Єдиний унікальний номер 725/893/20
Номер провадження 2-о/725/17/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2020 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого судді О.І. Галичанського,

при секретарі І.М. Симик,

за участю заявниці та її представника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи- ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою : АДРЕСА_1 ) , заінтересована особа- ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючий за адресою : АДРЕСА_2 ) про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , посилаючись на те, що з останнім разом проживали без реєстрації шлюбу за адресою : АДРЕСА_1 .

Стверджує, що майже одразу після того , як вони почали спільно проживати , ОСОБА_2 вчиняв відносно неї психологічне та фізичне насильство. Вподальшому конфлікти перейшли у фізичне насилля.

Додає, що відносно доньки ОСОБА_2 теж постійно здійснював психологічне насилля. Однак, врешті не витримала і разом з донькою поїхала в Італію до мами. Звідти зателефонувала йому і пояснила, що їхні стосунки припинено. Стверджує, що на початку березня2019 р. повернулась додому і ситуація погіршилась в декілька разів. ОСОБА_2 підстеріг її біля роботи, заманив у машину, вивіз до річки Прут і там дуже сильно бив, тягнув за волосся.

13 березня 2019 року написала заяву в поліцію відносно ОСОБА_2 по факту скоєння відносно фізичного насилля, завдання значних тілесних ушкоджень. ОСОБА_4 нього було складено протокол та притягнуто Першотравневим районним судом м.Чернівці до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, накладено штраф у розмірі 170 грн. (справа №725/1708/19). Свою вину у скоєнні правопорушення ОСОБА_2 визнав.

Стверджує, що таке покарання його не зупинило і він продовжив свої протиправні дії , постійно переслідував, застосовував фізичне насилля, погрожував розправою.

Згодом у червні місяці 2019 року працівниками поліції було складено протокол відносно ОСОБА_2 за ст.173-2 КУпАП.

Вказує, що дії ОСОБА_2 відносно неї носять постійний систематичний протиправний характер. Зупинятись він не збирається та навпаки передає погрози через спільних знайомих. Погрожує також і завданням шкоди життю і здоров`ю рідних.

Вказані обставини стали причиною її звернення до суду, оскільки вона відчуває нездатність захистити себе самостійно від незаконних дій ОСОБА_2 , а тому потребує захисту в протидії домашнього насильства з його боку.

Посилаючись на порушення своїх прав, ОСОБА_3 просила суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав:

-заборонити наближатися на відстань ближче 100 м до місця її проживання в АДРЕСА_1 , до місця її роботи в АДРЕСА_3 , а також до інших місць частого відвідування ;

- заборонити вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заявниця та її представник в судовому засіданні підтримали заяву про видачу обмежувального приписута просили суд її задовольнити у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні фактично не заперечував проти того , що дійсно конфлікти між ним та ОСОБА_3 мали місце. Останні конфлікти , із застосуванням з його боку фізичного впливу виникали у травні та червні минулого року , та задля примирення ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 їздили на відпочинок до Туреччини. Підтвердив , що у результаті конфліктів направляв ОСОБА_3 смс- повідомлення їй та її матері образливого характер , коли остання перебувала в Італії. Не заперечував проти заборони наближатися до місця проживання ОСОБА_3 проте заперечував проти заборони наближатися до місця роботи ОСОБА_3 по АДРЕСА_3 , оскільки він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , що обмежить його у вільному пересуванні біля місця свого проживання та відвідуванні магазину , який розташований за цією адресою. Наявність на тілі ОСОБА_3 синців , фотозображення яких заявниця надала суду, він пояснив тим , що ОСОБА_3 падала зі сходів у своєму помешканні.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтвердили факти неодноразових конфліктів між ОСОБА_3 та її колишнім співмешканцем ОСОБА_2 і факти неодноразового застосування ОСОБА_2 фізичної сили відносно ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_7 пояснив , що у грудні 2019 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були у нього у гостях і тоді між ними виникла суперечка. Проте , фізичного насильства ОСОБА_2 не застосовував. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в той вечір разом пішли від нього .

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню частково , виходячи з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Главою13 розділу IV Цивільного-процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 поживали спільно за адресою : АДРЕСА_1 . З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 неодноразово зверталась до Чернівецького ВП ГУНП у Чернівецькій області із заявами про вжиття мір впливу відносно ОСОБА_2 , який вчиняв відносно неї дії психологічного та фізичного насилля , що виражалися у висловлюванні нецензурною лайкою, погрозами фізичною розправою і застосування фізиної сили.

Відповідно на ОСОБА_2 було складено протоколи про вчинення адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 173-2 КУпАП. Відповідно до постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26.03.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП по факту вчинення конфлікту із ОСОБА_3 ( а.с. 34).

У п.п. 1, 6, 8 ч. 1 ст. 1 Закони України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких є інші особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю.

Згідно ч.ч.2,3 ст.26 вказаного Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1)заборона перебувати в місці спільного проживання(перебування)з постраждалою особою;

2)усунення перешкоду користуванні майном,що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3)обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4)заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання(перебування),навчання,роботи,інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5)заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу,якщо вона за власним бажанням перебуває у місці,невідомому кривднику,переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч. 1ст. 350-4 ЦПК Україниу заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України,розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Згідно правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 17 квітня 2019 року по справі №363/3496/18, суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 04 грудня 2019 року по справі №607/10122/19.

Відповідно до ст. ст.77,78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_3

ОСОБА_3 просить окрім іншого заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця її роботи по АДРЕСА_3 , а також до інших місць частого відвідування.

Жодного належного доказу , який би підтверджував точну адресу її місця роботи чи часто відвідуваних місць ОСОБА_3 суду не надано. Крім того, суд приходить до висновку , що термін дії обмежувального припису слід встановити - 3 місяці, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія обмежувального припису може бути продовжена судом за відповідним зверненням.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 10, 12, 13, 259, 263-265, 350-1-350-6, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою : Чернівецька область, Новоселицький рацйон , с. АДРЕСА_5 ) .

Встановити захід тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покласти на нього терміном на 3 (три) місяці наступні обов`язки :

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче 100 м до місця проживання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_3 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В задовленні решти вимог- відмовити .

Строк дії обмежувального припису рахувати з дня ухвалення рішення.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч.4 ст. 350-6 ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копії рішення суду вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після його проголошення .

Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копію рішення суду надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Чернівецький ВП ГУНП в Чернівецьківй області для організації взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на профілактичний облік, а також відповідні органи виконавчої влади за місцем проживання заявника.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський