Справа № 628/3299/19
Провадження № 2/628/87/20
(повне)
02 березня 2020 року Куп`янський міськрайонний суд Харківської області
у складі: головуючого - судді Шиховцової А.О.,
за участю секретаря Шевченко О.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Куп`янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про втрату права користування житловим приміщенням,
за участю позивача - ОСОБА_1 ,
У жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , 3-я особа: ОСОБА_3 про визнання відповідачки такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що він є власником цього будинку, в якому зареєстрований та проживає разом зі своєю сім`єю: дружиною ОСОБА_3 , яка є третьою особою у справі, та неповнолітньою донькою ОСОБА_4 , 2008 року народження. Відповідачка ОСОБА_2 не проживає у цьому будинку з 01 липня 2008 року без поважної причини, її речей у будинку немає, вона не користується жилим приміщенням для проживання та комунальними послугами в ньому. Забравши свої речі 01.08.2008 р. відповідачка поїхала з будинку і більше в ньому не проживає, її фактичне місце проживання позивачу невідоме. Через реєстрацію відповідача у цьому будинку, він не може оформити субсидію, розпорядитися належним йому майном. За захистом своїх майнових прав позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 01.11.2019 р. провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовну заяву та просив задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у відповідності до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України, відзиву на позовну заяву не надійшло.
Третя особа по справі, ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що також підтверджено позивачем, який зазначив, що з`явитися у судове засідання вона не може, у зв`язку з занятістю на роботі.
Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважав за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів в порядку ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Суд, вислухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши докази по справі, встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Так, згідно договору купівлі продажу житлового будинку від 29.05.2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Куп`янського міського нотаріального округу Литвиновою І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2665, продавець ОСОБА_5 продав та передав у власність, а покупець ОСОБА_1 , купив та прийняв у власність житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно п. 3.2. цього договору, за згодою сторін, на реєстраційному обліку в житловому будинку буде перебувати ОСОБА_2 на строк, визначений нею особисто. Право приватної власності на вище вказаний житловий будинок в цілому зареєстровано за ОСОБА_1 належним чином (а.с.13,14,15,16-20).
Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 10.10.2019 р. № 12-13/7865, у будинку АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 його дружина, ОСОБА_6 , 2008 року народження дочка, ОСОБА_2 (а.с.11).
Факт не проживання відповідачки ОСОБА_2 за адресою місця реєстрації підтверджується Актом від 14.10.2008 р. про її не проживання за місцем реєстрації з липня 2008 року (а.с.12) та показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , допитаними у судовому засіданні, які підписали вищезазначений Акт, підтримали викладені в ньому обставини, та пояснили суду, що відповідач ОСОБА_2 дійсно не проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з 2008 року, без поважних причин, приїхав її син ОСОБА_5 , забрав її до себе проживати і вона разом з ним поїхала з цього житлового будинку, зібравши свої речі, при цьому перешкод у користуванні житлом ніхто їй не чинив та не чинить, місце її проживання свідкам невідоме.
Статтею 47 Конституції України та статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Під правом власності розуміється право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦК України).
Як передбачено вимогами частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.
Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, що мають в приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, які, окрім іншого, передбачають, що правовідносини, пов`язані зі створенням перешкод здійснення права користування своїм майном, регулюються ст. 391 ЦК України, яка встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові ВСУ від 16.11.2016 р. № 688/63/15-ц, порівняльним аналізом статей 383,391,405 ЦК України та статей 150,156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.
Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, у якому фізична особа проживає постійно або тимчасово.
Згідно ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Виходячи з вищевикладеного судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає з 2008 року без поважних причин, та не виявляє інтересу до цього житла, при цьому відомостей щодо перешкод в користуванні будинком відповідачу немає, реєстрація відповідача перешкоджає позивачу у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 78, 79, 89, 263, 265, 280-284, 352, 354 ЦПК України,ст. 47 Конституції України, ст. 383, 386, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про втрату права користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Куп`янський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

На виконання вимог ч. 10 ст. 272 ЦПК України суд повідомляє учасникам справи, що копія (текст) судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/ (в рядку «Справа №» необхідно ввести номер справи, в якій видано це судове рішення).

Повний текст рішення складений 03 березня 2020 р.

Суддя: А.О.Шиховцова