СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________________
Справа № 760/1552/19
Провадження №2/760/474/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

І . Вступна частина

10 березня 2020 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні власністю.

ІІ. Описова частина

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 31 січня 2019 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження.

Обгрунтовуючи позов, Позивач посилається на те, що вона є єдиним власником квартири АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , який є рідним братом Позивача, (Відповідач-1) та ОСОБА_3 , яка відповідно до штампу в паспорті Відповідача 1 є його дружиною (Відповідач-2).

Відповідач-1 та Відповідач-2 у Квартирі №38 не проживають більше 20 місяців.

Факт реєстрації Відповідача-1 та Відповідача-2 у Квартирі АДРЕСА_2 створює для Позивача незручності та перешкоджає повноцінно розпоряджатись власним майном, а тому Позивач просить усунути їй перешкоди у користуванні квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користуватися зазначеним житловим приміщенням.

Представник Позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач-1 та Відповідач-2 до суду не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність Сторін на підставі наявних матеріалів справи із постановленням заочного рішення.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 (Позивач) є єдиним власником квартири АДРЕСА_1 ). Даний факт підтверджується Дублікатом Свідоцтва про право власності, виданим згідно із розпорядженням відділу приватизації державного житла управління житлово-комунального господарства та будівництва Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.03.2018 №12.

В Квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2 , який є рідним братом Позивача, (Відповідач-1) та ОСОБА_3 , яка відповідно до штампу в паспорті Відповідача-1 є його дружиною (Відповідач-2).

Відповідно до Акту Житлово-експлуатаційної дільниці №905 від 26.11.2018, який було складено у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , Відповідач 1 та Відповідач 2 не проживають за адресою АДРЕСА_1 , протягом 1 (одного) року.

Відповідно до Акту Житлово-експлуатаційної дільниці №905 від 19.07.2019, який було складено у присутності свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , Відповідач-1 та Відповідач-2 не проживають за адресою АДРЕСА_1 , з 26.11.2018 по 19.07.2019.

Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів № № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до приписів ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов: не проживання члена сім`ї без поважних причин понад один рік та відсутність поважних причин не проживання за адресою такого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідачі були належним чином повідомлені про розгляд справи та про судові засідання, проте не подали до суду відзивів на позовну заяву, доказів та не надавали жодних письмових чи усних пояснень по справі для спростування доводів Позивача. Суд також враховує і те, що Відповідачі з жодними заявами про створення їм перешкод у користуванні Квартирою АДРЕСА_2 з боку Позивача до відповідних органів не звертався, з вимогами про усунення перешкод до суду також не зверталися.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Зокрема, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом визнання осіб такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст.41 Конституції України, ст. 150 ЖК України, ст. ст. 16, 317, 319, 321, 405 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 19, 76-81, 137, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 274, 280 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

3.Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

4. Позивач: ОСОБА_1 , громадянка США, адреса для листування: АДРЕСА_6 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач-1: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Відповідач-2: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя: