Справа № 219/1552/20
Провадження № 2-з/219/20/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Дубовика Р.Є., розглянувши заяву адвоката Руднєвої Інни Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватний нотаріус Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Букрей Г.П., про визнання недійсною та скасування довіреності, визнання недійсним та скасування договору дарування квартири, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Артемівського міськрайонного суду Донецької області знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватний нотаріус Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Букрей Г.П., про визнання недійсною та скасування довіреності, визнання недійсним та скасування договору дарування квартири.

Адвокат Руднєва Інна Сергіївна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 ,звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на належну на праві приватної власності ОСОБА_3 (дата народження не відома, ІдН: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) квартиру АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що заявник ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 . У позивачки є також рідний старший брат ОСОБА_6 , молодший брат ОСОБА_7 , молодша сестра ОСОБА_8 . Всі діти народжені у шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Батьку позивачки ОСОБА_4 на праві особистої власності належала квартира АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Госпрозрахунковим бюро по приватизації житла при виконкомі Артемівської міської ради народних депутатів 01.07.1993 року за № 1944, зареєстрованого в Артемівському БТІ 07.07.1993 року за № 12-2145, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Артемівською державною нотаріальною конторою 19.02.2011 року за № 1-946, Витягу про державну реєстрацію прав, виданого комунальним підприємством «Артемівське бюро технічної інвентаризації» 23.03.2011 року за № 33143225. У вказаній квартирі батько позивачки ОСОБА_4 був зареєстрований та постійно мешкав з ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із своєю дружиною ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У позивачки ОСОБА_1 з батьком ОСОБА_4 були теплі родинні відносини. ОСОБА_4 був інвалідом 1 групи, інвалідність отримана під час Другої Світової Війни, поранення на фронті, інвалідність встановлена безстроково, потребує постійного стороннього догляду.

У 2011 році здоров`я батька позивачки погіршилось, його все турбували серцеві болі, про що він по телефону повідомив своїй доньці (позивачці по справі) та розповів, що збирається оформити заповіт на неї, її брата та сестру. ІНФОРМАЦІЯ_4 батько позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 у віці 85 років склав заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Артемівської державної нотаріальної контори Букрей Г.П. Вказаним заповітом ОСОБА_4 заповів все своє майно синові ОСОБА_6 , 1950 року народження, доньці ОСОБА_1 , 1953 року народження, ОСОБА_8 , 1956 року народження, в рівних долях кожному. Молодшого сина ОСОБА_7 , 1959 р.н., він не включив до заповіту, бо останній вів аморальний спосіб життя, зловживав алкоголем. Квартира АДРЕСА_2 була єдиним його нерухомим майном, іншого нерухомого або рухомого майна у батька не було. При своєму житті він хвилювався про те, щоб його квартира залишилась у спадок саме членам його родини, його дітям.

02.03.2011 року батько позивачки ОСОБА_4 надіслав поштою примірник вказаного заповіту доньці ОСОБА_1 для зберігання.

У 2014 році, коли дочка приїхала до батька, він познайомив її з ОСОБА_9 , повідомивши про те, що тепер вона буде здійснювати за ним догляд та мешкати разом із ним. Також повідомив, що планує зареєструвати із ОСОБА_9 шлюб, щоб вона після його смерті перейшла на його пенсію за інвалідністю. 16.04.2016 року ОСОБА_9 та ОСОБА_4 уклали шлюб, про що свідчить штамп органу РАГС у йогона сторінці 10 паспорту ОСОБА_9 .

Після того, як позивачка висловила свої думки проти шлюбу батька із ОСОБА_9 , в дочки з нею склались неприязні стосунки. Вона намагалась зробити так, щоб ОСОБА_1 з батьком менше спілкувались, коли дочка дзвонила батькові, саме ОСОБА_9 знімала слухавку, зневажливо відповідала на її питання відносно стану здоров`я батька.

У серпні 2019 року у батька позивачки ОСОБА_4 стався інсульт. Його дружина ОСОБА_9 навмисно відразу не повідомила його дочку ОСОБА_1 , що сталось з батьком, який тривалий час знаходився у своїй квартирі без медичної допомоги, без їжі, щоб не здійснювати тривалий догляд за лежачим хворим стариком, який їй був чужою людиною. Коли вже ОСОБА_4 помирав, його дружина ОСОБА_9 зателефонувала ОСОБА_1 . Медичну допомогу батькові надавати було запізно.

