Номер справи 223/315/18
Номер провадження № 2/220/17/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року смт. Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.,

при секретарі - Черняєвій С.П.

за участі позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )

про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд із позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані відмовою відповідача добровільно поділити спільне майно подружжя.

Так, сторони з 13.11.2008 року перебували у шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_3 2017 р.н. та доньку ОСОБА_4 , 2012 р.н. З 2017 року подружні стосунки між сторонами були припинені та за рішенням суду від 06.04.2017 року шлюб розірвано.

За час спільного проживання 17.04.2014 року родиною була придбана зазначена вище квартира, тому позивач просила розділити її між нею та відповідачем.

Не погоджуючись з вимогами позивача, відповідач ОСОБА_2 заявляв зустрічні позовні вимоги до колишньої дружини згідно яких крім квартири вказував інше рухоме майно яке було спільно нажите сторонами за час шлюбу та яке на його думку також має бути розділене. Зустрічна позовна заяви повернута ОСОБА_2 в зв`язку з її невідповідністю ст. 175, 177 ЦПК України.

В подальшому, відповідач із зустрічними вимогами не звертався, проти позову не заперечував.

В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги свого позову, вважаючи їх обґрунтованими та законними.

Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечив.

Заслухавши присутніх у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи судом встановлено:

06.04.2017 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано шлюб, зареєстрований 13.11.2010 року. Позивачці ОСОБА_5 повернуто дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 » (а.с. 7).

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 2017 р.н. та доньку ОСОБА_4 , 2012 р.н., про що свідчать відповідні копії свідоцтв про народження (а.с. 6).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав, на підставі договору купівлі продажу від 17.04.2014 року ОСОБА_2 отримав право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Згідно висновку № 14 проведеної на підставі ухвали суду будівельно технічної експертизи від 14.01.2020 року, ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 складає 200294,00 грн.

Тобто обґрунтовано встановлено, що за час існування шлюбу сторонами придбана квартира яка є спільно набутим майном та підлягає поділу між подружжям.

В Україні власність у родині існує в двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з них. Відтак саме спільна власність подружжя підлягає поділу між подружжям зокрема при розлученні.

Згідно статті 368 Цивільного кодексу України - спільна сумісна власність - це власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності, тоді як у спільній частковій власності частки кожного визначені.

Відповідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить подружжю на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування та деяких інших винятків, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором ч.1 ст. 70 СК України.

Таким чином вимоги позовної заяви ОСОБА_1 про поділ квартири між сторонами на рівні частини підлягають задоволенню як обгрунтовані і не оспорені в належний спосіб відповідачем.

Доказів, на підтвердження іншого, у т.ч. які вказують на можливість збільшення частки належної відповідачу, до матеріалів справи не долучено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12,13,81,141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) право власності на 1/2 квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

дата підписання 06 березня 2020 року.

Суддя Г.М.Яненко