Провадження №2/235/317/20
Справа №235/8517/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 березня 2020 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Величко О.В.

при секретарі Комаровій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Центр надання адміністративних послуг м.Покровськ, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказала, що вона та її чоловік ОСОБА_3 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 . В квартирі, окрім неї, зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , яка є її сестрою. З 2005 року відповідач в квартирі не проживає і добровільно знятися з реєстрації бажання не виявляє. Посилаючись на вимоги ст.405 ЖК України, позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням за вказаною адресою.

Позивач в судове засідання не з`явилась, за змістом поданої заяви просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.14,35).

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала (а.с.25,37,38,43,44).

Третя особа ОСОБА_3 , належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує (а.с.24,31,42).

Третя особа Центр надання адміністративних послуг м.Покровськ правом участі в судовому засіданні не скористалась, подала заяву, за змістом якої просить розглянути справу на розсуд суду без участі її представника (а.с.21,23,30,45).

Відповідно до ст.280 ЦПК України у справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Позивач є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 08.12.1998, зареєстрованого Красноармійським БТІ за реєстром 26 від 11.02.1999 (а.с.8,9).

За змістом довідки сектору реєстрації місця проживання фізичних осіб ЦНАП м.Покровськ №0808/20055 від 20.11.2019, у вказаній квартирі з 12.07.2005 зареєстровані позивач та відповідач сестра позивача ОСОБА_2 (а.с.13).

Судом встановлено, що відповідач як член сім`ї власника проживала у квартирі, набула право користування житлом та зареєструвала своє місце проживання у встановленому законом порядку.

Відповідно до акту Покровського координаційного комітету самоорганізації населення №8900 від 20.11.2019, підписаного старшою будинку та свідками - мешканцями будинку АДРЕСА_2 , відповідач з 2005 року в спірній квартирі не проживає (а.с.12).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом;доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. При цьому держава не втручається у здійснені власником права власності.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч.2 ст.386 ЦК України).

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Частиною 1 ст.156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до Постанови №5 Пленуму ВССУ від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК.

Оскільки квартира перебуває у приватній власності позивача, відповідач проживала у квартирі як член сім`ї власника, між вказаними особами як суб`єктами сервітутного правовідношення виникли відносини щодо користування спірним житлом, що регулюється саме нормами ст.405 ЦК України, враховуючи вищезазначені норми права та обставини справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою.

На підставі викладеного, керуючись ст.405 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 229, 263-265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3 , Центр надання адміністративних послуг м.Покровськ, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 03.03.2020.

Суддя