Провадження № 2/734/975/20 Справа № 734/2607/20
У Х В А Л А

16 вересня 2020 рокусмт. Козелець

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Бузунко О.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати та середнього заробітку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства, та просить суд поновити його на посаді, яку займав до звільнення оператора диспетчерської служби у Остерському виробничому управлінні житлово-комунального господарства з 26 червня 2020 року; внести відповідні записи до трудової книжки ОСОБА_1 ; стягнути з Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства на його користь заборгованість по заробітній платі з 26 червня по 13 липня в розмірі 2 730 гривень 12 копійок; стягнути з Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 26 червня по день поновлення на роботі (з розрахунку 227,51 грн. в день) по день ухвалення судового рішення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За змістом приписів ст.ст. 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та ст.ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому, враховуючи викладене, позивач не звільнений від сплати судового збору за позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26 червня по день поновлення на роботі (з розрахунку 227,51 грн. в день) по день ухвалення судового рішення.

Враховуючи викладене, позивачу у відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» слід сплатити судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26 червня по день поновлення на роботі (з розрахунку 227,51 грн. в день) по день ухвалення судового рішення в сумі 840,80 грн, за реквізитами:

Отримувач коштів: УК у Козел.р-нi/Козелецьк.р-н/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38020568; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA0025163; Код класифікації доходів бюджету: 22030101; Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Козелецький районний суд Чернігівської області (назва суду, де розглядається справа).

В мотивувальній частині позовної заяви іде вимога про виплату компенсації за невикористану відпустку, проте вище вказану вимогу позивач не вказує в прохальній частині.

В пункті 3 прохальної частини позивач просить внести відповідні записи до трудової книжки ОСОБА_1 , проте не зазначає хто саме повинен вносити відповідні записи /кого позивач просить зобов`язати/.

Позивачу в порядку усунення недоліків потрібно вказати та надати докази, що в період з 26 червня 2020 року він ніде не працював.

В мотивувальній частині позовної заяви мова йде про те, що наказ Остерського ВУЖКГ № 3 від 13 липня 2020 року про звільнення з 26 червня 2020 року ОСОБА_1 з посади оператора диспетчерської служби є протиправним та підлягає скасуванню, але така вимога не заявлена в прохальній частині.

Крім того, позивачу варто зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

На підставі наведеного, керуючись ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Остерського виробничого управління житлово-комунального господарства про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати та середнього заробітку залишити без руху.

Надати позивачу десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків вказаних в мотивувальній частині ухвали суду.

У разі не виконання вимог ухвали в установлений судом строк заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення і оскарженню не підлягає.

Суддя Козелецького районного суду О.А. Бузунко