мови для доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складає 5 100 грн, половина з яких у розмірі 2 550 грн підлягає стягненню з відповідача.

Суд першої інстанції залишив поза увагою та не з`ясував чи викликані особливими обставинами відвідування донькою сторін басейну та танців, не перевірив документального підтвердження факту понесення позивачем таких витрат та в якому розмірі.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 значний період не мав місця роботи та, фактично, існував на заощадження, які було зароблено за минулий період; з 18 березня 2020 року працював на посаді водія ТОВ «НВКП «АвтоІР-К» з посадовим окладом у розмірі 4 800 грн; 05 червня 2020 року був звільнений; на даний час працює на посаді водія у ДП «Маяк-Перспектива» АТ «Завод Маяк» на умовах неповного робочого часу з оплатою у розмірі 0,8 окладу (а.с.168-172), не заслуговують на увагу суду з огляду на те, що утримувати дитину є обов`язком обох батьків, при цьому відповідач є особою працездатного віку, а тимчасова відсутність роботи або недостатня заробітна плата не є підставою для звільнення батька від обов`язку утримувати свою дитину.

Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

У ст.18 Конвенції ООН про права дитини зазначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно статей 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зважаючи на викладене, колегія суддів доходить висновку, що позов в частині стягнення аліментів задоволенню не підлягає, оскільки судовим наказом від 24 липня 2019 року вже стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У частині вимог про стягнення додаткових витрат на дитину позивачем доведено та документально підтверджено витрати на репетитора з англійської мови для дитини у розмірі 5 100 грн і половину цих витрат у сумі 2 550 грн слід покласти на відповідача, як батька дитини, який зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. В іншій частині позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину задоволенню не підлягають, оскільки стороною позивача не доведено, що відвідування басейну та танців викликано особливими обставинами або здібностями дитини, а також документально не підтверджено факту понесення таких витрат у визначеному у позовній заяві розмірі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Наведені порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду в частині стягнення аліментів згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову частково.

Таким чином, зважаючи на викладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та виходячи із закріплених частиною дев`ятою статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, колегія суддів доходить висновку про задоволення апеляційної скарги частково, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 2 550 грн.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 768,40 грн, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги 1 152,60 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 листопада 2019 року - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ІПН НОМЕР_2 ; який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ІПН НОМЕР_3 ; яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 2 550 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 768,401 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 152,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.Ф. Мазурик

Л.Д. Махлай