ІНФОРМАЦІЯ_5 батько позивачки ОСОБА_4 помер у квартирі АДРЕСА_2 , яку вважав своєю. Після смерті батька ОСОБА_9 глузливо спитала у ОСОБА_1 , що вона збирається робити із квартирою, де помер батько. На що ОСОБА_1 відповіла, що разом із братом та сестрою вступати у спадок на квартиру батька, який склав на них заповіт. ОСОБА_9 розсміялася у обличчя ОСОБА_1 та повідомила, що квартира батькові вже давно не належить, її власники інші люди, яких ОСОБА_1 не знає. Їй, ОСОБА_9 , квартира батька не була потрібна, адже її попередній чоловік, що помер, залишив їй у спадок квартиру. На високу пенсію ОСОБА_4 по інвалідності ОСОБА_9 перейшла.

Позивачка 10.10.2019 року подала заяву до Першої Бахмутської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька на підставі складеного ним заповіту, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. При оформленні документів, виявилось, що спадкове майно спірна квартира вже відчужене від імені батька на підставі довіреності шляхом укладення договору дарування.

ОСОБА_1 звернулась до Приватного нотаріуса Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області - Букрей Г.П., яка відповіла відмовою надавати будь яку інформацію відносно майна, що було у власності батька та укладення правочинів щодо нього іншими особами. Тоді ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса у м. Київ, де виявилось, що квартира АДРЕСА_2 належить на підставі договору дарування квартири від 03.04.2018 року ОСОБА_3 . При цьому, дарувальником у вказаному договорі виступав її чоловік ОСОБА_2 від імені ОСОБА_4 на підставі довіреності від 27.03.2018 року. У цій же довіреності другою довіреною особою виступала дружина ОСОБА_3 , що згодом стала Обдарована у договорі дарування. І вказана довіреність, і вказаний договір дарування був посвідчений одним і тим самим нотаріусом ОСОБА_10 , яка вже напередодні посвідчувала заповіт батька ОСОБА_4 на його рідних дітей та була обізнана про цю квартиру.

Позивачка вважає, що квартиру батька було протиправно привласнено відповідачами при безпосередній допомозі приватного нотаріуса Букрей Г.П., яка посвідчувала і заповіт батька, і довіреність на відчуження квартири батька, і договір дарування та при допомозі другої жінки батька ОСОБА_9 , яка ще при житті батька знала, що квартира йому не належить.

Позивачка вважає, що її батько ОСОБА_4 помилився щодо обставин правочину, які мають істотне значення, а саме щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Так, ОСОБА_4 вважав, що в черговий раз оформлює довіреність на отримання від його імені пенсії на ОСОБА_9 та її знайомих ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Про це він в телефонній розмові повідомляв своїй доньці ОСОБА_1 , але не повідомляв прізвище знайомих ОСОБА_9 ОСОБА_11 .

У батька позивачки ОСОБА_4 було відсутнє волевиявлення на безоплатне відчуження квартири за договором дарування на підставі довіренності від його імені. Він завжди бажав, щоб його квартира залишилась його дітям, тому завчасно зробив заповіт на них.

Отже, між сторонами існує спір з приводу визнання недійсною та скасування довіреності, визнання недійсним та скасування договору дарування квартири.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом заяви про забезпечення позову за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З матеріалів справи видно, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватний нотаріус Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Букрей Г.П., про визнання недійсною та скасування довіреності, визнання недійсним та скасування договору дарування квартири.

Таким чином, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки між сторонами виник спір з приводу визнання недійсною та скасування довіреності, визнання недійсним та скасування договору дарування квартири, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З урахуванням спірних правовідносин та вимог ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150,153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката Руднєвої Інни Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Приватний нотаріус Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Букрей Г.П., про визнання недійсною та скасування довіреності, визнання недійсним та скасування договору дарування квартири задовольнити.

Накласти арешт на належну на праві приватної власності ОСОБА_3 (дата народження не відома, ІдН: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) квартиру АДРЕСА_2 .

Направити ухвалу про забезпечення позову до відповідного відділу державної виконавчої служби (приватному виконавцю) для примусового виконання шляхом винесення постанови про опис та арешт майна боржника, та інших державних органів для виконання.

Зазначити в якості стягувача при здійсненні виконання ухвали про забезпечення позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНН НОМЕР_2 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_3 ).

Обов`язок пред`явлення цієї ухвали до виконання покласти на позивача або його представника за довіреністю (ордером).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Р.Є. Дубовик