Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 березня 2020 року м. Шаргород

Справа №127/29109/19

Провадження №2/152/68/20

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

представника позивача Рудич І.Р.,

представника відповідача адвоката Костриці В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача

1.Виклад позиції позивача.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Вінницького міського суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, який за підсудністю надіслано для розгляду до Шаргородського районного суду Вінницької області на підставі ухвали судді Вінницького міського суду від 13.11.2019 року.

У позові позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь заборгованість в розмірі 46117,52 грн. за кредитним договором без номера від 22.01.2013 року та судові витрати.

Прізвище відповідача змінено з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » на підставі ухвали Шаргородського районного суду від 24.12.2019 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.01.2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір без номера, за яким остання отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом голови правління ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за №СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем і банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві та відповідає вимогам ч.1 ст.634 ЦК України щодо умов договору приєднання.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою.

Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг.

Пунктом 1.1.2.3. Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунку та про здійснені операції по картрахунках.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Згідно з п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), відповідач зобов`язаний оплатити винагороди банку.

Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил, при порушенні строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову.

Відповідно до п.2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою, відповідач доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку, зокрема з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань.

У випадку незгоди зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті, відповідач зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу заборгованість, що передбачено п.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг.

Банк має право на зміну Тарифів, викладених на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків, що передбачено п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг.

Клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, що підлягає до сплати банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку, що передбачено п.2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п.2.1.1.12.11 Правил користування платіжною картою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за Договором.

Згідно із п.1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення відповідачем або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов договору, та/або у разі виникнення овердрафту, банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленій банком частці у разі невиконання боргових зобов`язань.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 31.08.2019 року виникла заборгованість відповідача ОСОБА_2 перед позивачем в розмірі 46117,52 грн., яка складається із наступного: 277,32 грн. заборгованість за кредитом; 40775,02 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 2392,92 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 2172,26 грн. штраф (процентна складова).

Відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов`язань за договором, заборгованість не погашає, чим порушує умови договору та законні права АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що означений договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

В судовому засіданні представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Рудич І.Р., що діє на підставі довіреності від 07.03.2018 року за №829-К-О (а.с.113), пояснила, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір без номера від 22.01.2013 року, за яким остання отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. Відповідач користувалася кредитом, наданим ПриватБанком, зокрема, останнє поповнення картки відбулося 11.07.2019 року, що означає, що ОСОБА_1 погодилася з усіма умовами АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Крім того, при укладенні вказаного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, тобто цей договір є договором приєднання. Відповідач ОСОБА_1 користувалася карткою ПриватБанку, щодо розірвання договору та припинення дії карток остання до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не зверталася.

Також, представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Рудич ОСОБА_5 .Р. суду пояснила, що дата у Анкеті-Заяві є дійсною датою укладення договору між позивачем та відповідачем

Крім того, представник позивача зазначила, що невиконанням зобов`язань за кредитним договором відповідач порушує законні права АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Представник позивача просить позов задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором кредиту без номера від 22.01.2013 року у повному обсязі в розмірі 46117,52 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн.

2.Виклад позиції відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 скористалася своїм правом подати відзив на позов та 08.01.2020 року подала до суду відзив із викладенням своїх заперечень щодо позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та щодо розрахунку заборгованості (а.с.86-87).

У відзиві на позов ОСОБА_1 зазначила, що отримала у позивача кредит 22.01.2013 року у виді кредитного ліміту на кредитну картку у сумі 300 грн. Строк дії картки закінчився у вересні 2016 року. Позивач звернувся із позовом до суду у жовтні 2019 року, тобто понад три роки після закінчення терміну дії картки. Безпідставним вважає посилання позивача на те, що між нею та позивачем 22.01.2013 року було укладено кредитний договір без номера у виді заяви позичальника, умови якого визначені Умовами та Правилами надання банківських послуг ПриватБанку та Тарифами банку, оскільки доказів кредитування саме за такими умовами щодо сплати процентів та інших виплат по кредиту не додано до позову та не зазначено у заяві позичальника, що, на її думку, суперечить ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та змушує її нести тягар з`ясування змісту кредитного договору. Її заперечення щодо позову ґрунтуються на правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій 03.07.2019 року у справі №342/180/17, з якої вбачається, що відсутність підпису боржника під Умовами та Правилами надання банківських послуг ПриватБанку та Тарифами банку не можна розцінювати як частину кредитного договору між сторонами, тому вважає, що сплата процентів за користування кредитними коштами та відповідальність у виді неустойки (пені, штрафів) за порушення виконання договірних зобов`язань між нею та позивачем не обумовлені. Впродовж 2013-2019 років вона сплачувала на користь позивача значні кошти, які у багато разів перевищують отримані нею від позивача у кредит кошти, тому вважала, що кредит нею погашено у повному обсязі, тоді як розрахунку вбачається, що погашено тільки 22,68 грн. тіла кредиту. З зазначених підстав вона визнає заборгованість за кредитом у сумі 277,32 грн.

