Ухвала

Іменем України

14 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 2-5644/11

провадження № 61-11265ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду у складі колегії суддів:

Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П., Погорєлової С. О. від 16 червня 2020 року в справі за позовом Першого заступника прокурора міста Одеси в інтересах Одеської міської ради до Управління Держгеокадастру у місті Одесі Одеської області, ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про витребування земельної ділянки, визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на землю,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2011 року перший заступник прокурора міста Одеси в інтересах Одеської міської ради звернувся до суду з позовом до управління Державного комітету по земельним ресурсам у місті Одесі,

ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про витребування майна, визнання незаконним та скасування державного акта.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 11 грудня

2015 року позов задоволено.

Витребувано від ОСОБА_2 на користь Одеської міської ради земельну ділянку площею 0,1 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :45:005:0042.

Визнано незаконним та скасовано державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку, виданий ОСОБА_2 07 квітня 2009 року.

Справа розглядалася судами неодноразово.

ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16 червня 2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 11 грудня 2015 року у даній справі закрито.

Закриваючи апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції виходив з того, що факт набуття ОСОБА_1 за договором від 01 грудня 2016 року в порядку поділу майна між ним та ОСОБА_2 , після скасування апеляційним судом оскаржуваного рішення Приморського районного суду міста Одеси від 11 грудня 2015 року, яке в подальшому було скасовано Верховним Судом із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, не свідчить про те, що на час постановлення рішення Приморським районним судом міста Одеси від 11 грудня 2015 року були вирішені права та обов`язки ОСОБА_1 , як одноособового власника спірної земельної ділянки.

27 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Одеського апеляційного суду від 16 червня 2020 року та направити справу для продовження розгляду до апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, спір у справі має приватно-правовий характер та наявність майнового особистого інтересу ОСОБА_1 . Оскільки рішенням суду першої інстанції вирішено питання щодо земельної ділянки, яка буда придбана подружжям під час перебування

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбі, тому указаним рішенням вирішено питання щодо прав та інтересів ОСОБА_1 .

Ухвалою Верховного Суду від 10 серпня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху на надано строк для усунення недоліків, а саме сплати судового збору.

Особою, яка подала касаційну скаргу, вимоги ухвали Верховного Суду

від 10 серпня 2020 року виконано, надано оригінал квитанції про сплату судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 заявлено також клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду, яке мотивовано тим, що копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду отримано заявником 24 липня 2020 року. На підтвердження вказаного надано копію поштового конверта, направленого апеляційним судом, за трек-номером № 525.

Частиною другою статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи. якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

За інформацією з офіційного сайту Укрпошти поштове відправлення за трек-номером № 525 вручено адресату 07 липня 2020 року.

Касаційну скаргу подано ОСОБА_1 до Верховного Суду 27 липня 2020 року, тобто протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судового рішення пропущено з поважних причин, оскільки без своєчасного отримання копії оскаржуваного судового рішення заявник позбавлений можливості як визначення необхідності подання касаційної скарги, так і підстав її подання, що є обов`язковим елементом касаційної скарги згідно з вимогами статті 392 ЦПК України, він підлягає поновленню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову

у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 11 грудня 2015 року, яким задоволено позов першого заступника прокурора м. Одеси в інтересах Одеської міської ради та витребувано від ОСОБА_2 на користь Одеської міської ради земельну ділянку площею 0,1 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :45:005:0042 та визнано незаконним та скасовано державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку, виданий

ОСОБА_2 07 квітня 2009 року, ОСОБА_1 посилався на те, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 27 березня

1965 року. Спірна земельна ділянка була придбана ОСОБА_2 за договором купівлі- продажу від 13 листопада 2008 року під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 за особисті кошти останнього. 01 грудня

2016 року згідно з договором про поділ майна подружжя, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за взаємною згодою здійснили поділ майна, а саме земельної ділянки площею 0,1 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :45:005:0042, вартість якої за договором купівлі-продажу

від 13 листопада 2008 року становить 2 750 181 грн, та грошових коштів у розмірі 1 375 090,00 грн наступним чином: у власність ОСОБА_1 переходить земельна ділянка, а у власність ОСОБА_2 - грошові кошти, які, як вбачається становлять 1/2 частину вартості спірної земельної ділянки.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 13 листопада 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н. А. Відповідно до пункту 7 цього договору - договір вчинений за нотаріально посвідченими згодами дружини продавця та чоловіка покупця.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що «аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків».

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року у справі № 6-885цс15 та від 06 вересня

2017 року у справі № 6-1844цс16, висновок про відсутність у особи права на оскарження рішення суду першої інстанції на тій підставі, що суд не вирішував питання про його права та обов`язки, може бути зроблений лише після з`ясування, яким чином вказане рішення впливає на обсяг прав, інтересів чи обов`язків особи, яка подала апеляційну скаргу.

Аналогічний правовий висновок міститься також і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 2-825/10 (провадження № 14-78цс18).

У пункті 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Закриваючи апеляційне провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка була придбана ОСОБА_2 під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 та з його письмової нотаріально посвідченої згоди, даний договір у встановленому порядку недійсним не визнавався та ОСОБА_1 не оспорювався, дана земельна ділянка була поділена між ОСОБА_2 та

ОСОБА_1 в порядку укладеного між ними договору від 01 грудня 2016 року, тобто вже після розгляду справи в апеляційному порядку апеляційної скарги, яка була подана ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 11 грудня 2015 року.

Встановивши, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 11 грудня 2015 року не вирішувались питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків ОСОБА_1 , апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про закриття апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтею 390, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 16 червня 2020 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 16 червня 2020 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 16 червня 2020 року в справі за позовом Першого заступника прокурора міста Одеси в інтересах Одеської міської ради до Управління Держгеокадастру у місті Одесі Одеської області, ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про витребування земельної ділянки, визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на землю.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
С. Ю. Бурлаков В. М. Коротун