Номер провадження 22-ц/804/1905/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Гуляєва М.В.,

представника відповідача Турцева О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2020 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Любчика О.В. місті Бахмуті Донецької області (повне судове рішення складено 2 квітня 2020 року), в справі номер №219/14458/19 за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Лиманського відділення обслуговування громадян про визнання права на отримання недоотриманої пенсії та стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2019 року до Артемівського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Лиманського відділення обслуговування громадян з позовом про визнання права на отримання недоотриманої пенсії та стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_2 позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 17.08.2019 року. Спадщина за цим свідоцтвом складається з недоотриманої пенсії за період з 01 травня 2016 року по 28 лютого 2019 року в розмірі 76075,04 гривень.

Проте, відповідач за свідоцтвом виплатив позивачеві недоотриману пенсію в розмірі 69770,16 грн. Тобто, спадкове майно зменшено на 6304,88 грн.

Крім того, відповідач не повідомив державного нотаріуса про нараховану та не отриману ОСОБА_2 пенсію за період з 01.07.2014 року по 01.05.2016 року, розмір якої складає, на думку позивача, 34567,22 гривень (недоотримана пенсія за 22 місяці), що також є спадковим майном.

Тому, позивач просив суд визнати за ним право на отримання нарахованих, але недоотриманих спадкоємцем сум пенсії за період з 1 липня 2014 року по 1 травня 2016 року та стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у вигляді недоотриманої суми спадщини в загальному розмірі 40872,10 гривень.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2020 року позов ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Лиманського відділення обслуговування громадян про визнання права на отримання недоотриманої пенсії та стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування - задоволено частково.

Стягнуто з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії в сумі 6304,88 грн, нарахованої померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка входить до складу спадщини на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням в частині спору про стягнення недоотриманої суми спадщини у вигляді недоотриманої ОСОБА_2 за життя пенсії в розмірі 38127,59 грн за період з 01.09.2014 року по 02.09.2017 року не погодися позивач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2020 року та ухвалити нове рішення про задоволення в цій частині позовних вимог в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильне застосував норми матеріального та процесуального права.

Спадкодавець ОСОБА_2 за життя не отримала нараховані відповідачем пенсійні виплати в загальному розмірі 107897,75 не з власної вини.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця такого права.

26 травня 2020 року відповідачі Бахмутсько-Лиманське ОУПФУ та Лиманське відділення обслуговування громадян повідомлені про постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2020 року за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Лиманського відділення обслуговування громадян про визнання права на отримання недоотриманої пенсії та стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування (а.с. 80, 81).

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача Бахмутсько-Лиманське ОУПФУ Турцев О.С. в судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу не визнав, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до статей 128, 130 ЦПК України, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 158).

Відповідач Лиманське відділення обслуговування громадян в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до статей 128, 130 ЦПК України, про що свідчить отримання ним вересня 2020 року рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 160).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю нез?явившихся учасників справи.

Заслухавши суддю - доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

З листа Бахмутсько - Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України №13588/07 від 29.05.2019 вбачається, що розмір недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 за період з 01.05.2016 по 28.02.2019 становить 76075,04 грн (а.с. 12).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 17.08.2019 року спадкоємцем майна ОСОБА_2 , 1928 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії, яка належить померлій на підставі довідки №13588/07 від 29 травня 2019 року, виданої Бахмутсько - Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України. Вартість спадкового майна - 76075,04 грн (а.с. 13).

Відповідно до чеку ПАТ «Укрпошта» від 21.09.2019 року відповідачем здійснена виплата пенсії позивачу в сумі 69770,16 грн (а.с. 15).

З листа Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України №28129/03 від 13.11.2019 року вбачається, що загальна сума неодержаної пенсії ОСОБА_2 за період з 03.09.2016 по 28.02.2019 становить 69770,16 грн, яка виплачена разовим дорученням (а.с. 18).

Задовольняючи позов в частині спору про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії в сумі 6304,88 грн, нарахованої померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог в цій частині в такому розмірі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині спору про визнання права на отримання нарахованої, але недоотриманої спадкодавцем ОСОБА_2 пенсії за період з 01 липня 2014 року по 30 квітня 2016 року та її стягнення, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявлених позовних вимог в цій частині.

Оскільки позивач ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції в частині спору про визнання права на отримання нарахованої, але недоотриманої пенсії та стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування за період з 01 липня 2014 року по 01 травня 2016 року, апеляційний суд переглядає судове рішення саме в цій частині.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухваленого судового рішення в частині спору про визнання права на отримання нарахованої, але недоотриманої пенсії та стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування за період з 01 липня 2014 року по 01 травня 2016 року, апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі, якщо заповітом не охоплено усієї спадкової маси, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Системний аналіз положень статей 1219 ЦК України та статті 1227 ЦК України при застосуванні до встановлених у цій справі обставин дає підстави для висновку, що потрібно розрізняти: право на пенсію, яке нерозривно пов`язане із особою, яке відповідно не входить до складу спадщини та припиняється зі смертю особи, яка мала таке право; та право на суми пенсії, нараховані за життя спадкодавцю, тобто належали йому, але не отриманні ним за життя, які передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).

При вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З Інформації центру персоніфікованого обліку Центральної бази даних одержувачів пенсій видно, що ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виплачувалась пенсія з вересня 2014 року (дата останнього нарахування ІНФОРМАЦІЯ_4 ) (а.с. 126).

Як убачається з довідки Бахмутсько - Лиманського ОУПФУ Донецької області №6830 від 8 вересня 2020 року, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , нараховане пенсію за вересень-жовтень 2014 року - в розмірі по 1460,78 грн відповідно, за листопад 2014 року - в розмірі 1495,89 грн, з грудня 2014 року по квітень 2016 року включно - по 1519,62 грн відповідно. В вересні 2016 року фактично виплачений розмір пенсії - 104,24 грн (а.с. 162).

Наведеними доказами підтверджується той факт, що померлій ОСОБА_2 нараховувалася пенсія в період з 01 вересня 2014 року по 30 квітня 2016 року.

Розмір заборгованості по виплаті пенсії в зазначений період становить 30146,75 грн, з яких: 2921,56 грн - пенсія за період вересень-жовтень 2014 року (1460,78 Х 2 міс.); 1495,89 грн - пенсія за листопад 2014 року; 25833,54 грн - пенсія за період з грудня 2014 року по квітень 2016 року включно (1519,62 Х 17 міс.) мінус 104,24 грн.

Відсутність відомостей про взяття на облік ОСОБА_2 як переміщеної особи з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції не є підставою для невиплати пенсії.

Конституційний Суд України у рішенні від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009 зазначив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) дійшов висновку про те, що право на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, свідчить про різницю в поводженні, яка порушувала статтю 14 Конвенції, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. При цьому Суд зауважив, що у цій справі право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця поживання заявника, що призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункти 51-54).

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Отже, у вказаних рішеннях Конституційного Суду України та ЄСПЛ застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може пов`язуватися з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв`язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов`язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

Посилання відповідача в судовому засіданні апеляційного суду на положення статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно якої нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії, не заслуговують на увагу, оскільки вказана норма регулює отримання недоотриманої пенсії з вини пенсіонера, а в даному випадку між сторонами виникли правовідносини стосовно отримання нарахованої, але неодержаної пенсії померлого пенсіонера в порядку спадкування. Сума недоотриманої пенсії змінила свій правовий статус і є вже не пенсією, недоотриманою пенсіонером, а коштами, які увійшли до складу спадщини і подальше правове регулювання переходу права на ці кошти іншим особам регулюються нормами ЦК України про спадкові відносини.

До такого ж висновку прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №428/5418/18 (провадження № 61-48756св18).

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог в частині спору про визнання за позивачем права на отримання недоотриманої пенсії та стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування за період з 1 липня 2014 року по 1 травня 2016 року.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2020 року в частині спору про визнання права на отримання нарахованих, але недоотриманих спадкоємцем сум пенсії за період з 1 липня 2014 року по 1 травня 2016 року ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.

Крім того, відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 911,34 грн (пропорційно до розміру задоволених вимог) - судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2020 року скасувати в частині спору про визнання права на отримання нарахованих, але недоотриманих спадкоємцем сум пенсії за період з 1 липня 2014 року по 1 травня 2016 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Лиманського відділення обслуговування громадян про визнання права на отримання недоотриманої пенсії та стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування за період з 1 липня 2014 року по 1 травня 2016 року задовольнити частково.

Стягнути з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , грошові кошти у вигляді нарахованої, але недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 вересня 2014 року по 30 квітня 2016 року в розмірі 30146,75 (тридцять тисяч сто сорок шість) гривень 75 копійок.

Стягнути з Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір за подання апеляційної скарги в загальному розмірі 911,34 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 16 вересня 2020 року.

Суддя: