Єдиний унікальний номер судової справи: № 488/1637/19
Номер провадження № 22-ц/812/1287/20 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участю: позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 ,

подану в його інтересах, адвокатом Івановою Тетяною Вікторівною

на заочне рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 липня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Лазаревої Г.М. в приміщенні того ж суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и л а :

14 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Позов обґрунтовує тим, що з 30 березня 2007 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2011 року розірваний. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2011 року на її користь з відповідача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі ј частини усіх доходів (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07 лютого 2019 року розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина змінено та визначено аліменти у розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач виконує свій обов`язок по утриманню дитини не в повному обсязі, платежі по аліментам носять нерегулярний характер, у зв`язку з чим періодично виникає заборгованість по аліментам, яка станом на 02 квітня 2019 року становить 2 144,25 грн.

Посилаючись на викладене та на ст. 196 СК України позивачка просила суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 122 89, 47 грн.

Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 липня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 12 289,47 грн. пені за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач заборгував позивачці аліменти і одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Крім того, платник аліментів не довів відсутність вини в простроченні сплати аліментів.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2020 року заяву ОСОБА_3 , подану в його інтересах представником - адвокатом Івановою Т.В. про перегляд заочного рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 липня 2019 року залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням суду представник відповідача - адвокат Іванова Т.В. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що судом неповно встановлені обставини справи та дослідженні усі докази, які мають значення для справи, не застосовано судом правової норми відповідно до встановлених правовідносин, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у зв`язку із передчасним вирішенням справи за наявності клопотання про відкладення розгляду справи, права відповідача та його представника були порушенні, судом не було досліджено матеріальний та сімейний стан відповідача, наявність у нього інших утриманців. Крім того, розмір заборгованості по аліментам неодноразово перераховувався державним виконавцем, а відтак судом на дату винесення рішення заборгованість не встановлено. Також судом помилково встановлено наявність вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає.

З матеріалів справи вбачається та таке встановлено судом, що з 30 березня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 31 серпня 2011 року розірвано (а.с.7).

Від подружнього життя сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2011 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 21 березня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8).

На підставі зазначеного рішення суду 31 серпня 2011 року Корабельним районним судом м. Миколаєва було видано виконавчий лист №2-1347/2011р, який перебуває на виконанні у Корабельному відділі ДВС (а.с. 9-10).

24 квітня 2014 року на підставі виконавчого листа №472/144/14-ц державним виконавцем Веселинівського відділу ДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.138).

ОСОБА_3 частково та не в повному обсязі здійснювалась сплата аліментів, стягнутих з останнього відповідно до рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2011 року.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України).

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Задовольняючи позов та стягуючи з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) у розмірі 12 289,47 грн. суд першої інстанції виходив з заборгованості ОСОБА_3 станом на 02 квітня 2019 року, яка складає 2 144,25 грн.

Між тим, як встановлено під час апеляційного розгляду, вказаний вище розмір заборгованості державним виконавцем було обчислено без врахування ухвали Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2018 року, якою було зобов`язано головного державного виконавця Корабельного відділу ДВС скласти новий розрахунок із дотриманням норм чинного законодавства, про що пояснила свідок державний виконавець Корабельного відділу ДВС Топча О.О (а.с.134).

У зв`язку з чим, на вимогу апеляційного суду державним виконавцем було надано новий розрахунок заборгованість по аліментам станом на 01 квітня 2019 року, яка становить 3 938 грн. (а.с.

Обчислюючи розмір неустойки (пені), апеляційний суд виходить із розміру заборгованості, який був визначений державним виконавцем у розрахунку станом на 01 квітня 2019 року та в якому станом на 01 липня 2018 року переплата становила 1 227,52 грн. і який не спростований позивачкою.

Ураховуючи викладене, колегія судів визначає розмір пені за період прострочення сплати аліментів з 01 липня 2018 року по 01 квітня 2019 року, в який встановлено вину відповідача у несплаті аліментів, яка складає:

сума неустойки (пені) за липень 2018 року - нарахована сума аліментів 859, 48 грн (2 087 грн. нарахована сума - 1 227,52 грн. переплата на 01.07.2018 р ). х 1% х 76 дн. (з 01 вересня 2018 року по 16 листопада 2018 року) = 653,20 грн.