Крім того, у відзиві відповідач ОСОБА_1 зробила заяву про те, що має намір, в порядку, передбаченому ст.141 ЦПК України, протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі звернутися до суду із заявою про винесення додаткового рішення щодо стягнення з позивача на її користь понесених документально підтверджених судових витрат в сумі 1000 грн. за надання їй професійної правничої допомоги.

Представник відповідача адвокат Костриця В.С. у судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 визнає частково, зокрема на суму 277,32 грн. та визнає вимогу про сплату судового збору на користь позивача в сумі 1921 грн., в решті позовних вимог просить відмовити, враховуючи, що відповідач визнає факт встановлення позивачем на кредитну картку кредитного ліміту в сумі 300 грн. Відповідач здійснювала погашення боргу по кредиту, разом з тим, кошти позивачем розподілялися на погашення процентів, пені, тоді як умовами договору, яким є Анкета-Заява позичальника, не було передбачено умов про сплату відсотків за користування кредитом, пені, штрафів. Анкета-Заява, підписана ОСОБА_1 , взагалі не містить вказівки про суму кредиту, про яку домовилися сторони, ім`я відповідача зазначено « ОСОБА_6 » замість « ОСОБА_7 », але відповідачем визнається факт встановлення їй позивачем на кредитну картку коштів у сумі 300 грн. та користування ними.

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача

1. 16.10.2019 року представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Кіріченком В.М. разом із позовною заявою надіслано до Вінницького міського суду клопотання, в якому останній просить розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.41).

2. Крім того, 16.10.2019 року представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Кіріченком В.М. разом з позовною заявою надіслано до Вінницького міського суду клопотання, в якому останній просить розглянути справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, клопотань та заяв, пов`язаних із розглядом справи, не має, не заперечує щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення у випадку виникнення обставин, передбачених ст.280 ЦПК України (а.с.42).

3. 04.02.2020 року, 11.02.2020 року представник позивача за довіреністю від 01.04.2019 року Чепіга Д.О. надіслав на електронну адресу суду клопотання та заяву про відкладення судового засідання (а.с.110, 118).

4. 19.02.2020 року на електронну адресу суду та 24.02.2020 року поштовою кореспонденцією представником позивача ОСОБА_8 , що діє за довіреністю від 10.02.2020 року (а.с.173), надіслано відповідь від 11.02.2020 року на відзив ОСОБА_1 (а.с.127-143, 164-172).

5. 03.03.2020 року в судовому засіданні до початку судового розгляду по суті представник позивача ОСОБА_9 Р. заявила клопотання про приєднання до матеріалів цивільної справи копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 22.01.2013 року і огляд оригіналу заяви в судовому засіданні, на виконання ухвали суду від 14.01.2020 року, а також про приєднання доказів документів, які були надіслані до суду разом із відповіддю на відзив, які мають значення для повного та об`єктивного вирішення справи, підтверджують розрахунок позовних вимог, зокрема: довідки про видачу відповідачеві кредитних карт; виписки по рахунку відповідача; наказів банку; реєстру про відправку позову; підтвердження відправки відповіді відповідачу.

6. Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Костриця В.С. в судовому засіданні 14.01.2020 року заявили клопотання про визнання обов`язковою явки в судове засідання представника позивача для надання пояснень, про витребування у позивача для огляду в судовому засіданні оригіналу заяви позичальника та /або Анкети-Заяви ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

7. 02.03.2020 року адвокат Костриця В.С. в інтересах відповідача ОСОБА_1 подав до Шаргородського районного суду клопотання про залишення без розгляду відповіді на відзив (а.с.188-189).

ІІІ. Процесуальні дії у справі

1. Ухвалою судді Вінницького міського суду від 13.11.2019 року позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості передано для розгляду до Шаргородського районного суду Вінницької області за підсудністю (а.с.49).

2. Після надходження цивільної справи до Шаргородського районного суду 04.12.2019 року в порядку, передбаченому ч.6 ст.187 ЦПК України, 05.12.2019 року судом зроблено запити щодо інформації про зареєстроване місце проживання фізичної особи (а.с.57, 58, 59).

3. Ухвалою Шаргородського районного суду від 17.12.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено перше судове засідання на 24.12.2019 року; зроблено запит у Шаргородський РВ ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області про підтвердження факту зміни прізвища відповідача (а.с.68-69, 70).

4. 24.12.2019 року, відповідно до ухвали Шаргородського районного суду, змінено прізвище відповідача ОСОБА_2 у цій цивільній справі, викладено його як « ОСОБА_1 » внаслідок одруження відповідача, що мало місце 26.10.2014 року; розгляд справи відкладено та призначено друге судове засідання на 14.01.2020 року у зв`язку із неприбуттям учасників справи та відсутністю у суду достатніх даних про вручення судових повісток (а.с.78-79).

5. Відповідно до ухвали суду від 14.01.2020 року розгляд справи відкладено на 04.02.2020 року; визнано обов`язковою явку в судове засідання представника позивача для надання особистих пояснень; задоволено клопотання відповідача та її представника і витребувано від позивача для огляду в судовому засіданні оригінал заяви позичальника та/або Анкети-Заяви ОСОБА_1 від 22.01.2013 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.98-100).

6. 04.02.2020 року та 12.02.2020 року відкладено судові засідання за клопотанням та заявою представника позивача ОСОБА_10 (а.с.115, 121).

7. В судовому засіданні 03.03.2020 року суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України, постановив ухвалу про розгляд справи у відсутності відповідача ОСОБА_1

8. Відповідно до ухвали суду від 03.03.2020 року частково задоволено клопотання представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Рудич І.Р.: приєднано до матеріалів цивільної справи №127/29109/19 копію Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг в ПриватБанку від 22.01.2013 року та оригінал цієї Анкети-Заяви для огляду в судовому засіданні; в решті клопотання представника позивача Рудич І.Р. відмовлено, зокрема, у прийнятті до розгляду довідки про видачу відповідачеві ОСОБА_1 кредитних карт; виписки по рахунку відповідача ОСОБА_1 ; наказів банку; реєстру про відправку позову; підтвердження відправки відповіді відповідачу, які надіслані позивачем 19.02.2020 року на електронну адресу Шаргородського районного суду та 24.02.2020 року поштовою кореспонденцією із відповіддю позивача на відзив відмовлено; відповідно до цієї ж ухвали задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Костриці В.С. та залишено без розгляду відповідь на відзив представника позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Ванжа Надії Володимирівни від 11.02.2020 року за №20200113/6666, що надійшла на електронну адресу Шаргородського районного суду 19.02.2020 року за вхідним №1383 та поштовим відправленням 24.02.2020 року за вхідним №1512.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема кредиту, які регулюються ЦК України.

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

Так, судом встановлено, що 22.01.2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.38-39), укладено кредитний договір з ОСОБА_2 , згідно з умовами якого остання отримала кредит від позивача шляхом підписання Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с.7).

26.10.2014 року відповідач ОСОБА_2 зареєструвала шлюб із ОСОБА_11 , після чого їй присвоєно прізвище « ОСОБА_4 » (а.с.72-73).

У Анкеті-Заяві від 22.01.2013 року зазначено ім`я відповідача « ОСОБА_6 », але зазначено паспортні відомості та реєстраційний номер облікової картки платника податків на ім`я ОСОБА_12 , а також, що: відповідач згодна з тим, що ця Заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг; відповідач ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.7).

Анкета-Заява від 22.01.2013 року підписана представником позивача з одного боку та відповідачем з іншого боку, що ОСОБА_13 не заперечується, оскільки в судовому засіданні представник відповідача адвокат Костриця В.С. не мав заперечень щодо вказаної обставини.

Разом з тим, у Анкеті-Заяві, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні, не зазначено, про яку суму кредитного ліміту, який встановлюється на карту ОСОБА_14 , домовилися сторони.

Позивачем до позову не додано виписки із карткового рахунку ОСОБА_1 .

Така виписка додана представником позивача до відповіді на відзив (а.с.175-177), з якої вбачається, що відповідачеві встановлено кредитний ліміт на суму 300 грн., але оскільки, відповідно до ухвали суду від 03.03.2020 року відповідь на відзив залишено без розгляду у зв`язку із пропуском строку на подання відповіді на відзив, відмовлено у прийнятті до розгляду доказів, які додані до цієї відповіді на відзив, то вказаний доказ відхилено судом.

Відповідачем ОСОБА_1 та її представником адвокатом Кострицею В.С. визнається факт встановлення кредитного ліміту відповідачеві саме в сумі 300 грн., та використання його, як зазначено позивачем у позовній заяві.

У зв`язку із наведеними обставинами суд визнає факт укладення 22.01.2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», кредитного договору з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого остання отримала кредит від позивача в сумі 300 грн.

До кредитного договору у виді Анкети-Заяви позичальника банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRAKT», «Універсальна GOLD» (а.с.8) та Витяг з Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку, затверджених наказом Голови Правління ОСОБА_15 за номером СП-2010-256 від 06.03.2010 року, розміщені на сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ (а.с.9-32).

Вказані Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRAKT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку, затверджених наказом Голови Правління ОСОБА_15 за номером СП-2010-256 від 06.03.2010 року не містять даних про те, що відповідач ОСОБА_16 ознайомилася з ними.

Так, у Витягу з Тарифів (а.с.8, на звороті), який додано до кредитного договору, містяться примітки під знаком «*» про зміни тарифного плану по кредитних картках «Універсальна» з 01.09.2014 року, з 01.04.2015 року, про зміну процентної ставки з 01.09.2014 року та про щорічну комісію з обслуговування, яка змінюється із 01.04.2013 року, тоді як Анкета-Заява підписувалася сторонами 22.01.2013 року, тобто вказані відомості у Витягу з Тарифів, який додано до позову і на який позивач посилається як на доказ обґрунтованості позовних вимог, не могли бути повідомлені позивачем відповідачеві, а остання, в свою чергу, не могла бути з ними ознайомлена під час підписання Анкети-Заяви.

У Анкеті-Заяві позичальника від 22.01.2013 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у означеній Анкеті-Заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримала в борг позичальник ОСОБА_2 ), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також заборговану пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі розмір вимог і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22.01.2013 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку затверджених наказом Голови Правління ОСОБА_15 за номером СП-2010-256 від 06.03.2010 року, розміщені на сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ як на невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затверджених наказом Голови Правління ОСОБА_15 за номером СП-2010-256 від 06.03.2010 року, які розміщені на сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання) (пункт 1.1.7.12 згаданих Умов), позовну давність щодо вимог банку 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов підписала, розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Заяву-Анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, тому суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАК» в період з часу виникнення спірних правовідносин (22.01.2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (24.10.2019 року), тобто кредитор, виходячи з аналізу Витягу з Тарифів, наведеного судом вище, додав до позовної заяви Витяг з Тарифів, що найбільш сприятливий для задоволення позову, як і Витяг з Умов у будь-якій редакції.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договору приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим позивач має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку ОСОБА_1 ) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві ОСОБА_17 . Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-Заяві від 22.01.2013 року домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Тому, вказані Витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затверджених наказом Голови Правління ОСОБА_15 за номером СП-2010-256 від 06.03.2010 року, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в Анкеті-Заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору у вигляді цієї Анкети- Заяви, а отже, на переконання суду не є належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження позовних вимог і відхиляються судом як докази позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 з наведених вище мотивів, враховуючи, що в силу вимог ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування і як наслідок рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).

Крім того, обґрунтування наявності обставин для задоволення позову повинні здійснюватися позивачем за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідатиме встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Також, суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRAKT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, та які не визнаються відповідачем, не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22.01.2013 року шляхом підписання Анкети-Заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Крім того, у Анкеті-Заяві не зазначено, що саме з вказаними Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRAKT», «Універсальна GOLD» та з Умовами і правилами надання банківських послугу ПриватБанку, затвердженими наказом Голови Правління ОСОБА_15 за номером СП-2010-256 від 06.03.2010 року, витяг з яких додається до позову, ознайомилася відповідач при підписанні Анкети-заяви 22.01.2013 року.

Вказана позиція суду ґрунтується на правовому висновку Верховного Суду, висловленому у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, у постанові від 14.08.2019 року у справі №322/906/16-ц.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_18 за вказаним кредитним договором станом на 31 серпня 2019 року становить 46117,52 грн. і складається із: заборгованості за кредитом в сумі 277,32 грн.; із заборгованості за процентами за користування кредитними коштами в сумі 40775,02 грн.; заборгованості за пенею та комісією в сумі 2392,92 грн.; заборгованості по штрафах в сумі 2672,26 грн., з яких 500 грн. штраф (фіксована частина), 2172,26 грн. штраф (процентна складова) (а.с.5-6).

Враховуючи, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRAKT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи, та які не визнаються відповідачем, не є частиною кредитного договору, укладеного між сторонами 22.01.2013 року, тому суд вважає, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а отже, відсутні підстави для стягнення вказаних сум, що зазначені позивачем у розрахунку позовних вимог.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у ст.8 Конституції України.

