Справа № 2-5863/2008
Провадження №2-др/263/10/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року м. Маріуполь

Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області Шатілова Л.Г., вивчивши матеріали справи за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинно реконструйовану квартиру, самочинно зведені споруди та введення їх до складу домоволодіння.

Ознайомившись з такою заявою суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Судом встановлено, що учасником вказаного провадження була позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Лебедєв О.В.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У відповідності до частини четвертої статті 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI, під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

На виконання частини другої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI Рада адвокатів України Рішенням від 17 грудня 2012 року №36 затвердила Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів (далі - Положення).

Пунктом 4 Положення встановлено, що ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Пункт 15 Положення передбачає, що ордер містить наступні реквізити: серію, порядковий номер ордера; прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога; посилання на договір про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа; назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правову допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 1 січня 2013 року радою адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро / адвокатського об`єднання та його місцезнаходження); адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро / адвокатського об`єднання, яке видає ордер; дату видачі ордера; підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі «Адвокат»); підпис адвоката, який правову допомогу, якщо ордер виданий адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (у графі «Адвокат»); підпис керівника адвокатського бюро / адвокатського об`єднання, відтиск печатки адвокатського бюро / адвокатського об`єднання у випадку, якщо ордер видається адвокатським бюро / адвокатським об`єднанням.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець чітко відокремив судові органи як такі, що повинні бути окремо зазначені в ордері на надання правової допомоги, зокрема в графі «Назва органу, в якому надається правова допомога».

При цьому в разі надання адвокатом правової допомоги в суді ордер має містити назву суду, у якому адвокат надає правову допомогу.

В постанові від 06 листопада 2019 року у справі № 817/66/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що нормами статті 26 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Одночасно згідно ч. 2 ст. 27 вказаного закону вичерпними випадками вчинення договору про надання правової допомоги усно є: надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. Надання правової допомоги адвокатом без укладення договору в письмовій формі, зокрема лише на підставі довіреності, не допускається, окрім випадків, укладення договору в усній формі. Отже укладення договору про надання правової допомоги є професійним обов`язком адвоката, передбаченим законом.

Заява про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинно реконструйовану квартиру, самочинно зведені споруди та введення їх до складу домоволодіння подана адвокатом Лебедєвим О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 .

На підтвердження повноважень адвоката на представництво інтересів ОСОБА_1 в суді надано ордер від 14.09.2020 року серії АА № 088322, виданий Маріупольською колегією адвокатів заслуженого юриста України Г.А. Конишева «Центральна юридична консультація м.Маріуполя». Всупереч вимогам підпункту 15.4 Положення в ордері не зазначено конкретної назви органу, у якому надається правова допомога адвокатом, тобто не зазначено, що він має право представляти інтереси позивача саме в Жовтневому районному суді м. Маріуполя Донецької області.

Крім того, з ордеру вбачається, що він виданий на надання правової допомоги ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги, проте до матеріалів справи не долучений вказаний договір про надання правової допомоги.

Ордер встановленої форми є належним підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера.

Проте, у наданому ордері відсутні відомості як щодо меж правомочності адвоката Лебедєва О.В., так і щодо відсутності в їх обмеженні.

Таким чином, доданий до матеріалів справи ордер на надання правової допомоги від 14.09.2020 року серії АА № 088322, не є, в розумінні наведеного законодавства, належним документом, що підтверджує повноваження адвоката Лебедєва О.В. на представництво в Жовтневому районному суді м. Маріуполя Донецької області.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки положеннями цього Кодексу, які регулюють питання щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення, не врегульоване питання про умови подання заяви про ухвалення додаткового рішення без руху, то суд застосовує аналогію закону.

Положеннями п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, передбачено, що заява повертається, коли її подано особою, яка не має права її підписувати.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що представником заявника не додано належно оформлених документів, які б підтверджували його повноваження щодо представництва у Жовтневому районному суді м. Маріуполя Донецької області та права підпису процесуальних документів, які подаються до суду, внаслідок чого зазначена заява має бути повернута заявнику.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 9901/847/18 та від 03 липня 2019 року у справі № 9901/939/18.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Повернення заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає особі повторно звернутися з вказаною заявою до суду, у тому порядку, який встановлений Законом, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст. ст. 60, 62, 185 ч.4 п.1 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі - повернути заявнику.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Л.Г. Шатілова