Справа № 357/697/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Тодосієнко О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 м. Біла Церква за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що у них з відповідачем є спільна дитина - малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 18.08.2015 року рішенням Апеляційного суду Київської області стягнуто з відповідача ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, 14.12.2018 року за направленням дільничного педіатра, позивачка звернулась до дитячого лікаря-стоматолога, та оплатила вартість лікування сина в розмірі 11 635,00 грн. Крім того, влітку син ОСОБА_5 почав скаржитися на болі в животі та, для з`ясування причин, позивачкою було витрачено на лабораторні дослідження 2 040 грн., відповідач же участі у додаткових витратах на дитину не приймав та не приймає, тому просила стягнути з нього на свою користь на відшкодування додаткових витрат на малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 6 837,50 грн., що складає половину понесених нею витрат.

Ухвалою від 05.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

24 лютого 2020 року відповідач подав відзив на позов, в якому зазначає, що він не в змозі нести додаткові витрати на сина ОСОБА_4 , оскільки на даний час він є пенсіонером, має на утриманні хвору матір та сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу ОСОБА_6 , 2004 року народження. Стосовно лікування сина ОСОБА_4 , то квитанції, які надала позивачка на підтвердження оплати нею за лікування дитини, викликає у нього сумніви.

В судове засідання позивачка не з`явилась, про час та день слухання справи була повідомлена належним чином, направила до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так, судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з позивачкою та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Сторони сімейно-шлюбні відносини не підтримують, відповідач проживає окремо від дитини.

Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 357/9983/14-ц, 2/357/3236/14 від 29.09.2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_7 про стягнення аліментів, було стягнуто з відповідача ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

18.08.2015 року рішенням Апеляційного суду Київської області рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 357/9983/14-ц, 2/357/3236/14 від 29.09.2014 року змінено в частині стягнутих аліментів та стягнуто з відповідача ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у Києво-Святошинському районному відділі державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 357/9983/14-ц від 18.12.2014 року виданого Апеляційним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина.

З грудня 2018 року у дитини виникли проблеми зі здоров`ям, тому позивача була вимушена звернутися до стоматологічної клініки «Зубна Фея».

Як вбачається з матеріалів справи /а.с. 13-22/, за надані стоматологічні послуги в Стоматології для малюків та їх батьків « ОСОБА_8 Фея», пов`язані з лікуванням сина ОСОБА_4 , сплатила в загальному розмірі 11635,00 грн., а саме: 18 вересня 2018 року 50,00 грн. (04 травня 2019 року 1970,00 грн.; 04 травня 2019 року 1200,00 грн.; 20 квітня 2019 року 1865 грн.; 20 квітня 2019 року 1200 грн.; 31 січня 2019 року 1690,00 грн.; 31 січня 2019 року 1200 грн.; 16 січня 2019 року 900,00 грн.; 16 січня 2019 року 1470,00 грн.; 14 грудня 2018 року 140,00 грн.

Крім того, з наданих чеків вбачається, що відповідачка витратила 2040,00 грн. на проведення лабораторних досліджень дитини та здачу аналізів /а.с. 32-35/.

Отже, судом установлено, що позивачка понесла витрати, пов`язані з лікуванням сина в сумі 13 675,00 грн.

Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, має каліцтво. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які одержуються одним з батьків на утримання дитини (постанова Верховного Суду від 21.02.2018 р. у справі №127/16614/15-ц ).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаються за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ч.2 ст.185 СК України).

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить також до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (абз.2 ч.2 ст.185 СК України).

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року N 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд, довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Проаналізувавши викладене, суд приходить до переконання, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ними аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Витрати позивачки, пов`язані з консультацією лікаря стоматолога, лікуванням сина ОСОБА_4 у стоматологічній клініці та проходження лабораторних досліджень, суд вважає доведеними та такими, що викликані особливими обставинами, оскільки дані витрати зумовлені станом здоров`я дитини та її захворюванням, а тому відповідач зобов`язаний брати участь у цих витратах.

Як вбачається з матеріалів справи, з 01.09.2015 року ОСОБА_2 було призначено пенсію за вислугу років в розмірі 3 168,04 грн., що підтверджується копією довідки Головного управління ПФУ у Київській області від 24.09.2015 року № 318С-Д.

З наданих відповідачем пояснень вбачається, що він має на утриманні хвору маму ОСОБА_9 , 1940 року народження, яка потребує постійного догляду. Крім того, з відповідача стягуються аліменти на утримання ще однієї дитини доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Однак, з огляду на те, що відповідач є здоровий, працезданий (протилежного суду не доведено) та обов`язок щодо утримання і виховання дитини в силу ст. 180 СК України, покладається як на батька дитини так і на мати, і це не звільняє відповідача щодо його обов`язку, передбаченого ст. 185 СК України, про його участь у додаткових витратах на сина ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивачкою доведено її позовні вимоги та з урахуванням положень ст. 185 СК України із відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню половина понесених позивачкою додаткових витрат на дитину в розмірі 6837,50 грн.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору у розмірі, що визначений станом на день подання позову до суду, слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.185 СК України, ст. 10-13,259,263-265,268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 /, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 /адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 /, додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6837 гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 /адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 / на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБ. І. Кошель