Справа № 202/4189/20
Провадження № 4-с/202/32/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

14 вересня 2020 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Голобородько О.М.

представника скаржника Афанасьєва Р.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , стягувач: акціонерне товариство «Універсал Банк», заінтересована особа: Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії (бездіяльність) Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у вигляді не зняття арешту майна та заборони його відчуження під час закінчення виконавчого провадження № 44676781 та усунути порушення шляхом зобов`язання Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти арешт майна та заборону на його відчуження, вчинені на підставі постанови державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Січкар Т.М. серія та номер: ВП № 44676781 від 12.09.2014 року в рамках виконавчого провадження № 44676781 на підставі виконавчого листа № 2-100/2012 від 12.02.2016 року та припинити всі записи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, створені на підставі та у зв`язку з зазначеною постановою, а саме: номер запису про обтяження: 7168388 від 30.09.2014 року, внесений державним реєстратором Зайцевим Антоном Вадимовичем, Дніпропетровське міське управління юстиції, Дніпропетровська область, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.09.2014 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2012 року по справі № 2/0417/483/2012 позовні вимоги акціонерного товариства «Універсал Банк» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 було частково задоволено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12.12.2013 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2012 року по справі № 2/0417/483/2012 було скасовано, позовні вимоги задоволені в повному обсязі. В подальшому відповідач не отримував ніякої інформації щодо примусового виконання рішення по справі. У 2020 році у приватного нотаріуса в особистих справах він дізнався про наявність арешту майна. Згідно інформації наданої Індустріальним відділом державної виконавчої служби виконавче провадження № 44676781 завершено 24.11.2015 року на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», повторно виконавчий лист до служби не надходив та на виконанні не перебував. Наголошував, що внаслідок бездіяльності державного виконавця, який здійснював дії щодо закінчення виконавчого провадження № 44676781, арешт та заборону відчуження майна знято не було, чим було порушено його права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 обставини викладені в скарзі підтримав та просив скаргу задовольнити.

Представник Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та представник акціонерного товариства «Універсал Банк» в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків.

Статтею ст. 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Така ж можливість оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця передбачена Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, у ст. 74 вказаного Закону, де зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до листа Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 9323 від 05.02.2020 року в період 12.09.2014 року по 24.11.2015 року на примусовому виконанні в Індустріальному відділ ДВС перебувало виконавче провадження № 44676781 з примусового виконання виконавчого листа № 2/0417/483/2012 від 12.03.2014 року виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УніверсалБанк» суми боргу у розмірі 74 243, 28 грн., в межах якого державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Вищезазначене виконавче провадження згідно інформації, що міститься в АСВП завершено відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 06.06.2015 року) повторно вищезазначений виконавчий документ до Індустріального відділу ДВС не надходив та на виконанні не перебував.

Наявність арешту майна ОСОБА_1 підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 210169539 від 26.05.2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинна на час повернення виконавчого документа) у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Виконавчий документ було повернуто на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а тому на державного виконавця не було покладено обов`язок знімати арешт, накладений на майно боржника.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Виходячи із вищенаведених вимог закону державний виконавець позбавлений можливості розпочати виконавче провадження за заявою ОСОБА_1 про зняття арешту, у зв`язку із тим, що провадження було закінчено та у подальшому знищено.

Підстави для зняття арешту з майна боржника визначені у частині 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена можливість зняття арешту за рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищенаведені вимоги законодавства, державний виконавець у разі закінчення виконавчого провадження та його подальшого знищення позбавлений можливості самостійно зняти арешт з майна боржника. В такому випадку арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що право особи, яка звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця, безумовно підлягає поновленню, але останнім був невірно обраний спосіб захисту порушеного права, оскільки захист порушеного права ОСОБА_1 можливий шляхом пред`явлення позову про зняття арешту.

Таким чином, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , стягувач: акціонерне товариство «Універсал Банк», заінтересована особа: Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на дії державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Повний текст ухвали складено 18 вересня 2020 року.

Суддя Г.В. Бєсєда