Р І Ш Е Н Н Я (заочне)

Іменем України

№ 610/1414/20

№ 2/610/543/2020

14.09.2020 року

Балаклійський районний суд Харківської області -

головуючий: Стригуненко В.М.

за участі

секретаря: Паточка А.М.,

розглянувши у місті Балаклія Харківської області у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову вказує, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо нехтує ними, матеріальної допомоги не надає.

Позивач та представник третьої особи просили розглянути справу за їхньої відсутності (а.с. 33, 46).

Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 25), про що свідчить отримання судової повістки (а.с. 45), однак в судове засідання не з 'явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається.

Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення відповідача участі в розгляді справи.

Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

Відповідач та позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9). Дитина проживає разом з матір`ю (а.с. 10). Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8), даних про його розірвання у суду відсутні.

Згідно до висновку виконавчого комітету (органу опіки та піклування) Лиманської міської ради Донецької області від 18.05.2020р., визнано доцільним позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 проживає окремо від дитини з грудня 2019р., не допомагає матеріально, не приймає участі у вихованні дитини, яка проживає з матір`ю, яка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, характеризується позитивно. Дитина до цього часу не зареєстрована через відмову батька на дозвіл на реєстрацію. Мати повністю задовольняє потреби дитини в забезпеченні всім необхідним для повноцінного розвитку, доглядає за нею, створює умови для комфортного проживання. Відповідно до акту обстеження від 06.05.2020р. матір`ю створені належні житлові умови для проживання та розвитку дитини. Згідно довідки з лікарні дитина здорова. Родина перебуває в складних життєвих обставинах, так як батько не приймає участі у вихованні дитини майже 8 місяців, не цікавиться її життям. Тобто батько повністю відсторонився від виконання своїх батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні, не цікавиться долею своєї доньки, її життям, станом здоров`я, матеріальним утриманням (а.с. 10).

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

З огляду на зміст норми закону (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько не просто не виконує свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст. 150 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19.12.2008р.) визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справ, зокрема ставлення батьків до дітей.

Однак, доводи позивача про те, щодонька проживає з нею і знаходиться на повному її утриманні, відповідач з родиною не проживає, допомоги не надає, участі у вихованні доньки не приймає, її життям не цікавиться, ухиляючись таким чином від виконання своїх батьківських обов'язків, окрім як висновком органу опіки та піклування, іншими матеріалами справи не підтверджено.

Тобто жодного іншого доказу на підтвердження цих обставин матеріали справи не містять.

З огляду на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Суд також зважає на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, виходить із інтересів дитини.

При вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні.

У цій справі судом не встановлено достатніх обставин, які б свідчили про те, що відповідач не бажає спілкуватися з донькою та брати участь у її вихованні, остаточно і свідомо самоусунуся від виконання своїх обов'язків з виховання дитини.

Тобто позивачем не доведено свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

З дослідженого в судовому засіданні висновку вбачається про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні малолітньої доньки, так як він не виконує свої батьківські обов`язки (а.с. 10).

Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд вважає, що зазначений висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав не містить мотивованих висновків необхідності позбавлення батьківських прав відповідача та чи відповідає позбавлення батьківських прав інтересам дитини, ґрунтується фактично на доводах позивача та документах, які суду не надано, тобто викладені в ньому доводи не підтверджено належними доказами у вигляді: акту обстеження житлово-побутових умов позивача; документів, які б підтверджували проживання дитини з матір'ю та не проживання з ними батька, з якого часу; довідки про стан здоров'я дитини, характеристики на позивача з місця проживання, довідки про її доходи; даних про стягнення аліментів з відповідача, наявності заборгованості по їх сплаті тощо.

Таким чином, даний висновок об`єктивно не може бути належними доказами для підтвердженням факту умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, який при розгляді вказаного питання не був присутнім, не відображає взаємовідносин між батьком та донькою та їх ставлення один до одного, отже не надає достатньо підстав для застосування такого крайнього заходу.

За таких обставин, суд не може погодитися з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітнього доньки.

З огляду на те, що позивачем не надано належних і достатніх доказів про свідоме невиконання та нехтування батьком своїми батьківськими обов`язками, суд не вбачає на даний час достатніх підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд виходить з принципів судочинства про змагальність судового процесу та ухвалення рішення судом лише на підставі доказів, наданих сторонами.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то судовий збір не підлягає відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

у х в а л и в:

Повністю відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав.

Дата складання повного судового рішення 18 вересня 2020 року.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом тридцяти днівз дня його проголошення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 .

Третя особа: орган опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, місцезнаходження: 84401, Донецька область, м. Лиман, вул. Незалежності, б. 46, .

Головуючий В.М. Стригуненко