Справа № 183/6993/19
№ 2/183/1559/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2020 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Крохмалюк І.П., за участі: секретаря судового засідання Нікітіної К.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про:
усунення перешкод в користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення,
позивачі звернулися до суду з вказаним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1 . У належній їм на праві власності вказаній квартирі зареєстровані тільки позивачі. Однак, на час звернення з позовом, в квартирі, без відповідних на те правових підстав, не будучи в ній зареєстрованими, з 2015 року проживають громадяни: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які перешкоджають доступу позивачів до квартири, відмовляються відчиняти двері та не надають можливості увійти до помешкання. Звільняти належну їм квартиру відповідачі не самостійно не бажають. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не є ані власниками, ані членами сім`ї власника квартири, але самоправно проживають в квартирі без відповідних правових підстав за відсутності на те згоди позивачів, та за відсутності права користування, оформленого належним чином. Відповідачі користуються комунальними послугами однак не сплачують за них, систематично руйнують та псують жиле приміщення, використовують його не за призначенням.
Представник позивачів в судове засіданні не з`явився, надав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі у судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзиву, заяв, заперечень до суду не надали, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на такі обставини.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Новомосковською міською Радою 29 травня 2007 року, зареєстрованого в Єдиному державному Реєстрі прав власності на нерухоме майно на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності на підставі свідоцтва про право власності за № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є спільними сумісними власниками квартири АДРЕСА_1 /а.с.8-9/.
Згідно з довідкою про склад сімї №8755 від 22 жовтня 2019 року, виданою Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
У відповідності до висновку № 1344 від 20 жовтня 2019 року ДОП Новомосковського ВП ОСОБА_9 Рубан, 13 вересня 2019 року до Новомосковського ВП в Дніпропетровській області від ОСОБА_2 надійшла заява в якій він просить провести заходи з людьми які мешкають на його приватній території і не пускають газову службу та водоканал для відключення. Проведеними заходами було здійснено виїзд за адресою АДРЕСА_2 , з метою опитування особи яка мешкає за вище вказаною адресою. В ході усної бесіди останні відмовились від надання письмового пояснення, було проведено профілактичну бесіду. Враховуюче те, що в даній події склалися цивільно-правові відносини, справи по яким вирішуються не інакше як в суді за скаргою потерпілого, ОСОБА_2 було рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання за даним фактом /а.с.14/.
Також судом досліджено подану начальнику КП «Водоканал» заяву ОСОБА_1 про відключення водопостачання до квартири, яка не є належним доказом у справі, оскільки як самостійно так і в сукупності з іншими доказами не має значення для розгляду справи.
Крім того, судом не встановлено, що відповідачі у справі є членами сім`ї позивачів, а також тими, які відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з позивачами і ведуть з будь-ким з них спільне господарство.
Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч.4,5ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Згідно ч.1 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Положеннями статті 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.
При цьому власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Згідно із статтею 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК України, про те, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.
З`ясувавши обставини даної справи та оцінивши надані суду докази, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку про необхідність усунення перешкод позивачці у користуванні власністю та виселення відповідачів в примусовому порядку без надання іншого житлового помешкання.
При цьому, суд враховує, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є власниками спірної квартири та мають гарантоване право вільно і на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися цим житлом, на даний час вона обмежені в здійсненні такого права.
Однак з незалежних від волі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 причин вони не можуть здійснювати належне їм право користування та розпорядження житлом в силу проживання в спірному домоволодінні відповідачів, які не є членами сім`ї власників або були вселені до житла за їх згодою.
Аналізуючи вказані обставини, суд вважає, що такими діями відповідачі перешкоджають власникам житла в користуванні та розпорядженні без достатніх на те законних підстав, чим порушують законне право власників на користування та розпорядження житловим приміщенням, у зв`язку з чим на підставі ст.15,16 ЦК України це право підлягає захисту судом шляхом виселення відповідачів зі спірної квартири.
Також суд враховує, що відповідачі права власності або користування вказаною квартирою не мають, у зв`язку з чим їх виселення не можна розцінювати як порушення чи обмеження права власності, гарантованого ст.319,321 ЦК України. Ніяких доказів тому, що відповідачі мають законне право користування житлом, яке відноситься до приватної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , суду також не надано. Отже, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з кожного з відповідачів на користь позивачів в рівних частках підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 784,20 грн.
Керуючись ст.ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268, 281-282 ЦПК України суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (зареєстрований: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (зареєстрований: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП не відомий, фактично проживає: АДРЕСА_3 , місце реєстрації невідоме), ОСОБА_5 (РНОКПП не відомий, фактично проживає: АДРЕСА_3 , місце реєстрації невідоме), ОСОБА_6 (РНОКПП не відомий, фактично проживає: АДРЕСА_3 , місце реєстрації невідоме), ОСОБА_7 (РНОКПП не відомий, фактично проживає: АДРЕСА_3 , місце реєстрації невідоме), ОСОБА_8 (РНОКПП не відомий, фактично проживає: АДРЕСА_3 , місце реєстрації невідоме) - задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у здійсненні права користування та розпорядження належною їм квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.
Стягнути рівними частками з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_10 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 784 (сімсот вісімдесят чотири) грн 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Суддя І.П. Крохмалюк