Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8661/19
Номер провадження2/711/708/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючий суддя: Демчик Р.В.

при секретарі: Бузун Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про стягнення інфляційний втрат та трьох відсотків річних,-

встановив:

Позивач звернулась до суду 01.11.2019 року з позовом до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації в якому просила стягнути з відповідача на її користь за рахунок коштів державного бюджету за бюджетною програмою 3504040 «Заходи щодо викон6ання рішень суду, що гарантовані державою» за невиконання грошового зобов`язання інфляційних втрат в розмірі 621825 грн. та три відсотки річних в розмірі 17463 грн., а всього 79648грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 6 грудня 2001 року Черкаською обласною державною адміністрацією позивачу було видано направлення серія ЧК № 47 на переселення її сім`ї у складі трьох осіб до м. Черкаси відповідно до ст. 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон), згідно з яким сім`ї надавалось право на одержання житла у м. Черкаси, або на самостійне придбання (будівництво) житла з відшкодуванням його вартості за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно з договором купівлі-продажу від 20.07.2007 р. позивачем придбано двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею - 50,5 кв.м., жилою площею - 29,7 кв. м. за ринковою вартістю 247 450, 00 грн..

Відповідно до п.3 ст.32 Закону та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11. 2011 р. № 1198 «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» витрати, пов`язані із самостійним придбанням житла переселенцями відшкодовуються за рахунок коштів державного бюджету за програмою «Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірах, визначених вказаною постановою.

У 2013 році попередній розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня Департамент з питань цивільного захисту Черкаської ОДА зареєстрував у органах казначейства бюджетне фінансове зобов`язання з належних позивачу виплат у розмірі 194 040,00 грн., однак у зв`язку із закінченням бюджетного року воно не було проплачено та взято на облік як кредиторська заборгованість. Починаючи з 2014 року в Державному бюджеті видатки за цією бюджетною програмою не передбачалися.

У 2016 році зазначена кредиторська заборгованість була передана новому розпоряднику бюджетних коштів - Відповідачу, де вона обліковується по даний час та відображена у звітності, що підтверджується листом Відповідача від 09.09.2019 № 02/04-01.1-01-11.

Незважаючи на неодноразові звернення позивача, Відповідач не виплачує належні їй за законом кошти, посилаючись на відсутність бюджетного фінансування за цією програмою.

Тому, керуючись положеннями ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на її користь інфляційні втрати та 3% річних за період з 01.11.2016 по 31.10.2019, що становить 79648,87грн., а саме із розрахунку:

Розмір інфляційних втрат - 194040 х 1,32 (індекс інфляції за вказаний період) - 194040 = 62185,27грн;

Розмір 3% річних - 194 040 х 3 : 100 х 1095 : 365 = 17463,60грн.

Ухвалою суду від 04 листопада 2019 року провадження за даним позовом відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

20.05.2020 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. З даного відзиву вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить суд відмовити в їх задоволенні, з огляду на наступні обставини. Так, відповідач зазначає, що видатки на соціальний захист і соціальне забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - постраждалі громадяни), фінансуються в межах коштів, передбачених законами про Державний бюджет України на відповідні роки, тобто виконання Закону повністю залежить від фінансових ресурсів дохідної частини державного бюджету. У 2014 році фінансування видатків для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у тому числі погашення кредиторської заборгованості, планувалося проводити в межах призначень у сумі 300 млн грн, передбачених Мінсоцполітики за бюджетною програмою КПКВК 2501100 „Забезпечення житлом інвалідів війни, воїнів - інтернаціоналістів, громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідів по зору та слуху, військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, для відселення їх із закритих та віддалених від населених пунктів військових гарнізонів". Однак, відповідно до Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік" всі призначення за вказаною бюджетною програмою було знято (секвестр бюджету). Державним бюджетом України на 2015-2020 роки видатки для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не передбачались. При підготовці бюджетного запиту на 2015-2021 роки Мінсоцполітики було враховано видатки на забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Також зазначили, що, відповідно до пункту 8 статті 7 Бюджетного кодексу України (далі - Кодекс) бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями, та відповідно до частини першої статті 23 цього Кодексу будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Особливо звернули увагу на те, що відповідно до Законів України „Про Державний бюджет України на 2014-2020 роки", бюджетна програма КПКВК 3201200 „Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відсутня у Мінсоцполітики. Отже, Департамент відповідно до законів України про Державний бюджет України на відповідні роки виплатити кошти на забезпечення осіб, які потребують поліпшення житлових умов відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", не мало можливості з причин незалежних від відповідача.

Тобто, спрямування Мінсоцполітики грошових коштів на погашення ОСОБА_1 бюджетної кредиторської заборгованості за бюджетним зобов`язанням Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА, взятим на облік у Головному управлінні Державної казначейської служби України у Черкаської області за програмою КПКВК 3201200 „Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" буде порушувати норми 33 Про Держбюджет України, призведе до нецільового використання бюджетних коштів за даною бюджетною програмою та порушуватиме Конституційні права інших осіб даної пільгової категорії, які перебувають на обліку для забезпечення жилими приміщеннями.

Листом Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації від 25.01.2019 № 02/15-01-04/652, повідомлено юридичне управління апарату Черкаської обласної державної адміністрації про те, що на обласному рівні розпорядженням Черкаської обласної державної адміністрації від 06.03.2015 № 83, повноваження головного розпорядника коштів, за бюджетною програмою - Забезпечення житлом інвалідів війни, воїнів-інтернаціоналістів, громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідів по зору та слуху, військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, для відселення їх із закритих та віддалених від населених пунктів військових гарнізоні, передані від Департаменту з питань цивільного захисту та оборонної роботи обласної державної адміністрації до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації.

Крім того, цим же листом повідомлено, що у зв`язку із тим, що протягом 2014-2019 років з державного бюджету кошти на придбання житла громадянам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи не надходили, станом на 01.01.2019 через недостатнє фінансування державної програми 827 сімей (осіб), з числа постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, потребують поліпшення житлових умов та перебувають на відповідному обліку.

Так, про необхідність виділення відповідних сум коштів для Черкаської області, головний розпорядник за програмою „Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - є Міністерство соціальної політики України. Згідно частини 1 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Також зазначили, що Департамент не являється боржником так, як боржником за невиконання грошового зобов`язання згідно рішення суду є Міністерство соціальної політики України. Тому позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат і 3% річних пред`явлені до Департаменту є безпідставними.

Частинами 3,4 статті 267 Цивільного Кодексу України встановлюється, що: - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У 2013 році за наявності бюджетних асигнувань за програмою Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня Департамент з питань цивільного захисту Черкаської облдержадміністрації зареєстрував в органах казначейства бюджетне фінансове зобов`язання з належних позивачу виплат в розмірі 194 040,00 грн, однак у зв`язку із закінченням бюджетного року воно не було проплачено та взято на облік як кредиторська заборгованість (при цьому сума відшкодування 194 040,00 грн була розрахована ще у 2008 році). У 2016 році Департамент цивільного захисту передав зазначену кредиторську заборгованість з усіма наданими підтвердними документами новому розпоряднику коштів Департаменту соціального захисту населення Черкаської облдержадміністрації, де вказана заборгованість обліковується на даний час та відображена у звітності, що підтверджується листом Департаменту від 15.05.2019 №02/04-01.1-01-17 з доданою копією довідки про дебіторську та кредиторську заборгованість.

Оскільки, відповідно до пункту 10 частини першої статті 20 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових здійснюється протягом року з дня подання заяви, ОСОБА_1 , мала бути обізнана про ймовірне порушення своїх прав принаймні з 01.01.2014.

Відповідно до частини 1 статті 257 Цивільного Кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 статті 261 визначається початок перебігу строку позовної давності, а саме від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відтак, початком перебігу строку позовної давності буде з 01.01.2014 року.

Таким чином, відповідач вважає, що 3-річний строк позовної давності у даній справі сплив 01.01.2017.

За таких умов, застосування наслідків спливу строку позовної давності у даній справі відповідатиме встановленому статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України принципу пропорційності в частині дотримання розумного балансу між приватними і публічними інтересами та не буде необґрунтовано порушувати права відповідача.

На підставі наведеного, відповідач вважає, що у даній справі існують правові підстави для відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі на підставі п.4 ст.267 Цивільного Кодексу України.

Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності та задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Причину неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

На підставі ч.1 ст. 223 ЦПК України, судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 6 грудня 2001 року Черкаською обласною державною адміністрацією позивачу було видано направлення серія ЧК № 47 на переселення її сім`ї у складі трьох осіб до м. Черкаси відповідно до ст. 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон), згідно з яким сім`ї надавалось право на одержання житла у м. Черкаси, або на самостійне придбання (будівництво) житла з відшкодуванням його вартості за рахунок коштів державного бюджету (а.с. 5).

Згідно з договором купівлі-продажу від 20.07.2007р. позивачем придбано двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею - 50,5 кв.м., жилою площею - 29,7 кв. м. за ринковою вартістю 247 450, 00 грн. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Веліковою Н.А. та зареєстровано в реєстрі за №4341(а.с. 6).

Відповідно до п.3 ст.32 Закону та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11. 2011 р. № 1198 «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» витрати, пов`язані із самостійним придбанням житла переселенцями відшкодовуються за рахунок коштів державного бюджету за програмою «Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірах, визначених вказаною постановою.

У 2013 році попередній розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня Департамент з питань цивільного захисту Черкаської ОДА зареєстрував у органах казначейства бюджетне фінансове зобов`язання з належних позивачу виплат у розмірі 194 040,00 грн., однак у зв`язку із закінченням бюджетного року воно не було проплачено та взято на облік як кредиторська заборгованість. Починаючи з 2014 року в Державному бюджеті видатки за цією бюджетною програмою не передбачалися.

Відповідно до листа Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації від 09.09.2019 за №02/04-01.1-01-11 (а.с. 7) спільним наказом Управління цивільного захисту Черкаської обласної державної адміністрації та Департаменту СЗН Черкаської ОДА від 18.06.2016 №60/46-03 Управлінням передано Департаменту документи та кредиторську заборгованість за програмою КПКВ 3201200 «Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по справі ОСОБА_1 . Вказана вище кредиторська заборгованість відображена в квартальних та річних звітах Департаменту відповідно до вимог пункту 12 розділу 1, пунктів 4,5 розділу ІІ та пункту 19 розділу ІІІ «Порядку складання бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, звітності фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.01.2012 №44. Кредиторська заборгованість в сумі 194040грн. станом на 01.10.2016 відображена у додатках 18, 26 «Довідка про дебіторську та кредиторську заборгованість» за операціями, які не відображаються у формах №7д, №7м «Звіт про заборгованість за бюджетними коштами» (а.с. 8 ,9).

Крім того, з метою захисту свого порушеного права на отримання виплат, позивач звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства соціальної політики України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання спрямувати кошти на погашення заборгованості.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково (а.с. 27-30). Визнано протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України щодо спрямування грошових коштів у сумі 194040грн на погашення ОСОБА_1 бюджетної кредиторської заборгованості за бюджетним зобов`язанням Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, взятим на облік у Головному управлінні Державної казначейської служби України у Черкаській області за програмою КПКВ 3201200 «Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Міністерство соціальної політики України спрямувати грошові кошти у сумі 194040грн. на погашення ОСОБА_1 бюджетної кредиторської заборгованості за бюджетним зобов`язанням Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, взятим на облік у Головному управлінні Державної казначейської служби України у Черкаській області за програмою КПКВ 3201200 «Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року апеляційну скаргу Міністерства соціальної політики України залишено без задоволення. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 залишено без змін.

Таким чином, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 набрало законної сили 12 листопада 2019 року.

Отже, на момент звернення до суду з даним позовом (01.11.2019), фінансове зобов`язання з належних позивачу виплат у розмірі 194 040,00 грн. виконано не було.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач посилається на те, що Департамент не є боржником, та як боржником за невиконання грошового зобов`язання згідно вказаного вище рішення є Міністерство соціальної політики України. Проте суд не може погодитися з даною позицією відповідача, оскільки кредиторська заборгованість перед ОСОБА_1 рахується саме за Департаментом СЗН Черкаської ОДА, а відтак кредиторську заборгованість взяту на облік у Головному управлінні Державної казначейської служби України у Черкаській області за програмою КПКВ 3201200 «Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» перед ОСОБА_1 має виконувати саме відповідач.

Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 1 листопада 2016 року по 31 жовтня 2019 року за невиконання грошового зобов`язання щодо здійснення виплат з відшкодування вартості придбаного позивачем житла в розмірі 194 040,0грн..

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що за відповідачем рахується кредиторська заборгованість перед ОСОБА_1 за програмою КПКВ 3201200 «Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 194040,0грн. і така заборгованість на час розгляду справи не погашена.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач, зокрема, зазначає, що кредиторська заборгованість не погашена не з вини відповідача, а через відсутність коштів в державному бюджеті.

Проте, суд не може погодитися із зазначеним, з огляду на наступне.

Статтею 617 Цивільного кодексу України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007).

Зокрема, в рішенні від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. Інакше всі негативні наслідки відсутності такого механізму покладаються на державу.

З огляду на зміст статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейський суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у рішенні в справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). У пункті 26 цього рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

ЄСПЛ у пункті 48 рішення від 30 листопада 2004 року у справі «Бакалов проти України» та в пункті 40 рішення від 18 жовтня 2005 року у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №911/4249/16. Аналогічний правовий висновок про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання викладено в постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі № 3-77гс17, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2018 року у справах № 925/246/17, № 925/974/17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 року у справі № 12-46гс18.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів відповідача щодо невиконання кредиторського зобов`язання через відсутність відповідного бюджетного фінансування.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Разом з тим, посилаючись на положення ст. 257 ЦПК України, відповідач вважає, що позивачем пропущений строк позовної даності для звернення до суду з даною вимогою, оскільки відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов здійснюється протягом року з дня подання заяви. Таким чином, відповідач вважає, що ОСОБА_1 мала бути обізнана про ймовірне порушення своїх прав принаймні з 01.01.2014р., який у відповідності до ст. 257 ЦК України, сплив 01.01.2017. Тому просили застосувати наслідки спливу строку позовної давності у даній справі.

Проте, суд не погоджується із викладеним вище, оскільки невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного суду від 08.11.2019 у справі № 127/15672/16-ц (14-254цс19).

Звертаючись до суду з даним позовом 01.11.2019, позивач просила стягнути з відповідача на її користь 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 1 листопада 2016 року по 31 жовтня 2019 року. Слід зазначити, що саме цей період часу, відповідає положенням визначеними ст. 257 ЦК України та правовій позиції викладеній вище.

Відповідно до розрахунків здійснених позивачем, розмір 3% річних за період з 01.11.2016 по 31.10.2019 становить 17463,60грн. із розрахунку 194040 х 3% :1095 : 365.

Разом з тим, слід зазначити, що розрахунок розміру 3 відсотків річних здійснюється за формулою:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де

С - сума заборгованості,

Д - кількість днів прострочення.

Таким чином за період з 01/11/2016 до 31/12/2016 складає: 194 040,00 x 3 % x 61 (кількість днів) : 366 : 100 = 970,20 грн.

За період з 01/01/2017 до 31/10/2019 складає: 194 040,00 x 3 % x 1034 : 365 : 100 = 16 490,74 грн.

Отже, всього розмір 3% річних складає 17 460,94 грн., що є меншим, ніж розрахований позивачем.

Враховуючи здійснений судом розрахунок розміру 3% річних, суд приходить до висновку, що саме сума в розмірі 17 460,94 грн. підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні.

Крім того, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача про стягнення інфляційних втрат за період з 01.11.2016 по 31.10.2019 у розмірі 62185,27грн. (із розрахунку: 194040 х 1,32 (індекс інфляції за вказаний період) - 194 040) також підлягає до задоволення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, які належить задовольнити частково, а саме в сумі 79 646,21грн.

На підставі ст. ст. 526, 533, 1046, 1049 ЦК України, керуючись ст. ст. 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації (, адреса: м. Черкаси, вул. Максима Залізняка, 10) про стягнення інфляційний втрат та трьох відсотків річних- задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів державного бюджету за бюджетною програмою 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» за невиконання грошового зобов`язання інфляційні витрати в розмірі 62 185,27грн та три відсотки річних в розмірі 17 460,94 грн., а всього 79 646 (сімдесят дев`ять тисяч шістсот сорок шість) гривень 21 копійка.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені цим судовим рішенням процесуальні строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий: Р. В. Демчик