Справа № 661/1004/20
Провадження № 2/661/449/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - Червоненко Д.В.,

розглянувши в письмовому провадженні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Новокаховський міський відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрованим в реєстрі за № 24190, відповідно до якого запропоновано стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по Договору кредиту № ФО70424П від 05.06.2007 року, боржником за яким є ОСОБА_1 у сумі 1010791,34 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис № 24190, яким було вирішено стягнути з позивача суму заборгованості за період з 01 лютого 2015 року по 13 жовтня 2017 року, тобто за період за яким сплив строк позовної давності, у розмірі 1010791,34 грн., що складається з простроченої заборгованості у розмірі 433328,00 грн. та 577463,34 грн..

При цьому, АТ «Укрсоцбанк» 23 вересня 2013 року звернувся до Третейського суду із позовом, відповідно до якого позичальником було здійснено погашення кредиту до 10.07.2008, після цієї дати погашення кредиту не відбувається.

12 лютого 2014 року Постійно діючим Третейським судом при асоціації українських банків було прийнято рішення у справі № 990/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Південенерго» про стягнення заборгованості, яким стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 109091,13 грн. та суму третейського збору у розмірі 1490,91 грн..

Вказує, що таким чином заборгованість за вказаним кредитним договором вже була стягнута рішенням суду та у боржника виник обов`язок сплати кредиту у повному обсязі, тобто строк виконання зобов`язання за вказаним договором змінено відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Посилається на положення статті 61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Звертає увагу суду на те, що за тими ж кредитними договорами є рішення суду про стягнення заборгованості, яким визначено суму заборгованості, після чого нарахування відсотків не допускається.

Окрім того зазначає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яким встановлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання боржником письмової вимоги про усунення порушень.

Однак будь-яких повідомлень позивач не отримувала.

Також вказує, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не перевірено безспірність суми заборгованості, не з`ясовано у боржника наявності заперечень щодо вчинення виконавчого напису, не було надано необхідний перелік документів, що підтверджують безспірність наявної заборгованості та встановлюють прострочення зобов`язання, не було враховано пропуск ПАТ «Укрсоцбанк» строку позовної давності.

02.06.2020 року представник АТ «Альфа Банк» (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк») - адвокат Петренко С.В. подала до суду відзив на позов, у якому вказує, що виконавчий напис вчинено з дотриманням вимог законодавства, банком було надано весь необхідний перелік документів на підтвердження безспірності існування між кредитором і боржником правовідносин, а також наявність самої заборгованості, а факти, на які спирається позивач у своїй позовній заяві, не є підставою для скасування виконавчого напису.

10.06.2020 року на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача, відповідно до якої ОСОБА_1 вказує, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було узято до уваги ті факти, що була відсутність безспірність заборгованості перед стягувачем, оскільки в розгляді в Постійно діючому Третейському суді при асоціації українських банків перебувала справа № 990/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Південенерго» про стягнення заборгованості, по якій 12 лютого 2014 року прийнято рішення, а також те, що сплинув строк у три роки для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17). Тобто у стягувача не існувало на момент звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису відповідного права.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пояснень від третіх осіб не надходило. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними матеріалами.

Дослідивши та оцінивши усі докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Судом встановлено, що 05.06.2007 року, між ОСОБА_1 та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк», було укладено договір кредиту №Ф070424П.

Відповідно до п.1.1., 1.1.1., 1.1.2. цього договору, з урахуванням додаткових угод, банк зобов`язався надати ОСОБА_1 у тимчасове користування грошові кошти в сумі 500000,00 грн. зі сплатою 16,5 % річних за перший рік, подальший розмір процентів за користування кредитом підлягає щорічному перегляду, з щомісячним погашення рівними частинами по 4167,00 грн. до 10 числа кожного місяця та з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 04 червня 2017 року.

Сторонами не оспорюється той факт, що останній платіж по зазначеному договору позичальником ОСОБА_1 здійснено 10.07.2008 року.

23.09.2013 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків із позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «Південенерго» на користь Публічного акціонерного товариства соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту Ф070424П від 05.06.2007 року в сумі 814769,74 грн., а також третейський збір в сумі 8547,70 грн., разом 823317,44 грн..

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.02.2014 року по справі № 990/13, позов ПАТ «Укрсоцбанк» було задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «Південенерго» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 109091,13 грн. та третейський збір в сумі 1490,91 грн..

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2020 року, на підставі виконавчого напису № 24190, виданий 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, начальником Новокаховського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Краснопер Д.Ю. відкрито виконавче провадження № 61101827.

За умовами п.п. 3.3.7. - 3.3.9. договору кредиту № Ф070424П від 05.06.2007 року позичальник зобов`язалася своєчасно та в повному обсязі погашати кредит, проценти та інші платежі відповідно до умов договору.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1049 УК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України0.

Відповідно до п. 4.5. договору кредиту № Ф070424П від 05.06.2007 року, у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.7., 3.3.8., 3.3.9. цього Договору, протягом більше, ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Враховуючи, що останній платіж за договором позичальником було здійснено 10.07.2008 року, то згідно п. 4.5., строк користування кредитом вважається таким, що сплив 11 жовтня 2008 року (відносно платежу, який мав бути здійснений 10 липня 2008 року згідно Графіку), а тому позичальник був зобов`язаний протягом одного робочого дня, тобто 12 жовтня 2008 року, погасити кредит в повному обсязі.

У відповідності до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).

Таким чином, оскільки позичальник не виконав своє зобов`язання за договором, у ПАТ «Укрсоцбанк» з 13 жовтня 2008 року виникло право на звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права в межах трирічного строку позовної давності, тобто до 13 жовтня 2011 року.

З цього ж дня і нотаріус мав рахувати право звернення банку з вимогою до позичальника про стягнення боргу і встановивши порушення трирічного строку звернення з цією вимогою відмовити у вчиненні нотаріальної дії.

Крім того, як вірно звернула увагу позивач, з тексту оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що нотаріусом посвідчено право стягувача (ПАТ «Укрсоцбанк») на стягнення заборгованості за період з 01.02.2015 року по 13.10.2017 року, однак така заборгованість суперечить умовам, погодженим сторонами у договорі, та за період понад три роки.

Також, з позову та наданих документів вбачається, що на розгляді Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків перебував спір між сторонами, рішення по якому винесено 12.02.2014 року.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, вчинений 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. виконавчий напис № 24190 за договором кредиту № Ф070424П від 05.06.2007 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в розмірі 1010791,34 грн. на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки позивачем доведено, що на момент його вчинення між сторонами мав місце спір щодо розміру сум, які підлягають стягненню, а також те, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7 ч. 13, 12, 13, 81, 89, 141, 178 ч. 8, 258, 263-265, 279 ч. 5 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрованим в реєстрі за № 24190, відповідно до якого запропоновано стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по Договору кредиту № ФО70424П від 05.06.2007 року, боржником за яким є ОСОБА_1 у сумі 1010791,34 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 840,80 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 420,40 грн., а всього - 1261,20 грн..

На рішення суду може бути подана апеляція безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХIIІ "Перехідні положення" ЦПК України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Д. В. Червоненко