Відповідно до ч.4 ст.42 Конституції України, держава захищає права споживачів.

Згідно з ч.1 ст.1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у ст.3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст.3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно з п.22 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», які прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_19 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З правового висновку Великої Палати Верховного Суду, що висловлений у постанові від 03.07.2019 року у справі 342/180/17 вбачається, що ВП ВС враховує основні засади цивільного законодавства та необхідність особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, і зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому, враховуючи вказаний правовий висновок ВП ВС, суд приходить до переконання, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_20 позивач дотримав вимог, передбачених ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції статті Закону, що діяла на момент кредитування) про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Також, суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 22.01.2013 року у вигляді Анкети-Заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту або користування ним.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в сумі 277,32 грн. в добровільному порядку відповідачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, то суд вважає, що позивач повинна повернути фактично отриману суму кредитних коштів позивачеві.

Проаналізовані фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, надані сторонами докази дають підстави для висновку суду, що права позивача частково порушені відповідачем ОСОБА_1 у зв`язку із невиконанням останньою умов договору без номера від 22.01.2013 року в частині повернення тіла кредиту, оскільки суду представлено докази наявності заборгованості за договором в сумі 277,32 грн. за кредитом, тоді як, відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, у зв`язку із частковим порушенням прав позивача наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача ОСОБА_1 суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 277,32 грн.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо укладення право чинів та позики, а саме кредиту, які регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України

та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в

порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за

захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод

чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

У статті 3 ЦК України визначені загальні засади цивільного законодавства, в тому числі, свобода договору, судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телефонограмах, якими обмінялися сторони… Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч.3 ст.509).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

За змістом ч.2 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої саме до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч.3 ст.1054 ЦК України).

Частинами 1, 2 статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» у редакції статті Закону, яка діяла на час укладення спірного договору кредиту, передбачено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками… Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення;

в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Пунктом 22 статті 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч.1, 2 ст.1056-1 ЦК України).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст.1049 ЦПК України).

VІ. Висновки суду

Аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконує суд, що вимоги позивача про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором без номера від 22.01.2013 року, є частково обґрунтованими, зокрема в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом, яка виникла станом на 31.08.2019 року в сумі 277,32 грн., тому позов підлягає задоволенню саме в цій частині і підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитом у сумі 277,32 грн.

Вимоги позивача до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами в сумі 40775,02 грн.; заборгованості за пенею та комісією в сумі 2392,92 грн.; заборгованості по штрафах в сумі 2672,26 грн., з яких 500 грн. штраф (фіксована частина), 2172,26 грн. штраф (процентна складова) є безпідставними, тому позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки обставини викладені позивачем, не підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом вище, оскільки судом встановлено, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не розцінюються судом як складова частина спірного кредитного договору, тому відсутні обґрунтовані правові підстави у банку здійснювати відповідні нарахування, а вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд звертає увагу, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору, тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_13 позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримав вимог, передбачених ч.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції статті Закону, що була чинною на час укладення договору кредиту) про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.11 постанови ПВСУ за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», правом на звернення до суду за захистом наділена

особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав,

свобод чи інтересів, у зв`язку з чим суд повинен встановити, чи були

порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих

осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач

відповідальним за це.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши ті докази, на які зсилаються сторони, суд встановив факт порушення прав позивача відповідачем в частині не повернення нею в добровільному порядку в повному обсязі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» отриманих та використаних коштів за кредитом, зокрема, в сумі 277,32 грн., тому позивач вправі вимагати захисту своїх порушених прав в судовому порядку шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відтак, суд приходить до переконання, що позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню на суму 277,32 грн.

В решті позовних вимог слід відмовити.

VІІ. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1921 грн. (а.с.1).

Таким чином, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн.

Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 11, 12, 13, 76-81, 83, 89, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст.1, 3, 207, 509, 526, 610, 626, 627, 628, 629, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, суд

вирішив:

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитом в сумі 277 (двісті сімдесят сім) гривень 32 (тридцять дві) копійки по кредитному договору від 22.01.2013 року без номера.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню в рахунок сплаченого при зверненні в суд судового збору.

В іншій частині позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шаргородський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (ч.4 ст.273 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Ім`я (найменування) сторін:

- позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д, ідентифікаційний код в ;

- відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Козлівка Шаргородського району Вінницької області, жителька АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий Шаргородським РС УДМС України у Вінницькій області 20.12.2014 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне рішення складено та підписано суддею 05.03.2020 року.

Суддя: