Справа № 521/8042/17
Провадження № 2/521/110/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року

Малиновський районний суд м.Одеси у складі

головуючого судді Поліщук І.О.

при секретарі Феслер О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору про надання споживчого кредиту № недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ « УкрСиббанк» про визнання договору про надання споживчого кредиту № від 13 липня 2007 року на суму 200 000, 00 доларів США, строком до 13.07.2017 року недійсним.

Позов мотивовано тим, що 13 липня 2007 року між ним та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 на суму 200 000 доларів США, строком до 13.07.2017 року.

Позивач вважає, що кредитний договір є недійсним з моменту його вчинення, так як він суперечить Цивільному кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів», Постанови Правління НБУ від 10 травня 2007 року за № 168. Додатком №1 до Договору виступає Графік погашення кредиту. Відповідно до п. 2 ч.11 ЗУ « Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений;б) форми його забезпечення;в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у том числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; г) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту( в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг( реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача, тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; 3) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Постановою Правління НБУ від 10 травня 2007 року №168 затверджені Правила надання банками України інформації споживачу за умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Ці правила регулюють порядок надання банками споживачу повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту. Відповідно до п.2.1 вказаних Правил, банки зобов`язані надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши вищезазначені умови. Відповідно до п.2.4. Правил, банки зобов`язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією. Жодного документа, розписки, які б свідчили про ознайомлення Позивача на час укладення Кредитного Договору з умовами кредитування не має, оскільки така переддоговірна робота не проводилася. Відповідно до ст..21 ЗУ «Про захист прав споживача», права споживача вважаються у будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача несвободу вибору продукції. Всупереч ст.. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», перед укладенням кредитного договору Банком не було повідомлено Позичальнику письмово про форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача, чим було порушено право споживача на свободу вибору продукції; 2) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації пр. відповідну продукцію. Відповідачем обмежене право споживача на одержання необхідної, доступної достовірної та своєчасної інформації про кредит, так як ним не повідомлено про: наявні форми кредитуванням з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача, тим відсоткової ставки; орієнтовану сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік всіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких як адміністративні витрати, витати на страхування, юридичне оформлення тощо); податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право,або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки запропонованих схем кредитування. Зазанчені обставини стали приводом для звернення зданим позовом до суду.

В судовому засіданні яке відбулося 29 січня 2020 року, представник позивача позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Додатково суду пояснив, що позивач являється пересічним громадянином, не був освідчений в схемах кредитування, банк не надав інформацію про форми кредитування, сукупну вартість кредиту. Якщо б обов`язок банку про проведення переддоговірної роботи з клієнтом був би виконаний, то Позивач мав би вибір кредитних послуг та знав би про реальну проценту ставку за спірним кредитним договором, прийняв би свідоме рішення щодо укладення чи не укладення спірного кредитного договору. Відповідач не надав Позивачу, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також правдиву інформацію про орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного законодавства України. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам. Але наявним є порушення ЦК України, ЗУ « Про захист прав споживачів», Постанови Правління НБУ від 10 травня 2007 року № 168. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Однак вданому випадку внутрішня воля була відсутня, оскільки Позивачу не було надано всієї необхідної інформації і вона робила вибір не до кінця свідомо, так як не знала всіх можливих альтернатив даної послуги та не маючи повної інформації про кінцеву ціну продукту не усвідомлювала наслідків її вчинку.

Представник відповідача приймаючи участь в судових засіданнях, заперечував проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, надав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що наведені в позовній заяві обґрунтування є надуманими, безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Посилання позивача щодо невиконання переддоговірної роботи відповідача із позивачем спростовуються анкетою-заявкою на отримання кредиту, яка підписана власноруч позивачем, в якій передбачено, що підписанням цієї анкети позивач підтвердив, що банком надано в письмовій формі та в повному обсязі інформацію передбачену п.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а отже права позивача на отримання інформації не порушені.

В судове засідання призначене до розгляду на 10 березня 2020 року представник ПАТ «Укрсиббанку» подав заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначивши що позовні вимоги підтримує.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 13 липня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» з однієї сторони та громадянином ОСОБА_1 з іншої сторони, укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого Банк зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 200 000 (двісті тисяч), що дорівнює еквіваленту 1010000,00 (один мільйон десять тисяч) гривень за курсом за курсом на день укладення Договору, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі. При цьому сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту зазначається в Договорі лише в разі надання Банку кредиту в іноземній валюті.

Відповідно до умов Договору Позичальник, укладаючи цей Договір, усвідомлює можливість виникнення курсових різниць (коливань) валюти кредиту при отриманні кредитних коштів та їх використанні за цільовим призначенням згідно умов даного договору, внаслідок чого може виникнути потреба у доплаті Позичальником за рахунок власних коштів повної вартості продукції ( товару, робіт, послуг), яку останній придбаває за рахунок кредитних коштів Банку. Надання кредиту здійснюється в наступний термін з 13 липня 2007 року по 13 липня 2017 року.

Відповідно до п.1.2.2. Договору Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному розмірі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору ( якщо Сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток №1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше «13» липня 2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору та /або згідно умов відповідної угоди Сторін.

Відповідно до ч.1.3.1 Договору № 0 від 13 липня 2007 року за користування кредитними коштами протягом перших тридцяти календарних днів, рахуючи з дати одержання кредиту, процента ставка встановлюється у розмірі -13,5% річних. Після закінчення цього строку та протягом кожного наступного місяця кредитування, розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов Договору. Сторони домовилися що за умовами цього Договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених частиною 1пункту 5.2. цього Договору. Нарахування процентів за цим Договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця за методом «факт/360» відповідно до вимог чинного законодавства України. Період нарахування процентів згідно умов цього Договору починається з дня фактичного надання кредитних коштів, якщо умовами пунктів 1.3.2, 5.2 Договору не передбачено іншу дату початку нарахування процентів, а в наступному з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично назадня Банком Позичальнику та ще не повернуті останнім у власність Банку, відповідно до умов Договору.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позивача за оспорюваним договором Банком приймається застава нерухомості, а саме жилий дім, загальною площею 341,5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ринковою вартістю 319986 доларів США та земельна ділянка загальною площею 0,1000 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , ринковою вартістю 157141 доларів США

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626 - 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови, що підтверджується копіями виписок по особовому рахунку позивача, відповідач надав у письмовій формі та в повному об`ємі інформацію, передбачену п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 01.12.2005 р.», що підтверджується підписом позивача в анкеті позичальника, копія якої знаходиться в матеріалах справи,відповідні відомості містяться в додатку № 1 до кредитного договору, підписаного сторонами.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 29 жовтня 2018 року по даній справі призначено судову економічну експертизу, на вирішення якої поставлені наступні запитання: Чи відповідає метод нарахування банком процентів за кредитним договором №0 від 13.07.2007 року вимогам Положення про кредитування банку ПАТ «УкрСиббанк»? Чи були документально дотримані вимоги «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007р.) ПАТ «УкрСиббанк» під час укладення з ОСОБА_1 кредитного договору №0 від 13.07.2007 року? Яка реальна процентна ставка нараховується позичальнику за кредитним договором №0 від 13.07.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк»? Якою є сукупна вартість кредиту за кредитним договором №0 від 13.07.2007 року? Чи відповідає перелік документів, наданих ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_1 , для отримання кредитних коштів за кредитною угодою №0 від 13.07.2007 року, чинному на момент укладення кредитного договору Положенню про кредитування ПАТ «УкрСиббанк»? Проведення судової економічної експертизи доручено експертам Харківського НДІСЕ ім. Бокаріуса. Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1 ..

Листом Харківського НДІСЕ ім. Бокаріуса від 23.11.2018 року, Малиновський районний суд міста Одеси повідомлено про необхідність здійснити оплату за проведення експертизи, оплату за проведення якої покладено на позивача ОСОБА_1 .. Оскільки оплата за проведення експертизи стороною позивача не здійснено, справа повернута до Малиновського районного суду м. Одеси без виконання ухвали суду від 29.10.2018 року.

При цьому, в судовому засіданні, представнику позивача судом було роз`яснено право на звернення до суду з клопотаннями з приводу направлення справи до Харківського НДІСЕ ім. Бокаріуса, для проведення призначеної судом експертизи, за умови оплати послуг експертів, проте відповідних клопотань заявлено не було.

Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 203,215,626-628,1054 ЦК України, ст. 11, 18,21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 258-259, 267, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору про надання споживчого кредиту № недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі тридцяти днів.

Головуючий: І.О.Поліщук

10.03.20