Справа №173/248/20
Провадження №2/173/368/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого: - судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

13.02.2020 року до суду звернувся позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з позовом до відповідача ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

28.05.2020 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29.05.2020 року відкрите провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін на 11.09.2020 року.

02.07.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

30.07.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором № б/н від 06.04.2006 року, яка виникла станом на 31.12.2019 року в загальній сумі 42339.69 грн., яка складається з наступного:

- 5172.87 грн., заборгованість за кредитом.

- 34674.45 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом ;

- 00.00 грн., - заборгованість за комісією;

- 00.00 грн., - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором;

- 500.00 грн., - штраф фіксована частина;

- 1992.37 грн., - штраф процентна складова.

А також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102.00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: відповідно до укладеного договору б/н від 06.04.2006 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого режимного ліміту на платіжну картку в розмірі 8000.00 грн.., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2 п. 3.3 Умов та правил надання Банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін в формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі,в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Умов та правил надання банківських послуг»

Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.16.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції на картрахунках

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором та Угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідач своєчасно не надавала банку грошові кошти на погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що відображено у Розрахунку заборгованості за договором.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_2 , станом на 31.12.2019 року має заборгованість в загальній сумі 42339.69 грн., яка складається з наступного:

- 5172.87 грн., заборгованість за кредитом.

- 34674.45 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом ;

- 00.00 грн., - заборгованість за комісією;

- 00.00 грн., - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором;

- 500.00 грн., - штраф фіксована частина;

- 1992.37 грн., - штраф процентна складова.

Вказану суму заборгованості відповідач не сплачує в добровільному порядку, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідачем наданий відзив на позовну заяву згідно яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що її заява до банку містить лише її персональні дані і не може вважатись укладенням договору про надання банківського кредиту, в якому чітко визначені умови його погашення. В поданій нею заяві від 06.04.2006 року процентна ставка не зазначена. Крім цього в поданій нею заяві відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляду неустойки (штрафу, пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк пред`явив вимоги про стягнення з неї тіла кредиту в сумі 5172.87 грн., хоча фактично в заяві зазначено, що позичальник отримав в борг 2500.00 грн. Матеріали справи не містять доказів того, що вона ознайомлена саме з зазначеними позивачем Умовами і Правилами надання банківських послуг. Роздруківка заборгованості із банківського сайту сама по собі не може бути належним доказом наявної заборгованості, оскільки повністю залежить від волевиявлення банку. Крім того Банк звернувся з позовом до суду з пропущенням строку позовної давності, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що після закінчення строку дії платіжної картки нею була отримана нова картка.

Позивачем надана відповідь на відзив, відповідно до якої позивач підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити. Посилаючись на те, що з відповідачкою кредитний договір був укладений в належній формі шляхом підписання заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, що відповідає положенням ст. 207 ЦК України. Також банк забезпечив Позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою Карти та фінансового телефону, на який приходить динамічний (змінюваний) пароль ОТП пароль. Положення ЗУ «Про захист прав споживачів» не поширюються на спірні правовідносини, оскільки в даному випадку грошові кошти надавались у вигляді встановленого кредитного ліміту, а не на придбання продукції. В своїй Анкеті-заяві відповідачем підтверджено, що вона ознайомлена з умовами кредитування та погодився з ними. З розрахунку заборгованості та виписи по рахунку чітко вбачається, що відповідачеві був встановлений кредитний ліміт та відповідач активно користувалась кредитними коштами. Тобто сторони фактично виконували обов`язки за укладеним кредитним договором. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними і допустимими доказами у справі. Позивачем надані докази того, що відповідач була ознайомлена саме із зазначеними Умовами і правилами надання банківських послуг. Більш того відповідач згідно підписаної заяви зобов`язувалась самостійно ознайомлюватись з усіма змінами Умов і Правил надання банківських послуг та тарифів на сайті ПРИВАТБАНКУ. Тому твердження відповідача, що в матеріалах справи відсутні докази ознайомлення відповідача з Умовами і Правилами надання банківських послуг не відповідають дійсним обставинам справи. Також банком надані до позовної заяви всі документи, що підтверджують чинність редакції Умов і правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору і його подальше виконання. Правомірність зміни кредитного ліміту передбачена умовами укладеного договору. Строк дії кредитної картки має свої особливості, а саме: відповідно до укладеного договору відкритий картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Тобто необхідно розрізняти поняття даних кредитно-правових відносин, які поєднані в одне ціле Кредитний договір. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено в самій картці. Таким чином кредитний договір є чинним. За наведених особливостей строк позовної давності за даним кредитним договором не пропущений. Оскільки відповідно до п.1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки був збільшений до 50 років. Крім того кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надавався банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією може знову користуватись нею в межах дії строку картки. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій сторінці картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже строк перевипущеної картки до останнього дня 10.2017 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до відповідача 09.02.2020 року, до спливу строку позовної давності.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 21.05.2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінило свою назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», при цьому відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про акціонерні товариства», зміна типу товариства, з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, пов`язаних із зміною назви. Тому в подальшому назва позивача вказується АТ КБ «ПРИВАТБАНК»

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_3 , звернулася до банку з метою отримання банківських послуг та підписала заяву № б/н від 06.04.2006 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8000.00 грн., вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копією заяви. В підписаній відповідачем заяві зазначено, що він бажає отримати платіжну картку.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Судом встановлено, що підписана відповідачем заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Таким чином відповідач підтвердив свою згоду на укладення кредитного договору та кредитний договір, шляхом складання зазначеного вище документу, був укладений у належній письмовій формі.

Крім того положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18).

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним. Крім того відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем було активовано видану йому картку та остання активно користувалася виданою їй карткою, отримувала кредитні кошти та періодично вносила грошові суми на погашення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості, доданим до позовної заяви, та випискою з особого рахунку тобто відповідач фактично виконувала умови укладеного договору.

Тому доводи відповідача про те, що підписана нею заява не є кредитним договором, укладеним в письмовій формі є безпідставними, оскільки відповідач протягом тривалого періоду часу користувалася кредитними коштами, тобто погоджувалася з умовами укладеного договору. Не ставила вимог про його розірвання, чи визнання недійсним

З заяви, яка подавалась відповідачем до банківської установи вбачається, що відповідач ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку, що підтверджується підписом відповідача в поданій заяві.

Тобто укладений договір відповідав як волі так і волевиявленню відповідача.

Крім того, судом встановлено, що сторони уклали договір про приєднання, керуючись ч. 1 ст. 634, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін в формулярах або інших стандартних формах, який можу бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком,тому повинні бути зрозумілими всім споживачам і доведеними до їх відома. В зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладання кредитного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до таких умов, з якими він ознайомлений

Умови укладеного між сторонами кредитного договору встановлені Умовами та Правилами надання банківських послуг. З заповненої позивачем заяви вбачається, що вона ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщені на сайті ПриватБанку www/prіvatbank/ua/, який зазначений у заповненій відповідачкою заяві, про що мається підпис відповідача. З чого суд приходить до висновку, що як при підписанні договору і отриманні банківської картки відповідач була ознайомлена з Умовами і Правилами надання банківських послуг, так і в будь-який час могла самостійно ознайомитись з ними та з будь-якими змінами до них.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Умов та правил надання банківських послуг».

Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.16.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійсненні операції на картрахунках

Дані положення Умов та Правил надання банківських послуг, з якими погодилась відповідач, відповідають положенням ст. 1056-1 ЦК України, а саме ч.1, 2 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Умовами та Правилами надання банківських послуг, що діяли на час надання відповідачу кредиту передбачена змінювана процентна ставка.

Відповідно до ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України - якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка.

У разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки.

Аналогічні положення передбачені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, для яких приєдналася відповідач.

Таким чином Умовами та правилами надання банківських послуг, до яких приєдналася відповідач передбачений порядок інформування про зміну процентної ставки, який не передбачає обов`язку банку у письмовій формі повідомляти позичальника про зміну процентної ставки. А таке повідомлення могло бути здійснене за наведеними вище способами за вибором відповідача.

Приєднавшись до Умов та Правил надання банківських послуг відповідач погодився з даними положеннями та отримувати відповідну інформацію у встановлений спосіб.

Крім того, як ст. 1056-1 ЦК України так і Умовами так Правилами надання банківських послуг відповідачу надавалась можливість подати заяву про розірвання кредитного договору та погасити заборгованість за кредитним договором за раніше діючою процентною ставкою у випадку незгоди із підвищенням процентної ставки.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Уклавши із публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач ОСОБА_1 , порушила договірні зобов`язання, що в свою чергу призвело до виникнення заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 31.12.2019 року має заборгованість в загальній сумі 42339.69 грн., яка складається з наступного:

- 5172.87 грн., заборгованість за кредитом.

- 34674.45 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом ;

- 00.00 грн., - заборгованість за комісією;

- 00.00 грн., - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором;

- 500.00 грн., - штраф фіксована частина;

- 1992.37 грн., - штраф процентна складова.

Доводи відповідача, що розрахунок заборгованості не є належним доказом наявної заборгованості за укладеним кредитним договором, суд вважає безпідставними, так як позовні вимоги, що підлягають грошовій оцінці підтверджуються обґрунтованим розрахунком сум, що стягуються. При цьому відповідачка, виходячи із принципу змагальності в свою чергу не надала суду жодних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку, чи про погашення нею заборгованості за отриманими кредитним коштами в повному обсязі.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Тобто із зазначеної анкети-заяви, які підписані відповідачем, вбачається, що сторони погодили розмір кредитного ліміту, процентів за користування кредитом та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми.

В правовій позиції, викладеній в постанові від 10.04.2019 року у справі № 356/1635/16-ц Верховний суд України дійшов висновку, що недоведеність факту отримання відповідачем платіжної картки із встановленим лімітом кредитування та отримання позичальником кредитних коштів, а також відсутність кредитних правовідносин між сторонами не може вважатись обґрунтованим, оскільки неможна вважати неукладеним договір після повного чи часткового його виконання його сторонами.

І як вже зазначалось вище відповідачка користувалася кредитними коштами та вносила платежі на погашення кредиту. Тобто частково виконувала укладений з позивачем кредитний договір.

У постанові Верховного суду України від 28.03.2019 року у справі № 428/2873/17 Верховний Суд у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» позичальник погоджується з умовами та правилами надання банком послуг, які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору; приєднання до умов і правил надання банківських послуг є укладання договору з банком; саме по собі посилання на не ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних в відносин.

У постанові від 06.02.2018 року в справі № 755/2720/16-ц Верховний Суд у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що підписавши заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в якій позичальник виявив бажання отримати кредитні кошти та підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з Умовами і Тарифами банку; при цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ним не потрібен, якщо саме ці Умови і Правила були чинними під час укладення договору.

В постанові від 17.04.2019 року у справі № 666/388/16-ц Верховний Суд у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що посилання у касаційній скарзі на не підписання позичальником умов та правил надання банківських послуг та не ознайомлення із їх змістом, не може бути підставою для визнання не укладеними кредитних правовідносин, оскільки з огляду на ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, а за обставин укладання між сторонами договору про приєднання у момент підписання анкети-заяви відповідач мав право вимагати від банку умов та правил надання банківських послуг або відмовитись від укладення кредитного договору в такій формі.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, відповідачка підписала заяву про приєднання умов і Правил надання банківських послуг, просила видати їй кредитну картку «універсальна» з кредитним лімітом в сумі 2500.00 грн. та своїм підписом підтвердила, що вона ознайомлена з Умовами, Правилами і Тарифами банку. Також в заяві вказана базова відсоткова ставка. Тому доводи відповідача, що позивачем не доведено, що вона була ознайомлена з зазначеними позивачем Умовами, Правилами і Тарифами банку, суд вважає безпідставними.

Також позивачем надано довідку про зміну кредитного ліміту, згідно якої 28.12.2015 року відповідачці встановлений кредитний ліміт в сумі 5180 грн.

Згідно наданої позивачем довідки вбачається, що відповідачці тричі перевипущено кредитну карту, останній раз 03.03.2014 року, строк дії якої до 10/2017 року

Оцінюючи всі надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що доказів повернення кредиту відповідачем на час розгляду справи судом сторонами не надано. За даних обставин суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками, оскільки відповідач не спростувала отримання банківської картки та отримання за нею кредитних коштів, користування кредитними коштами (що вбачається із розрахунку заборгованості за кредитом ). Крім того відповідачка частково вносила кошти на погашення заборгованості за укладеним кредитним договором, що в свою чергу підтверджує факт укладання кредитного договору та визнання відповідачем заборгованості за укладеним кредитним договором. Кошти , що вносились відповідачкою зараховувались на погашення відсотків за укладеним кредитним договором, що також підтверджує, що відповідачка була обізнана з відсотковою ставкою та погоджувалась з нею

За даних обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотками.

Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги,кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Згідно укладеного між сторонами договору у вигляді анкети-заяви від 06.04.2006 року, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним.)

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

В підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Аналогічний висновок зроблений у Постанові Великої палати Верховного Суду від 03.09.2019 року у справі № 342/180/17

На підставі чого суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню

Прохаючи відмовити у задоволенні позовних вимог відповідачка посилається на пропуск позивачем строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України - Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначений Загальний строк позовної давності який складає три роки.

Статтею 258 ЦК України передбачені строки спеціальної позовної давності

Відповідно до ч.1 , п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України - Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені);

Відповідно до наданої позивачем довідки вбачається, що строк дії останньої кредитної картки від 03.03.2014 року, яка перевипущена відповідачці, до 10 місяця 2017 року. Позивач звернувся з позовом до суду 13.02.2020 року. Таким чином загальний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та процентів позивачем не пропущений.

Оскільки судом ухвалюється рішення про відмову у задоволенні вимог щодо стягнення штрафних санкцій за наведених вище обставин, пропуск позивачем скороченого строку позовної давності до даних вимог не перевіряється та не застосовується.

Виходячи з вищевикладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за укладеним кредитним договором б/н від 06.04.2006 року, яка виникла станом на 31.12.2019 року в загальній сумі 39847.32 грн., яка складається з наступного:

- 5172.87 грн., заборгованість за кредитом.

- 34674.45 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом ;

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог , відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1978.26 грн., пропорційно задоволених позовних вимог. В іншій частині понесені судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК (01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1Д. Код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № б/н від 06 квітня 2006 року, яка виникла станом на 31 грудня 2019 в сумі 39847 (тридцять дев`ять тисяч вісімсот сорок сім) грн., 32 коп., яка складається з наступного:

- 5172.87 грн., заборгованість за кредитом.

- 34674.45 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом ;

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК (01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1Д. Код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299) 1978.26 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят вісім) грн., 26 коп. на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору. в іншій частині понесені судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача акціонерне товариство комерційний банк ПРИВАТБАНК (01001 м. Київ, вул. Грушевського, 1Д. Код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299)

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо така апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, рішення суду набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому судове рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Повний тест рішення складений 11.09.2020 року

Суддя Петрюк Т.М

Направлене до ЄДРСР: 18.09.2020 року

Дата набрання законної сили:13.10.2020 року