Єдиний унікальний номер 227/5301/19
Номер провадження 22-ц/804/2311/20
Єдиний унікальний номер 227/5301/19
Номер провадження 22-ц/804/2311/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Халаджи О. В.

суддів: Азевича В.Б., Кішкіної І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні в м. Бахмут апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 травня 2020 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 , третя особа Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» про стягнення збитків за виплачене страхове відшкодування в порядку регресу ( суддя першої інстанції Ільяшевич О.В. повний текст судового рішення складено 26 травня 2020 року),

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2019 року ПрАТ «Українська страхова компанія» звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення збитків за виплачене страхове відшкодування в порядку регресу. Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 в порядку регресу матеріальну шкоду за виплачене страхове відшкодування у розмірі 15892 грн. 72 коп та судовий збір у розмірі 1927 грн.

Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 травня 2020 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 , третя особа Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» про стягнення збитків за виплачене страхове відшкодування в порядку регресу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» в порядку регресу збитки за виплачене страхове відшкодування в розмірі 10973грн. 16 коп..

В решті позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» судовий збір в розмірі 1325 грн. 49 коп..

Із вказаним рішення суду не погодився Голова правління ПрАТ «Українська страхова компанія» Тюрін В.М., та подав апеляційну скаргу, вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та порушенням норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції передчасно констатував, що позивачем необґрунтовано зроблено розрахунок заборгованості за процентами за користування кредитними коштами, оскільки за договором кредиту №12167с відповідачці надані у кредит кошти зі сплатою процентів у розмірі 28,8% річних, які є фіксованими та нараховуються кожний день на первісну суму кредиту. Відповідно до п.3.6 договору прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів як протягом строку надання кредиту, так і після закінчення цього строку протягом подальшого користування позичальником наданими грошовими коштами. Відповідачка в порушення умов договору кредитні зобов`язання в повному обсязі не виконала, у зв`язку з чим кредитна спілка станом на 25 жовтня 2019 року нарахувала заборгованість в сумі 15892,72 грн., яка підлягає стягненню з відповідачки. Суд першої інстанції безпідставно без будь-якого посилання на положення кредитного договору або норм закону змінив зазначену у договорі базу нарахування процентів, що суперечить вимогам процесуального законодавства.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В даній справі ціна позову становить, 15892,72 грн. тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (2102*100 =210 200), а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справа здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що за умовами кредитного договору № 12167с від 16 січня 2014 року кредитна спілка «Українська кредитна спілка» в особі Голови Правління Євтушенко Т. П. та ОСОБА_1 , уклали кредитний договір щодо надання кредитною спілкою ОСОБА_1 у тимчасове користування грошових коштів у безготівковій формі з дотриманням вимоги повернення коштів та сплати процентів у визначені договором строки у розмірі 7000 грн. 00 коп. строком на 24 місяці з 16 січня 2014 року по 16 січня 2016 року зі сплатою процентів у сумі 28,8 % річних. Пунктом 5.2.4 кредитного договору передбачено право кредитної спілки уступати вимогу з повернення кредиту третій стороні без згоди на це позичальника, але з інформуванням позичальника при виникненні такої ситуації. Згідно із п.1.2 кредитного договору проценти, відсотки, плата за користування кредитом є фіксованими та нараховуються кожний день на первісну суму кредиту.

Пунктом 5.2.6 кредитного договору у разі істотного порушення позичальником умов даного договору, в тому числі затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, кредитор має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, виконання інших зобов`язань за договором у повному обсязі шляхом направлення повідомлення.

Згідно із графіком розрахунків, що є додатком до кредитного договору, ОСОБА_1 має щомісячно сплачувати 460 грн. 00 коп. на погашення заборгованості за кредитним договором, з яких 292 грн. 00 коп. на погашення тіла кредиту, 168 грн. 00 коп. на погашення відсотків (а.с.16).

Згідно із платіжного доручення № 28713 від 16 січня 2014 р. кредитна спілка «Українська кредитна спілка» на виконання умов кредитного договору з ОСОБА_1 перерахувала на рахунок НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» грошові кошти в сумі 7000 грн. (а.с.17).

Відповідно до виписки по рахунку позичальника ОСОБА_2 № 3382 від 28 жовтня 2019 року, останній платіж був здійснений 04 липня 2014 року в сумі 460 грн. 00 коп., залишок заборгованості по тілу кредиту становив 5172 грн. 88 коп.. Станом на 28 жовтня 2019 року нараховані проценти становили 10719 грн. 84 коп., що разом із заборгованістю по тілу кредиту становить 15892 грн. 72 коп.(а.с.26).

14 квітня 2014 року між ПрАТ «Українська страхова компанія» та КС «Українська кредитна спілка» був укладений договір добровільного страхування кредитів № 04 (а. с. 22-23).Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем було подано позовну заяву із спливом строку позовної давності. Даний твердження суду є таким, що відповідає обставинам справи та грунтується на вимогах діючого законодавства.

Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» 25 жовтня 2019 року звернулася до ПрАТ «Українська страхова компанія» із заявою про здійснення страхової виплати у зв`язку з настанням страхового випадку, зокрема, щодо кредитного договору № 12167с від 16 січня 2014 року на суму страхового відшкодування в розмірі 15892 грн. 70 коп. (а.с.25).

Позивачем на підставі вищезазначеної заяви та доданих до неї документів, складено страховий акт № 603кр від 28 жовтня 2019 року про страховий випадок та 28 жовтня 2019 року здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 15892 грн. 72 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1342 від 28 жовтня 2019 року з відміткою банку про проведення платежу (а.с.33).

Відповідно до п. 5.7 договору добровільного страхування кредитів № 04 від 14 квітня 2014 року до ПрАТ «Українська страхова компанія», яке виплатило страхове відшкодування за цим договором, переходить в межах виплаченого страхового відшкодування право вимоги, яке КС «Українська кредитна спілка» має до позичальника згідно з умовами кредитного договору.

На виконання вимог договору добровільного страхування кредитів КС «Українська кредитна спілка» видано довідку № 3389 від 28 жовтня 2019 про сплату ПрАТ «Українська страхова компанія» страхової виплати за кредитним договором № 12167С від 16 січня 2014 року, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 у розмірі 15892 грн. 72 коп. (а. с. 29).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має заборгованість перед кредитором, а позивачем виконані умови договору добровільного страхування, і тому до нього перейшло право вимоги в порядку регресу на стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, а тому станом на момент звернення КС «Українська кредитна спілка» до ПрАТ «Українська страхова компанія» 14 квітня 2019 року у відповідачки перед кредитором КС «Українська кредитна спілка» була наявна заборгованість, яка складалась із залишку по процентам в сумі 3099 грн. 12 коп. грн., залишку по заборгованості по тілу кредиту в сумі 5172 грн. 88 коп трьох процентів річних від суми тіла кредиту 585 грн. 81 коп грн. за період з 17 січня 2016 року по 25 жовтня 2019 року, інфляційних витрат в сумі 2115 грн. 35 коп за період з з 17 січня 2016 року по 25 жовтня 2019 року, а всього в сумі 10973 грн. 16 коп.

Проте з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що кредитний договір між КС «Українська кредитна спілка» та ОСОБА_1 не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов`язковим для виконання.

З матеріалів справи вбачається, що кредитна спілка повністю виконала умови кредитного договору, перерахувавши на зазначений у кредитному договорі рахунок відповідачки грошові кошти в сумі 7000 грн. В свою чергу відповідачка належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, згідно з наданою випискою порушила порядок погашення кредиту (а.с.17).

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України зазначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто, в таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість страхувальника у договірному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора договірне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за заподіяний збиток особа свій обов`язок із його відшкодування не виконала.

Таким чином, оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія» виконало обов`язки покладені Законом України «Про страхування» та умовами договору добровільного страхування кредитів №04-01 від 15 квітня 2014 року, до позивача перейшло право вимоги у порядку суброгації на стягнення з відповідачки матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування.

З кредитного договору від 16 січня 2014 року вбачається, що нарахування процентів за договором відбувається за кожний фактичний строк користування кредитом і починається з наступного дня після отримання кредиту, а припиняється в день остаточного розрахунку за кредитом. Прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом не зупиняє нарахування процентів, як протягом строку надання кредиту (до 16 січня 2016 року), так і після закінчення цього строку протягом подальшого користування позичальником наданими грошовими коштами (п.п. 3.2, 3.4, 3.6) (а.с.15).

Разом з тим, згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в п. 91 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо нарахування процентів за користування кредитом поза межами дії кредитного договору не ґрунтуються на законі.

З виписки рахунку позичальника вбачається, що ОСОБА_1 до кінця строку дії кредитного договору погашала суму нарахованих процентів у відповідності з умовами договору, всього нею погашено 2760 грн. Заборгованість за тілом кредиту складає 5172,88 грн., за процентами за користування кредитом 10719,84 грн., з яких за період дії кредитного договору з 16 лютого 2016 року по 16 січня 2016 року 3099,12 грн., за період з 16 січня 2016 року по 25 жовтня 2019 року 7620,72 грн., які нараховувалася кредитодавцем на суму заборгованості за тілом кредиту вже після строку договору, що суперечить закону (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладеними в п. 91 постанови від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12). Отже, заборгованість відповідачки фактично складає 8272 грн.

На підставі викладеного, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 8272грн.

Відомості про нарахування кредитною спілкою процентів за порушення договору або будь-яких інших штрафних санкцій відповідно до умов кредитного договору, а також відповідно до статті 625 ЦК України у матеріалах справи відсутні.

Разом із тим, суд першої інстанції, нарахувавши 3% річних від суми тіла кредиту 585,81 грн грн. та інфляційні витрати 2115,35 грн., вийшов за межі позовних вимог.

З огляду на зазначене, судом першої інстанції порушено принцип диспозитивності, оскільки суд у відповідності до вимог частини 1 статті 13 ЦПК України розглянув справу за зверненням ПрАТ «Українська страхова компанія», поданим відповідно до ЦПК України, вийшов за межі заявлених вимог.

Оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія» набуло право вимоги лише на ту суму заборгованості, на яку мав право кредитор КС «Українська кредитна спілка», тобто на суму заборгованості 8272 грн., тому вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь ПрАТ «Українська страхова компанія» слід стягнути заборгованість у зазначеному розмірі.

Враховуючи викладене, судове рішення підлягає зміні з викладенням резолютивної частини рішення в новій редакції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання до суду першої інстанції позовної заяви, позивач сплатив судовий збір в сумі 1921 грн. (а.с.1).

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути частину сплаченого судового збору за подачу позову до суду першої інстанції у сумі 999,68 грн. При цьому, у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, але зменшенням стягнутої суми, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» задовольнити частково.

Заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 травня 2020 року змінити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» збитки за виплачене страхове відшкодування в розмірі 8272 (вісім тисяч двісті сімдесят дві) гривні.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» судові витрати на оплату судового збору в розмірі 999 (дев`ятсот дев`яноста дев`ять) гривень 68 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 16 вересня 2020 року.

Судді: О. В. Халаджи

В.Б. Азевич

І.В. Кішкіна