єдиний унікальний номер справи 546/1082/19
номер провадження 2/546/159/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позову без руху

17 вересня 2020 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Романенко О.О.,

за участі секретаря судового засідання Захарченко Л.Я.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Беркути В.Л.,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову у цивільній справі № 546/1082/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Решетилівської міської ради Полтавської області про визнання недійсним рішення Решетилівської селищної ради Полтавської області, скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності, зобов`язання знести об`єкти самочинного будівництва та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Решетилівської міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним акту на право приватної власності на землю,

в с т а н о в и в :

01.10.2019 до Решетилівського районного суду надійшла вищевказана позовна заява, у якій позивач просить суд визнати недійсним рішення Решетилівської селищної ради №108-6-VII від 18 серпня 2017 року про затвердження технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,15 га, розташованої в с. Хоружі Решетилівського району, скасувати запис про державну реєстрацію права власності №22106899 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також зобов`язати ОСОБА_2 знести самочинно побудований сарай господарський та огорожі, розташовані в АДРЕСА_1 .

09.10.2019 суддею Лизенко І.В. відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

12.11.2019 від відповідачки ОСОБА_4 надійшов зустрічний позов, у якому вона просила суд визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Решетилівської селищної ради народних депутатів Решетилівського району Полтавської області від 25.12.1997 «Про передачу земельної ділянки у приватну власність»; визнати недійсним акт на право приватної власності на землю, виданий на ім`я ОСОБА_1 02.12.1998 головою Решетилівської селищної ради народних депутатів.

29.01.2020 ухвалою суду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Решетилівської міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним акту на право приватної власності на землю прийнято та об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Розгляд справи не було завершено у зв`язку із закінченням терміну відрядження судді Лизенко І.В. згідно рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 №175/о/15-19.

Через відсутність у Решетилівському районному суді Полтавської області суддів, які б мали повноваження на здійснення судочинства, проведення повторного автоматизованого розподілу справи не відбулося, що підтверджується протоколом від 07.02.2020.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справ між суддями, 04.08.2020 справу передано на розгляд головуючому судді ОСОБА_5 , яку зараховано до штату суду наказом від 06.07.2020 № 27а-ОС та повноваження на здійснення правосуддя якої розпочалися із 28.07.2020.

13.08.2020 суддею Романенко О.О. справу прийнято до розгляду та повторно розпочато розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

09.09.2020 до закінчення підготовчого провадження, позивачем до суду надано заяву про зміну предмету позову від 08.09.2020 (а.с.238-239), у якій він посилається на те, що 05.12.2019 до статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» внесено зміни, тому вважає, що виникла потреба у заміні позовної вимоги вимоги «скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності № 22106899 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на вимогу « Припинити право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 0,15 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :08:003:0097, яка знаходиться за адресою: Полтавська область, Решетилівський район, с. Хоружі».

17.09.2020 представником відповідача подано до суду заперечення проти прийняття до розгляду заяви про заміну предмета позову ОСОБА_1 від 08.09.2020 (а.с.249-251). У своєму запереченні посилається на те, що заява про зміну предмету позову є заявою про суті, та має відповідати вимогам ст. 175 ЦПК України. Оскільки вказана заява не відповідає цим вимогам, просить відмовити у її прийнятті та повернути позивачу.

У підготовче судове засідання з`явились позивач та його представник, відповідачка та її представник.

Представник відповідача, Решетилівської міської ради Полтавської області, у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.245).

У підготовчому судовому засіданні позивач та його представник підтримали свої позовні вимоги та заявлені клопотання та просили їх задовольнити. На письмові заперечення представника відповідача проти задоволення заяви про зміну предмету позову, представник позивача вказав, що вважає заяву про зміну предмету позову заявою з процесуальних питань, а не заявою по суті, а тому просить прийняти її по розгляду та задовольнити.

Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували. Своє клопотання про витребування доказів підтримали та просили задовольнити. Проти задоволення клопотання позивача про зміну предмету позову заперечували.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши заяву про зміну предмету позову суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмету спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив), відповідна відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Вказана заява про зміну предмету позову ОСОБА_1 від 09.09.2020 не є заявою з процесуальних питань, а відноситься до заяв по суті, оскільки містить змінені вимоги позову.

Тому форма та зміст такої заяви повинні відповідати заявам по суті справи, а саме ст.ст.175, 177 ЦПК України.

З огляду на зазначене, суд не бере до уваги заперечення представника позивача, як такі, що суперечать нормам ЦПК України. Не заперечуючи право позивача до закінчення підготовчого розгляду змінити предмет або підстави позову, суд звертає увагу на те, що дана процесуальна дія є зміною щодо суті і підстав пред`явлення первісної вимоги, а тому, відповідно, є заявою по суті, а не клопотанням з процесуальних питань.

Таким чином, під час зміни однієї позовної вимоги на іншу, позивач має дотримуватись вимог щодо форми і змісту позовної заяви та доданих до неї документів, встановлених ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Вищевказана заява про зміну предмету позову не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, а саме:

- п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України: у заяві не зазначено повне найменування та ім`я відповідачів, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків, відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти відповідачів;

- п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України: відсутнє зазначення ціни позову;

- п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України: не вказані відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

- п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України: відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

- п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України: відсутнє підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

- ч. 4 ст. 177 ЦПК України: до заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно вимог ч. 3 ст. 176 ЦПК України у разі збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд з відповідною заявою.

Позовні вимоги про припинення права власності відповідачки на нерухоме майно та зобов`язання її знести об`єкти самочинного будівництва носять майновий характер.

У відповідності до п. 9 ч. 2 ст. 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Земельна ділянка та господарський сарай згідно, згідно ст. 181 ЦК України, є нерухомим майном і має вартість.

До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 24.09.2019 про сплату судового збору в розмірі 2305,20 гри, з розрахунку за три вимоги немайнового характеру (а.с.1).

У зв`язку з поданням заяви про зміну предмету позову, дві з трьох заявлених позовних вимог є вимогами майнового характеру, а тому судовий збір за такі вимоги підлягає сплаті в порядку Закону України «Про судовий збір», у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на день пред`явлення заяви про зміну предмету позову, виходячи з дійсної вартості нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 статті 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою.

Однак, позивачем цю вимогу не виконано.

Згідно ч. 2 ст. 185 ЦПК України, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи те, що позивачем не вказано ціну позову, суд позбавлений можливості визначити розмір судового збору, який підлягає доплаті.

Тому, після визначення ціни позову, позивач має доплатити судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на день пред`явлення заяви про зміну предмету позову, виходячи з дійсної вартості нерухомого майна.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд позбавлений можливості вирішити питання прийняття до розгляду заяви про зміну предмету позову, а тому заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.175, 177, 185, 260-261, 353 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про зміну предмету позову - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків заяви про зміну предмету позову, але не більше десяти днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки заяви про зміну предмету позову, вказані у даній ухвалі, не будуть усунені, заява буде визнана неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.О. Романенко