Провадження № 2/761/7898/2020
У Х В А Л А

21 вересня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Саадулаєв А.І., розглянувши питання про прийняття до провадження цивільної справи:

позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ),

відповідач: Головне управління національної поліції в Київській області (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 15),

предмет позову: поновлення на роботі і стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення заборгованості і покладення кредиту на ГУНП в Київській області,

встановив:

До Шевченківського районного суду м. Києва 09 вересня 2020 року надійшла вказана позовна заява, яка ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 липня 2020 року передана за підсудністю за місцем знаходження відповідача.

Відповідно до ч.3 ст. 175 ЦК України, позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюють ся (п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України); зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них (п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку (п.1 ч.1 ст. 176 ЦПК України); у позовах про строкові платежі і видачі - сукупністю всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки (п.4 ч.1 ст. 176 ЦПК України); у позовах про безстрокові або довічні платежі і видачі - сукупністю платежів або видач за три роки (п.5 ч.1 ст. 176 ЦПК України); у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач - сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік (п.6 ч.1 ст. 176 ЦПК України); у позовах про припинення платежів або видач - сукупністю платежів або видач, що залишилися, але не більше ніж за один рік (п.7 ч.1 ст. 176 ЦПК України); у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог (п.10 ч.1 ст. 176 ЦПК України).

Як вбачається із змісту позовних вимог позивач просить:

1.Стягнути з ГУНП в Київській області заборгованість по грошовим виплатам та відшкодування збитків упущеної вигоди за період з 01.01.2018 року по 09.07.2020 року в сумі 211270,32 грн.

2.Покласти на відповідача виплатити борг АТ КБ «Приват Банку» станом на 26.06.2020 у сумі 23356,20 грн. та відшкодування збитків.

3.Стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 915848,55 грн.

4.Поновити позивача на роботі секретарем Житлової комісії НУНП в Київській області та спеціалістом СДНОП УЛМТЗ ГУНП в Київській області.

5.Стягнути з ГУНП в Київській області заробітну плату за час вимушеного прогулу та різницю в заробітній платі у сумі 70656,33 грн.

6.Признати поданої позивачем декларацію за період 2018 та 2019 рр. у відповідні строки.

7.Востановити у контрольних списках ГУНП в Київській області.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судовий захист цивільного права та інтересу віднесено також до загальних засад цивільного законодавства (п.5 ч.1 ст. 3 ЦК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За загальними правилами, встановленими у ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди тощо.

Як вбачається із змісту заявлених позовних вимог з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів позивачу необхідно конкретизувати зміст позовних вимог, узгодивши їх із способами захисту, передбаченими у ст. 16 ЦК України.

Як вбачається із змісту позовних вимог позивачем заявлено ряд вимог майнового характеру, серед яких: стягнення з ГУНП в Київській області заборгованості по грошовим виплатам та відшкодування збитків упущеної вигоди за період з 01.01.2018 року по 09.07.2020 року в сумі 211270,32 грн.; покладення на відповідача виплатити борг АТ КБ «Приват Банку» станом на 26.06.2020 у сумі 23356,20 грн. та відшкодування збитків; стягнення з відповідача моральну шкоду у розмірі 915848,55 грн. Загалом на загальну суму 1 150 475,07 грн.

Віднесення судом позовної вимоги про стягнення моральної шкоди до майнової вимоги узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28 листопада 2018р. у справі № 761/11472/15-ц (реєстраційний номер рішення 78376562), відповідно до якої вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру, сплачується судовий збір, який становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» щодо ставок судового збору, а також порядку його сплати, позивачу необхідно сплатити судовий збір також за заявлені вимоги майнового характеру в повній мірі, а саме - 10510,00 грн.

Крім цього позивач просить:

4.Поновити позивача на роботі секретарем Житлової комісії НУНП в Київській області та спеціалістом СДНОП УЛМТЗ ГУНП в Київській області.

5.Стягнути з ГУНП в Київській області заробітну плату за час вимушеного прогулу та різницю в заробітній платі у сумі 70656,33 грн.

6.Признати поданої позивачем декларацію за період 2018 та 2019 рр. у відповідні строки.

7.Востановити у контрольних списках ГУНП в Київській області.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивачем при звернення до суду не сплаченого судового збору та зроблено посилання на наявність підстав для звільнення від сплати судового збору, передбачених п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону судовим збором є збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Водночас статтею 5 Закону України «Про судовий збір» установлено пільги щодо сплати судового збору, згідно з пунктом 1 частини першої якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як вбачається із постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, на яку посилається представник відповідача, Верховним Судом зроблено висновок про те, що вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не належать до вимог, за пред`явлення яких до роботодавця працівники-позивачі були звільнені від сплати судового збору.

Враховуючи вказані приписи законодавства, позивач звільнена лише за одну із немайнових вимог - за вимогу про поновлення на роботі.

Інші вимоги є вимогами немайнового характеру, за кожну із яких (у разі їх підтримання з урахуванням встановлених законом способів захисту), позивачу потрібно сплатити судовий збір із розрахунку 840,80 грн. на рахунок за реквізитами: отримувач коштів: УК у Шевчен.р-ні/Шевченк.р-н/22030101; код отримувача (код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача МФО: 899998; рахунок отримувача: UA0026011; код класифікації доходів бюджету: 22030101.

На підставі викладеного вище та керуючись ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ст. 182-183, 187 ЦПК України, суд,

Відповідно до положень статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 4, 6, 9 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 133, 175, 177, 185, 259-261 ЦПК України,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління національної поліції в Київській області (, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 15), про поновлення на роботі і стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення заборгованості і покладення кредиту на ГУНП в Київській області - залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків у встановлені строки, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала окремо від рішення суду може бути оскаржена в апеляційному порядку в частині визначення розміру судових витрат.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя: