Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2246/19
Провадження № 2/553/175/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28.02.2020м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави в складі:
головуючої судді Крючко Н.І.,
при секретарі Іжик А.В.,
розглянувши у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Подільська районна у м. Полтаві рада про визнання права власності на виділену в натурі частину нерухомого майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою,-
У вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Подільська районна у м. Полтаві рада про визнання права власності на виділену в натурі частину нерухомого майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою, в якому просив припинити право спільної часткової власності за ОСОБА_1 на 1/2 частиною житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов, в будинковолодінні, що знаходиться у АДРЕСА_1 , визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов, що знаходиться у АДРЕСА_1 , як на окремий об`єкт нерухомого майна, що складає одиницю та в цілому складається з: в житловому будинку «А-1», загальною площею 53,4 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м, у складі: тамбур IV площею 2,9 кв.м, кухня 2-1 площею 9,4 кв.м., передпокій 2-2 пл. 9.1 кв.м., кімната 2-3 площею 6,7 кв.м, кімната 2-4 площею 22,5 кв.м, санвузол 2-5 площею 2,8, літня кухня «Б-1», сарай «В», вбиральня «Г», літній душ «Е», сарай «Ж», огорожа №1, хвіртка №2, огорожа №5, замощення №6, визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , надавши ОСОБА_1 у користування земельну ділянку площе 517 кв.м, що позначена зеленим кольором у висновку №22 від 12.08.2019 року, виконану судовим експертом ОСОБА_3 , залишивши земельну ділянку площею 520 кв.м, що позначена жовтим кольором у користуванні ОСОБА_2 , співвласника будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 .
Згідно ухвали суду від 08 жовтня 2019 року відкрито загальне позовне провадження, призначено справу до підготовчого провадження.
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Борисенко Є.М. в судове засіданні не з`явились, але надали на адресу суду заяви, в яких прохали проводити судовий розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дань та час слухання справи був повідомлений належним чином.
Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Подільська районна у м. Полтаві рада, в судове засідання представник не з`явився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представника, при вирішенні спору покладались на розсуд суду.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких обставин в разі якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засіданні без поважних причин або без повідомлення причини та відповідачем не було подано відзив, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.
Судом встановлено, що на підстав договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Філімоновою В.М. від 06.11.2001 року за реєстровим № 2908, позивач ОСОБА_1 є власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов, що знаходиться у АДРЕСА_1 . Право власності на вказане нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстроване 08.11.2001 року у КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» ( а.с.7).
Відповідно до договору купівлі - продажу нерухомого майна, належна ОСОБА_1 1/2 частина будинковолодіння, що у АДРЕСА_1 складається з: будинку літ. «А-1» кухня 2-2 пл. 8.8 кв.м, кімната жила 2-3 пл. 6.6 кв.м., кімната жила 2-4 пл. 23.0 кв.м, кладова V пл.. 3.3 кв.м., веранда ІV пл.. 10.1 кв.м., тамбур VІ пл.. 2.9кв.м., 1/2 сараю «Б», сарай «В», вбиральня «Г», сарай «б».
Судом встановлено, що співвласником іншої 1/2 частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель у АДРЕСА_1 була ОСОБА_4 ,у відповідності до свідоцтва на право на спадщину, виданого Третьою Полтавською державною нотаріальною конторою 14.10.1998 року за реєстровим № І-1128 ( а.с.8).
У відповідності до свідоцтва про смерть , виданого Ленінським відділом ДРАЦС РС Полтавського МУЮ від 23.06.2015 року, серія НОМЕР_1 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).
Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем після померлої ОСОБА_4 є відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В позові позивачем вказувалось про те, що відповідач вказувава у усній розмові останньому про те, що після смерті матері він не звертався до органів нотаріату з питань оформлення спадщини та свідоцтв про право на спадщину на 1/2 частину належного матері будинку у АДРЕСА_1 не отримував.
Згідно домової книги на будинковолодіння у АДРЕСА_1 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав з 21.06.2000 року та до моменту смерті матері у даному будинку.
В позові позивачем вказувалось про те, що відповідач ОСОБА_2 ніде не працює, має великі борги за комунальними послугами. При цьому позивачем вказувалось про те, що , в процесі володіння та користування майном між ним та відповідачем вникають непорозуміння щодо утримання та збереження вказаного майна, тому з урахуванням вказаних обставини та з урахуванням того, що у позивача на даний час виникала необхідність у переданні даного майна під заставу, тому останній був змушений звернутися до суду з вказаним позовом.
Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, що закріплено у статті 317 ЦК України.
Суб`єктивне право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стаття 316Цивільного кодексу України). Це означає, що суб`єктивне право власності є абсолютним. Суб`єктивне право власності це також забезпечена законом міра можливої поведінки фізичної і юридичної особи щодо володіння користування та розпорядження належним особі майном. Правомочністьволодіння це юридично забезпечена можливість власника бути в безпосередньому фактичному зв`язку з річчю. Володіння треба розуміти як постійну можливість матеріального зв`язку власника з річчю. При наявності юридичних підстав володіння називають титульним. Воно пов`язане з волевиявленням власника.
За приписами статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Або, він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 321 ЦК право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів осіб.
За правилами статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Частиною 2ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч.1ст. 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Постановою Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок « від 04.10.1991 року, при вирішенні спорів про виділ в натурі частко житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру).
За нормами Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунок часток об`єктів нерухомого майна, яка затверджена наказом Міністерства з питань житлово комунального господарства України від 18.06.2007 року №55, виділ частки в натурі нерухомого майна здійснюється з наданням Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкту нерухомого майна.
В позові позивачем вказувалось про те, що відповідач відмовився від укладення договору про виділ у натурі частки позивача ОСОБА_1 , в зв`язку з чим на підставі ст. 364 УК України позивач звернувся до суду з вказаним позовом, щодо припинення права спільної часткової власності та виділення в натурі 1/2 частини у праві спільної часткової власності на будинковолодінння по АДРЕСА_1 .
У відповідності до висновку №22 від 12.08.2019 року, виконаного судовим експертом ОСОБА_3 визначено, що частина будинковолодінння у АДРЕСА_1 , якою володіє та користується позивач ОСОБА_1 , яка складається в житловому будинку «А-1», загальною площею 53,4 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м, у складі: тамбур IV площею 2,9 кв.м, кухня 2-1 площею 9,4 кв.м., передпокій 2-2 пл. 9.1 кв.м., кімната 2-3 площею 6,7 кв.м, кімната 2-4 площею 22,5 кв.м, санвузол 2-5 площею 2,8, літня кухня «Б-1», сарай «В», вбиральня «Г», літній душ «Е», сарай «Ж», огорожа №1, хвіртка №2, огорожа №5, замощення №6 є планувально ізольованою частиною, яка має окремий вхід зі сторони АДРЕСА_1 , частиною житлового будинку (додаток №2) має необхідну сукупність житлових та допоміжних приміщень, котрі відповідають будівельно - технічним вимогам для окремого проживання.
Судом встановлено, що земельна ділянка площею 1037 кв.м., на якій знаходиться житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 перебуває у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..
Частиною ст. 120 Земельного кодексу України визначено, що якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
За правилами ч.4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суду при визначенні частини спільної ділянки право на користування якою має позивач (позивачі) слід виходити з розміру його (їх) частки вартості будинку, господарських будівель і споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.
Таким чином, позивач ОСОБА_1 , з набуттям права на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами згідно договору купівлі - продажу від 06.11.2001 року за № 2908 набув права на користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 пропорційно до її частки у праві власності на житловий будинок на Ѕ частину ( від загальної площі земельної ділянки - 1037 кв.м.).
У відповідності до висновку №22 від 12.08.2019 рок, у фактичному користуванні ОСОБА_1 перебуває частина земельної ділянки, що у АДРЕСА_1 , загальною площею 517 кв.м.. зазначений порядок користування яким надано ОСОБА_1 право користування частиною земельної ділянки загальною площею 517 кв.м. не перевищує площі земельної ділянки, що припадає на частку ОСОБА_1 , враховуючи розмір її частки у праві власності на будинок, що складає 1/2 ( з 1037 кв.м.).
Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вказується, що при встановленні порядку користування земельною ділянкою необхідно враховувати можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово - ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я..
За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є законними і обґрунтованими.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 15, 16, 328,317, 364 ЦК України, ст.ст. 4, 12,13, 206, 264-265, 279, ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Подільська районна у м. Полтаві рада про визнання права власності на виділену в натурі частину нерухомого майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою - задовольнити.
Припинити право спільної часткової власності за ОСОБА_1 на 1/2 частиною житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов, в будинковолодінні, що знаходиться у АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних побудов, що знаходиться у АДРЕСА_1 , як на окремий об`єкт нерухомого майна, що складає одиницю та в цілому складається з: в житловому будинку «А-1», загальною площею 53,4 кв.м, житловою площею 29,2 кв.м, у складі: тамбур IV площею 2,9 кв.м, кухня 2-1 площею 9,4 кв.м., передпокій 2-2 пл. 9.1 кв.м., кімната 2-3 площею 6,7 кв.м, кімната 2-4 площею 22,5 кв.м, санвузол 2-5 площею 2,8, літня кухня «Б-1», сарай «В», вбиральня «Г», літній душ «Е», сарай «Ж», огорожа №1, хвіртка №2, огорожа №5, замощення №6.
Визначити порядок користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , надавши ОСОБА_1 у користування земельну ділянку площе 517 кв.м, що позначена зеленим кольором у висновку №22 від 12.08.2019 року, виконану судовим експертом ОСОБА_3 , залишивши земельну ділянку площею 520 кв.м, що позначена жовтим кольором у користуванні ОСОБА_2 , співвласника будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиН. І. Крючко