сума неустойки (пені) за серпень 2018 року - нарахована сума аліментів 2 056 грн. х 1% х 46 дн. (з 01 жовтня 2018 року по 16 листопада 2018 року) = 945,76 грн.

сума неустойки (пені) за вересень 2018 року - нарахована сума аліментів 2062,75 грн. х 1% х 15 дн. (з 01 листопада 2018 року по 16 листопада 2018 року) = 309,41 грн.

сума неустойки (пені) за жовтень 2018 року - нарахована сума аліментів 2070,98 грн. (2092,75 грн. 21,77 грн. сплачено 28.03.2019р.) х 1% х 117 дн. (з 01 грудня 2018 року по 28 березня 2019 року) = 2 423,05 грн.

сума неустойки (пені) за листопад 2018 року - нарахована сума аліментів 2 103 грн. х 1% х 86 дн. (з 01 січня 2019 року по 28 березня 2019 року) = 1 808,58 грн.

сума неустойки (пені) за грудень 2018 року - нарахована сума аліментів 2 549,25 грн. х 1% х 55 дн. (з 01 лютого 2019 року по 28 березня 2019 року) = 1 402,09 грн.

сума неустойки (пені) за січень 2019 року - нарахована сума аліментів 2 144,25 грн. х 1% х 27 дн. (з 01 березня 2019 року по 28 березня 2019 року) = 578,95 грн.

Сума неустойки (пені) за лютий 2019 року не нараховується, оскільки строк сплати аліментів за лютий 2019 року настає у березні 2019 року, які були сплачені 28 березня 2019 року.

Всього сума нарахованої пені за період з 01 липня 2018 року по 01 квітня 2019 року включно складає 8 121,02 грн.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів у розмірі загальної суми заборгованості по аліментам, що складає 3 983 грн.

За таких обставин, рішення суду на підставі п.п.1,3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні, шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 3 983 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність вини відповідача у зв`язку з тим, що він перебував на обліку в Корабельному районному центрі зайнятості, а відтак аліменти повинні були нараховуватися у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно не можуть бути прийняті до уваги з огляду на те, що перебування на обліку не звільняє від сплати аліментів, а крім того, розмір аліментів державним виконавцем було здійснено з урахуванням вимог ст. 195 СК України, виходячи із середньої плати працівника для даної місцевості, на підставі даних Головного управління статистики у Миколаївській області.

Також, не можуть бути взяті до уваги посилання відповідача на постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 липня 2019 року, якою частково задоволено зустрічний позов ОСОБА_3 та змінено розмір стягнутих аліментів з нього на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2011 року на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 до 1/5 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки оскаржене заочне рішення ухвалено до винесення вказаної постанови.

Доводи про те, що заборгованість утворилась у зв`язку з неодноразовим перерахуванням правильного розміру аліментів державним виконавцем не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з матеріалів справи заборгованість утворилась через несплату аліментів.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду з ухваленням про справі нового судового рішення про відмову у задоволені позову.

На підставі ст. 141 ЦПК України рішення суду в частині судових витрат підлягає зміні з урахуванням пропорційно розміру задоволеним вимогам з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовну заяву - 246,20 грн. (768,40 грн. х 32,04 %), з позивачки на користь відповідача за апеляційну скаргу - 783,30 грн. (1152,60 х 67,96 %).

Крім того, на підставі ст. 137 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 700 грн., а тому з урахуванням взаєморозрахунку з позивачки на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 83,30 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану в його інтересах, адвокатом Івановою Тетяною Вікторівною задовольнити частково.

Заочне рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 липня 2019 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серія НОМЕР_4 , виданий Баштанським РВ УМВС України в Миколаївській області 24 листопада 2011 року, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 3 983 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 246,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 83,30 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 17 вересня 2020 року.