Справа № 629/2886/20
Номер провадження 2/629/933/20
17.09.2020 року м. Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді- Мицик С.А., при секретарі судових засідань- Заводяній О.Ю., за участю позивача- ОСОБА_1 , представника позивача- ОСОБА_2 , відповідача - ОСОБА_3 , представника відповідача- ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,-
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 01.09.2012 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.06.2016 року шлюб розірвано, в подальшому рішенням суду визначено місце проживання дитини ОСОБА_5 разом з позивачем. 28 квітня 2017 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , в шлюбі в них народилась донька - ОСОБА_7 . Зазначила, що на теперішній час ОСОБА_1 разом з чоловіком та дітьми з ціллю покращення рівня життя, надання перспектив у майбутньому для дітей вирішили виїхати за кордон, а саме до м. Слупськ ( Польща), де її чоловік ОСОБА_6 буде працювати, син буде навчатися у школі, а донька відвідувати дитячий садочок. Для створення комфортних умов для життя, розвитку, оздоровлення ОСОБА_1 разом з чоловіком винайняли житло, яке знаходиться неподалік від Балтійського моря. Зазначила, що її син ОСОБА_5 часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі, тому було вирішено оселитись на час навчання дитини в місті, яке знаходиться на березі моря. Навчання та проживання дитини за кордоном сприятиме розширенню світогляду дитини та в подальшому надасть можливість вступити до вищого навчального закладу за кордоном та отримати європейську освіту. ОСОБА_1 зверталась усно та письмово до відповідача з проханням про надання дозволу на виїзд сина до Польщі. В зверненнях до відповідача ОСОБА_1 зазначала, що привозитиме дитину до України в канікулярний період та/або за вимогою відповідача, якщо це не буде заважати навчальному процесу. Зазначила, що відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, не навівши жодних аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову. Враховуючи викладене просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон сину ОСОБА_5 у супроводі матері, без згоди батька в країну Польща з 12.08.2020 року до 28.06.2021 року.
Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Крім того, пояснили, що ОСОБА_1 наразі має двох дітей, батьком сина ОСОБА_8 є відповідач, а батьком доньки ОСОБА_9 є ОСОБА_6 , з яким вона наразі перебуває у зареєстрованому шлюбі, та який вже тривалий час працює в Польщі, у зв`язку з чим із-за дій відповідача ОСОБА_9 не бачить рідного батька, оскільки забороняючи виїзд за кордон сина, він таким чином позбавляє можливості її другу дитину бачитися з батьком, оскільки брат і сестра дуже прив`язані одне до одного та їх не можна розлучати. Проживання у Польщі буде корисно для здоров`я обох дітей, тому що населений пункт, в якому вони планують мешкати, розташований на відстані близько 18 кілометрів від Балтійського моря, що є невеликою відстанню. На новорічні свята вона з дітьми їздила до м. Слупськ у Польщу, де вони жили у винайнятому помешканні, та показували сину ОСОБА_8 школу, де у майбутньому планується його навчання, та всі разом виїжджали на прогулянки до моря. Дітям у Польщі дуже сподобалося та син виявив бажання проживати і навчатися в тому місці. В школу дитину приймають та чекають. І хоча в Україні ОСОБА_10 пішов до 2-го класу, за стандартами навчання 1-й клас в Польщі рахується як нульовий, тож в 1-му класі Польщі навчальна програма як 2-го класу в Україні. Наразі вчитель з Польщі присилає ОСОБА_8 домашні завдання, та він їх успішно виконує. ОСОБА_10 розуміє польску мову, і хоч не дуже добре, але розмовляє польською мовою та вивчає англійську мову. На проживання всіх мешканців ними додатково було офіційно укладено договір оренди житла в м. Слупську(Польща). В помешканні для дітей створені всі необхідні умови, окрема кімната для дітей, наявні 2 ліжка, одне з який 1,5 місне, та одне 2-х ярусне, є кухня, всі необхідні меблі та побутова техніка. Її з чоловіком заробітної плати вистачить на матеріальне забезпечення дітей в Польщі. ОСОБА_10 дуже прив`язаний та любить ії теперішнього чоловіка ОСОБА_6 , а той любить ОСОБА_11 та виховує і відноситься до нього так, як і до своєї дитини, приймає активну участь у його житті. А відповідач, хоча своєчасно та в повному обсязі сплачує аліменти на утримання дитини, але не виявляє інтересу до свого сина ОСОБА_8 , не телефонує останньому, не спілкується з ним в достатньому обсязі, не цікавиться його життям. Дитина займається спортом(карате), але жодного разу відповідач не з`явився на змагання, де приймав участь син, щоб підтримати його. ОСОБА_10 просив батька відпустити його до Польщі навчатися, але той не дозволяє. Позивачка зазначила, що відповідач не надає дозвіл на виїзд дитини за кордон, таким чином змушуючи її відмовитися від стягнутих з нього за рішенням суду аліментів на утримання дитини. Також пояснила, що вона жодним чином не створювала та не створює перешкоди в спілкуванні ОСОБА_8 з відповідачем, завжди при зверненні ОСОБА_3 надає можливість дитині проводити з батьком час. Відповідач матиме змогу спілкуватися з дитиною по телефону, шляхом відеозв`язку, приїздити до нього під час навчального періоду, та під час канікул вона буде привозити дитину в Україну, оскільки тут мешкають майже всі їхні родичі, та вона має в Україні власний бізнес. Представник позивачки пояснила, що ОСОБА_1 в позовній заяві просила надати дозвіл на виїзд дитини за кордон до 28.06.2021, а не на триваліший строк. Квитки на літак до Польщі та у зворотньому нарямку придбані в офіційних авіалініях і є офіційними документами на підтвердження повернення дитини в Україну. Позивачка також зазначила, що ОСОБА_10 має страховий медичний поліс, в т.ч. він застрахований на випадок COVID-19.
Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали в повному обсязі. Надали відзив на позовну заяву та письмові пояснення, за змістом яких розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. До позовної заяви не додано документів на підтвердження правових підстав проживання чи перебування позивача в Польщі та жодних доказів щодо створення належних житлових умов для дитини, чи буде останній забезпечений окремою кімнатою, ліжком та меблями, необхідними для належного рівня життя. Виїзд сина відповідача за кордон з метою навчання не забезпечить реалізацію бачення щодо отримання освіти дитиною. На теперішній час ОСОБА_10 навчається в новій українській школі, яка має ряд переваг та потужний комплексний потенціал, цілком і повністю задовольняє потреби сучасного школяра. Відповідно до освітніх програм дитина має можливість в повній мірі спілкуватися державною мовою та спілкуватися і розуміти у широкому діапазоні іноземні мови, адже освітні програми створені на основі Держстандарту початкової освіти подібною до Європейського першоджерела. Порушення учбового процесу у зв`язку з виїздом за кордон, переведення з одного навчального закладу до іншого, у якому навіть не відомо чи здійснюється навчання українською чи російською мовою, матиме для дитини негативні наслідки стосовно отримання освіти та подальшого навчання в цілому. Докази, надані позивачем на підтвердження місця проживання дитини в іноземній країні та повернення дитини в Україну є недостовірними та неналежними, оскільки в наданому договорі зазначено адресу приміщення, яке розташоване у АДРЕСА_1 », а в договорі житлового приміщення від 14.08.2019, де орендарем є ОСОБА_12 , зазначена адреса: АДРЕСА_2 . У вищевказаному договорі «позички» визначено, що користувачі, в т.ч. ОСОБА_13 , зобов`язуються сплачувати лише адміністративну оренду та комунальні послуги, зокрема електроенергію, газопостачання, водопостачання та комунальні платежі. За змістом договору на малолітнього ОСОБА_5 покладено обов`язок сплачувати адміністративну оренду, розмір якої не визначено та відповідні комунальні платежі. За таких обставин відповідач вважав, що наданий позивачем вищевказаний Договір є недійсним, адже сторонами даного правочину є малолітні ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які не мають необхідного обсягу цивільної дієздатності для уладення даного договору та вказаний договір не відповідає інтересам малолітніх дітей, оскільки за умовами договору на останніх покладається обов`язок сплачувати адміністративну оренду. Підписи орендодавця ОСОБА_15 в договорах оренди житлового приміщення від 14.08.2019 та від 10.07.2020 різняться, що ставить під сумнів існування наданого позивачем Договору оренди приміщення(житла) від 10.07.2020. Також однією з причин відмови надати дозвіл на виїзд за кордон є спалах пандемії коронавірусу в Європі, масове поширення захворювання становить під загрозу здоров`я сина. Твердження позивача щодо запланованого місця мешкання дитини у місті, що знаходиться на березі моря, не відповідає дійсності, оскільки вказане у позовній заяві місце проживання знаходиться на досить великій відстані від моря. В судовому засіданні відповідач пояснив, що кожного року він з ОСОБА_16 , бабусею та дідусем дитини їздять до моря, за виключенням цього року, коли позивачка не дозволила йому везти дитину на море з причини карантинних обмежень, що діють в Україні. Наприклад, в минулому році вони їздили на Азовське море на декілька днів. Зазначив, що він приймає участь у вихованні сина, телефонував позивачці, яка давала слухавку сину, з яким він спілкувався, а нещодавно у сина з`явився власний телефон, та він буде спілкуватися з ним без посередників. Також зауважив, що він цікавиться навчанням сина, спілкувався з вчителями, коли ОСОБА_10 навчався у 1-му класі. Теперішній навчальний рік лише розпочався та він ще не встиг поспілкуватися з вчителем. Пояснив, що із сином у нього дуже добрі стосунки, востаннє він бачився та спілкувався з дитиною наприкінці серпня 2020 року. Останнім часом позивачка створює йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, не надає можливість спілкуватися з дитиною по телефону, забороняє спілкуватися з ним. Коли він приїздив до сина, вигнала його, з цієї причини він вимушений був спілкуватися з ОСОБА_16 біля паркану. Він пропонував приїхати на спортивні змагання, де приймав участь його син, але позивачка заперечувала, пояснюючи, що після змагань в них не буде часу, вони будуть гуляти та будуть заняті. Також позивачка погрожує йому, що якщо він не надасть дозвіл на виїзд сина за кордон, вона взагалі заборонить йому спілкуватися з дитиною. За таких обставин він планує звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні. Крім того, зазначив, що він мешкає один в двокімнатній квартирі, та бажає, щоб його єдина дитина- син ОСОБА_10 мешкав разом з ним, і не заперечує проти виїзду позивачки за кордон, якщо вона залишить дитину проживати разом з ним. Саме в цьому контексті в нього була розмова з позивачкою, в якій він повідомив останній, що вона, залишивши дитину з ним та відмовившись від стягнутих аліментів, зможе спокійно виїхати за кордон. Наразі він офіційно працевлаштований, сплачує аліменти на утримання сина своєчасно та в повному обсязі. Пояснив, що у випадку вивозу матір`ю ОСОБА_8 за кордон, він буде позбавлений можливості спілкуватися та бачитися з сином(своєю єдиною дитиною), оскільки, на його думку, документи, що підтверджують адресу місця проживання ОСОБА_8 , сфальшовані. Також не надано підтвердження, що дитина повернеться в Україну. Представник відповідача зазначив, що в силу свого віку дитина деяких речей ще не взмозі зрозуміти, в тому числі, що тимчасова цікава подорож відрізняється від тривалого проживання в іншій країні та навчання в школі, де предмети викладаються іноземною мовою. Зауважив, що з вищезазначених у відзиві обставин сумнівним видається договір оренди житла, місце та належність умов проживання дитини не перевірені та не підтверджені відповідними службами в справах дітей. Наданий позивачем документ на підтвердження повернення дитини в Україну підтверджує те, що нею було заброньовано відповідний авіаквиток, але бронювання можливо в будь-який час скасувати. Виїзд дитини за кордон на тривалий термін під час навчального року, заміна навчального закладу на той, де вчителя і діти розмовляють іноземною мовою та місця мешкання і соціального середовища суперечить інтересам дитини.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що в липні 2020 року після того, як вона та сторони по справі вийшли від нотаріуса, де оформлювали договір купівлі-продажу квартири, вона уривками чула емоційну розмову позивачки та відповідача з приводу виїзду їхнього сина ОСОБА_8 за кордон разом з позивачкою та відмови позивачки від аліментів. Відповідач заперечував проти того, щоб позивачка вивозила дитину за кордон, також свідок чула як відповідач говорив позивачці про те, щоб вона зверталася до суду із заявою про відмову від аліментів. Зазначила, що повністю розмову вона не чула, та в якому контексті і взаємозв`язку були ті фрази точно не може пояснити.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що позивачка є її сусідкою та подругою, а відповідача вона бачила один раз. ОСОБА_19 , якого вона знає близько 3-х років, товаришує з її сином, діти разом навчаються, займаються карате та проводять разом багато часу. Вона часто спілкується з позивачкою, яка наразі мешкає із сином та донькою, а чоловік працює за кордоном. На теперішній час у сім`ї позивача з`явилася можливість, виїхавши за кордон, покращити життя, де дитина отримає кращу освіту. Зазначила, що відповідача вона бачила один раз 1-го вересня 2019 у школі, коли діти йшли до 1-го класу. ОСОБА_10 про рідного батька ніколи не розповідає, а називає батьком ОСОБА_20 , з яким у нього теплі відносини, та який дуже добре відноситься до ОСОБА_8 та підтримує його на спортивних змаганнях.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в заяві просила прийняти рішення на розсуд суду в інтересах дитини.
Вислухавши пояснення учасників судового провадження, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що батьками неповнолітного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, є ОСОБА_3 (громадянин України) та ОСОБА_6 (громадянка України), що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07 серпня 2013 року, виданого виконавчим комітетом Панютинської селищної ради м. Лозова Харківської області, актовий запис №48 та паспорту НОМЕР_2 (а.с.10, 15).
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.06.2016 року шлюб між ОСОБА_21 та ОСОБА_3 розірвано, що підтверджено копією рішення суду(а.с. 14).

З копії рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.12.2017 року вбачається, що місце проживання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено разом з матір`ю ОСОБА_21 (а.с. 11-12).

ОСОБА_6 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з 28 квітня 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №15(а.с.17).

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 мають доньку, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказана обставина не оспорювалася відповідачем в судовому засіданні.

Діти ОСОБА_13 та ОСОБА_14 отримували лікування в медичних закладах з приводу захворювань органів дихання та лікуючим лікарем їм рекомендовано, зокрема, «Д» облік, уникати контакту з хворими на ГРЗ, продовжувати отримання медичних препаратів, та ОСОБА_22 -оздоровлення, що підтверджено копіями довідки амбулаторії загальної практики сімейної медицини КНЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги Дергачівської районної ради» та епікризів із медичної карти амбулаторного(стаціонарного) хворого(а.с. 21-23).

З копії договору оренди житлового приміщення від 14.08.2019 вбачається, що ОСОБА_23 на невизначений час(параграф 9) оплатно(параграф 3) орендував двокімнатну квартиру загальною площею 40 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 24-27).

З копії договору оренди житлового приміщення(житла) від 01.07.2020 вбачається, що ОСОБА_24 , ОСОБА_19 з 01.07.2020 по 30.06.2021 отримали у користування приміщення, розташоване у АДРЕСА_1 ), яке складається з 4 кімнат загальною площею 45 кв.м з усіма пристроями, які знаходяться в ньому, тобто: пральна машина, холодильник, кухонні меблі, кухонна плита, телевізор, кімнатні меблі, зі сплатою за користування цим приміщенням адміністративної оренди та комунальних послуг, зокрема електроенергію, газопостачання, водопостачання та комунальні платежі, а також витрат на ремонтні роботи, які виявляться необхідними протягом строку дії договору (параграфи 1,4,6).

Відповідно до копії договору доручення від 11.05.2020 між Підрядником Адам Мьотк Будівельні послуги «TRAPEZ» та ОСОБА_23 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , укладено угоду на виконання робіт із штукатурення внутрішніх стін у будинках, де роботодавець виконує або буде виконувати будівельні роботи в межах Слупського повіту Поморського воєводства(а.с. 30-31).

З копії Заяви про доручення виконання роботи іноземцеві від 25.06.2020 між суб`єктом, що доручає виконання роботи іноземцеві Послуго-торгівельним підприємством «LA FAME» ОСОБА_26 та ОСОБА_27 вбачається, що Суб`єкт доручає ОСОБА_27 у м. Слупську, Поморське воєводство, Польща в період з 01.08.2020 до 27.01.2021 виконувати роботу перукаря .

Згідно копії заяви директора Початкової школи №6 ім.Людвіка ОСОБА_28 у м.Слупську, останній інформує, що ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом набору був прийнятий до перших класів на навчальний рік 2020/2021(а.с. 28-29).

На фотографіях (а.с. 35) зображено зовнішній виляд вищевказаної школи.

ОСОБА_19 разом з матір`ю, рідною сестрою та ОСОБА_6 декілька тижнів знаходився у Польщі, в тому числі на березі моря, біля школи, подорожували, відвідували та проводили час на дитячіх ігрових майданчиках, що підтверджено фотографіями із зображенням сім`ї ОСОБА_29 (а.с. 36-42) та не оспорювалося відповідачем в судовому засіданні.

Відповідно до копії Договору страхування 11507494 від 16.09.2020 ОСОБА_27 є страхувальником ОСОБА_5 , строк подорожі 21.09.2020 до 05.10.2021, загальний страховий платіж 3830 грн.

На ім`я дитини ОСОБА_30 заброньовано квиток на авіарейс з м. Варшава(Польща) до м. Харків(Україна) на 20.06.2021р., що підтверджено копією документа про бронювання NHDRFI від 07.08.2020.

Позивачка письмово зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд сина ОСОБА_8 за кордон у м. Слупськ (Польща) з 28.08.2020 до 28.06.2021, що підтверджено копією звернення, накладною, описом вкладення у цінний лист(а.с. 18-20).

Відповідач не надав дозвіл на виїзд сина ОСОБА_8 за кордон, що підтвердили сторони в судовому засіданні.

Також в судовому засіданні сторонами не оспорювався той факт, що дитина ОСОБА_13 бажає виїхати з матір`ю у м. Слупськ(Польща) та навчатися у вищевказаній школі.

Згідно характеристики Панютинського старостинського округу Лозівської міської ради Харківської області від 21.07.2020 вих № 549, ОСОБА_3 проживає один за адресою: АДРЕСА_3 . Розлучений. Має малолітнього сина. Працює філія «ПВРЗ» АТ «Українська залізниця», інженер-технолог. За час його проживання від мешканців смт. Панютине м. Лозова Харківської області скарг не надходило.

З довідок філії «Панютинський вагоноремонтний завод» АТ «Українська залізниця» та характеристики вбачається, що ОСОБА_3 працює у вказаному підприємстві на посаді інженера-технолога відділу експлуатації, позитивно характеризується за місцем роботи та з його заробітної плати на користь ОСОБА_31 утримані та перераховані аліменти за період з: липня 2016 по грудень 2016 в сумі 12451,53 грн., січня 2017 по грудень 2017 в сумі 22428,05 грн., січня 2018 по грудень 2018 в сумі 34767,40 грн., січня 2019 по грудень 2019 в сумі 38209,96 грн., січня 2020 по червень 2020 в сумі 18257,14 грн.

Згідно довідки Міжрайонного ВДВС по Близнюківському, Лозівському районах та м. Лозова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 20.07.2020 вих.№ 48820/19.10-79/9 виконавче провадження АСВП 51454373 з примусового виконання виконавчого листа № 629/1468/16-ц виданого 18.05.2016 Лозівським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_21 аліментів на утримання дитини ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.04.2016 і до досягнення дитиною повноліття, перебуває на виконанні у відділі з 15.06.2016 року. Станом на 20.07.2020 заборгованість за даним виконавчим документом перед стягувачем відсутня.

Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову є надання дозволу дитині на виїзд за межі України.

Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з сімейних правовідносин, до яких застосовуються положення Сімейного кодексу України та обраний спосіб захисту надання дозволу дитині на виїзд за межі України.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 Сімейного кодексу України(далі- СК України), згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою(ст.142 СК України).

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом(ст. 153 СК України).

Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, не має заборгованості зі сплати аліментів, звертається рекомендованим листом із повідомленням про вручення до того з батьків, з яким проживає дитина, за наданням згоди на виїзд дитини за межі України з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі в складі організованої групи дітей. У разі ненадання тим із батьків, з яким проживає дитина, нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон із зазначеною метоюу десятиденний строк з моменту повідомлення про вручення рекомендованого листа, той із батьків, хто проживає окремо від дитини та у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів, має право звернутися до суду із заявою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків.

Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Конституція України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 712/10623/17 (провадження № 14-244цс18) зроблено висновок, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання, та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Тимчасовий виїзд за кордон у супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року в справі № 507/306/17 (провадження № 61-34090св18).

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).

В судовому засіданні було встановлено, що власного житла в Польщі позивачка не має. З наданих позивачем на підтвердження наявності місця проживання дитини у м. Слупську(Польща) договорах оренди не вбачається дотримання захисту житлових прав малолітніх дітей на випадок невиконання умов договору орендарями та бажання орендодавця достроково його розірвати, також не вбачається, що в орендованому житловому приміщенні дитині ОСОБА_22 створені належні умови для проживання та навчання. Копії договорів доручення виконання робіт іноземцеві не підтверджують стабільності працевлаштування та отримання доходу позивачкою та її чоловіком ОСОБА_6 , а отже і належного матеріального забезпечення не тільки свого, а й двох неповнолітніх дітей, одним з який є син відповідача. Таким чином, позивачем не доведено, що дитина буде розвиватися у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Доводи позивачки про те, що відповідач не цікавиться життям свого сина, не спілкується з ним та не приймає участь у його вихованні суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються поясненнями відповідача, які не оспорювалися в судовому засіданні позивачем, про те, що він з дитиною їздив по декілька днів на море, періодично спілкується з ним по телефону, відвідував навчальний заклад 01.09.2019(що підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 ), заборгованості з аліментних платежів не має. Також згідно копії рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.12.2017 у цивільній справі про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , саме ОСОБА_3 звернувся до суду з первісним позовом про визначення місця проживання дитини з ним. На думку суду ця обставина також підтверджує бажання батька спілкуватися із сином(який є його єдиною дитиною) та приймати участь у його вихованні.

Згідно довідок філії «Панютинський вагоноремонтний завод» АТ «Українська залізниця» та Міжрайонного ВДВС по Близнюківському, Лозівському районах та м. Лозова Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Харків) відповідач сплачує аліментні платежі на утримання сина ОСОБА_8 своєчасно та в повному обсязі.

Даними відтвореного в судовому засіданні аудіозапису телефонної розмови сторін також не підтверджено доводи позивачки про те, що відповідач погодився надати дозвіл на виїзд дитини за кордон лише в обмін на її відмову від стягнення з нього аліментів на утримання дитини, оскільки в телефонній розмові відповідач однозначно та конкретно про відмову позивачки від аліментів як умову надання дозволу на виїзд дитини за кордон, не зазначав. Показаннями свідка ОСОБА_17 , яка не повністю, а уривками чула розмову сторін по справі, ця обставина також не підтверджена, оскільки свідок точно не змогла пояснити, в якому контексті та взаємозв`язку були фрази в тій розмові.

Позивачка просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України дитини з 12.08.2020 по 28.06.2021, та за змістом позовної заяви та пояснень позивача в судовому засіданні, планується, що дитина буде постійно мешкати та навчатися в Польщі, і тимчасово повертатися в Україну на канікули, що фактично позбавить відповідача, як батька дитини, можливості брати участь у її вихованні та можливості спілкування з нею та призведе до порушення зв`язків дитини з рідним батьком.

Крім того, з наведених обставин, є підстави вважати, що дійсною метою позивача є також її інтерес, а саме працевлаштування та мешкання за кордоном, а не тільки інтереси дитини, яку планується влаштувати до польської школи, стосовно якої відсутні відомості щодо викладення предметів мовами, які дитина добре розуміє та якими вільно розмовляє(українською, російською), в той час коли дитина вільно польською мовою не володіє.

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що позивачем не доведено обставини, які свідчать про те, що виїзд дитини за кордон до Польщі на тривалий період з 12.08.2020 до 28.06.2021, у супроводі матері, відповідатиме найкращим інтересам дитини, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, ст.ст. 141-142,150, 151, 153-155, 157 СК України, ст.ст. 15,16, 313 ЦК України, ст.ст. 4, 19,81,83,89,141,259,263-265,273,354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.09.2020 р.

Суддя С.А. Мицик