КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

18 вересня 2020 року місто Київ

справа № 756/316/20

Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Борисової О.В., перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 липня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Белоконної І.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЮЛЕР СЕРВІС» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 22 липня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 07 вересня 2020 року подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду.

В обґрунтування вимог посилався на те, що з повним текстом рішення суду він ознайомився 10 серпня 2020 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

А тому, просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки він пропущений з поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема з протоколу судового засідання від 21 липня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 був присутній при проголошенні вступної та резолютивної частини оскаржуваного рішення (т.1, а.с.226).

Повний текст рішення складено 30 липня 2020 року.

Доказів направлення позивачу та його представнику копії оскаржуваного рішення матеріали справи не містять.

Апеляційна скарга подана представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до суду 07 вересня 2020 року.

Враховуючи вказані обставини, положення ст.129 Конституції України про забезпечення права на апеляційний перегляд справи, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України прихожу до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, а тому вважаю, що строк підлягає поновленню.

Проте, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду Київським апеляційним судом, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог просила:

визнати незаконним наказ ТОВ «БЮЛЕР СЕРВІС» від 10 грудня 2019 року №234-к;

поновити ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора з операційної діяльності ТОВ «БЮЛЕР СЕРВІС»;

стягнути з ТОВ «БЮЛЕР СЕРВІС» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 487213,58 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

ОСОБА_1 при пред`явленні позову були заявлені, зокрема, вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за які вона не звільнена від сплати судового збору.

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР«Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні чи час вимушеного прогулу під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такіправовівисновкимістяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18)та ухвалах Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі №505/3097/17, від 28 лютого 2019 року у справі №442/2603/18, від 05 березня 2019 року у справі № 554/7844/18, від 21 березня 2019 року у справах №341/437/18, №544/528/18-ц, від 30 червня 2020 року у справі №588/1672/18, від 02 вересня 2020 року у справі №204/3855/18.

За таких обставин, з урахуванням позовних вимог, ОСОБА_1 повинна сплатити судовий збір за апеляційне оскарження судового рішенняу частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з п.3 ч.4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру (стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу), яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Виходячи з вищевикладеного апелянту необхідно було сплатити судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулув розмірі 7308,19 грн. (4872,13 грн.*150%).

Виходячи з вищевикладеного, апелянту необхідно сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулув сумі 7308,19 грн. на реквізити: отримувач коштів - УК у Солом.р-ні/Соломян. р-н/22030101, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), розрахунковий рахунок: UA0026010, МФО банку отримувача: 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812, код класифікації доходів бюджету: 22030101 та надати до Київського апеляційного суду оригінал квитанції.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 цього Кодексу застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.127, 185, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Поновити представнику позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 липня 2020 року.

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 22 липня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Белоконної І.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЮЛЕР СЕРВІС» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

У разі не виконання вимог ухвали у визначений строк скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: Борисова О.В.