ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

17 вересня 2020 року

м. Харків

справа № 644/4129/19

провадження № 22-ц/818/4131/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Тичкової О.Ю., Кругової С.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ;

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2020 року, постановлене у складі судді Зябрової О.Г.,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якому просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року включно у розмірі 17418 грн. 26 коп.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.08.2017 року та рішенням апеляційного суду Харківської області від 18.10.2017 року зобов`язано відповідача сплачувати на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 17.02.2017 року та до повноліття дітей. Втім, незважаючи на свій обов`язок, відповідач неналежним чином не виконує судове рішення по сплаті аліментів, тобто прострочує сплату аліментів. Апеляційним судом Харківської області у порядку розгляду оскаржуваного рішення Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 30.11.2018 року встановлено, що несвоєчасна сплата відповідачем аліментів у 2018 році утворилась з вини відповідача. Відповідно до зазначених рішень з відповідача вже було стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за січень, лютий, березень, квітень та травень 2018 року. Але сплата за інші місяці 2018 року червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад та грудень 2018 року також відбувалась с простроченням строків сплати аліментів та не в повному обсязі.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнут з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 17418 грн. 26 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в період з 01 липня 2018 року по 31 грудня 2018 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Зазначає, що позивачем не доведена вина відповідача у простроченні аліментів. Вказує, що сплачував аліменти в певній сумі, а потім проводив доплату, коли ставав відомий розмір середньомісячної заробітної плати по Харківській області , розрахований органами статистики, наразі Головним управлінням статистики у Харківській області. Вказує, що в судове засідання суду першої інстанції представником відповідача, на підтвердження доводів, до матеріалів справи приєднано відповідь Головного управління статистики у Харківській області, проте в рішенні суд не надає оцінку вказаному доказу. Зазначає, що на момент звернення із позовом , а саме травень 2019 року заборгованість по сплаті аліментів за відповідачем становила 152, 15 грн., вважає, що заборгованість станом на серпень 2018 року відповідачем погашена в повному обсязі. Вказує, що ним не надано свого розрахунку заборгованості, оскільки у нього не було можливості надати пояснення суду з цих питань із підстав хвороби, але в підготовчому засіданні представником відповідача була висловлена позиція із повним викладенням обставин стосовно позовних вимог. Звертає увагу суду на те, що згідно вимог ч. 1 ст. 196 СК України, якою встановлено, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені), яка виникла з вини платника аліментів та яка не може перевищувати 100% заборгованості по них, але судом при ухваленні рішення дану норму не було враховано. Наголошує, що на момент ухвалення рішення суду заборгованості по сплаті аліментів не існувало взагалі.

ОСОБА_1 надала суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що докази, які б спростовували вину відповідача за несвоєчасну сплату аліментів, в матеріалах справи відсутні, тому заява відповідача про начебто недоведеність його вини у простроченні сплати аліментів є бездоказовою та безпідставною, суперечить дійсним обставинам справи. Вказує, що рішенням Орджонікідзевського районного суду від 30.11.2018 року, яке постановою Харківського апеляційного суду залишено без змін, стягнуто з ОСОБА_2 неустойку з прострочення сплати аліментів з січня 2018 року по 1 липня 2018 року. Вказує, що нормативними документами, а саме постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року встановлено, що якщо органами статистики не надано оперативних даних про середньомісячну заробітну плату, то слід додержуватись розміру середньомісячної заробітної плати, яка безпосередньо передує розрахунковому періоду. Звертає увагу, що відповідачем не надано суду належних доказів, які б спростували розрахунок позивача.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.08.2017 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 було стягнуто 1/3 частину з усіх видів доходів на утримання двох дітей. 18 жовтня 2017 року дане рішення, після незначної зміни в суді апеляційної інстанції, набрало законної сили.

30.11.2018 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5883, 14 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2018 року по 01 липня 2018 року.

11.03.2019 року Постановою Харківського апеляційного суду м. Харкова зазначене рішення залишене без змін. Відповідно до зазначеної постанови заборгованість по аліментам за період з січня 2018 року по 01 липня 2018 року утворилась з вини ОСОБА_2 .

Розрахунок заборгованості по аліментам державним виконавцем міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області був складений станом на 01.05.2019 року, відповідно до якого за період з липня 2018 року по грудень 2018 року наявна заборгованість відповідача зі сплати аліментів. Вказані обставини підтверджуються копіями відповідних документів, які додані позивачем до позовної заяви.

Згідно з частини першої статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК (2947-14) відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Таким чином, як вірно зазначив суд, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, а тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - вирахувати розмір пені, виходячи з суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен з прострочених платежів та визначивши її загальну суму (постанова Верховного суду від 25.04.2018 року, провадження №14-37цс18).

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Враховуючи правову природу пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувалися.

Таким чином, неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Як встановлено судом першої інстанції, позивач звернулася в суд з позовом про стягнення з відповідача неустойки (пені) за період з 01 липня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

Наданий позивачкою розрахунок суд вірно прийняв за основу для нарахування пені, оскільки він був проведений відповідно до вимог ст.196 СК України за період несплати аліментів на утримання дітей.

Судова колегія перевірила наведений позивачем та досліджений судом першої інстанції розрахунок пені і погоджується з ним.

Свого розрахунку відповідач у справі ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надав, розрахунок позивача не спростував.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Тобто, стягуючи саме такий розмір неустойки, суд виходив з інтересів дитини, оскільки батько виконує свій обов`язок по утриманню дитини неналежним чином, аліменти сплачує не в повному обсязі, і внаслідок чого дитина не отримує встановленого матеріального забезпечення з боку відповідача.

Доводи відповідача про те, що заборгованість ним погашена не спростовують висновки суду щодо наявності періодів прострочення виплати аліментів. Розмір пені, стягнутий судом не перевищує розмір заборгованості за певні періоди, за які нарахована пеня.

Відповідач зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки відповіді Головного управління статистики у Харківській області № 06-27/130ПІ-19 від 23.10.2019 року, яка була долучена до матеріалів справи його представником, водночас колегія суддів вважає, що зміст вказаної відповіді не спростовує висновків суду, оскільки ОСОБА_4 допускав систематичні прострочення сплати аліментів в розмірі щомісячних платежів.

З огляду на викладене судова колегія прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді

С.С. Кругова

О. Ю. Тичкова