Провадження № 6/712/243/20
Справа № 712/7964/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи: ОСОБА_2 , Державний виконавець Звенигородського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Черкаській області про скасування тимчасового обмеження виїзду за кордон,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, посилаючись на те, що 16 листопада 2015 року Соснівським районним судом м. Черкаси винесено рішення у справі № 712/9746/15ц про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.09.2015 року і до досягнення ним повноліття.

06 квітня 2016 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Звенигородського міськрайонного управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Міністерства юстиції України Пухальським І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50728479 щодо виконання вказаного рішення.

28 березня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України у зв`язку з наявністю в нього заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 28.03.2019 року за період з 01.08.2018 року по 01.04.2019 року становить 32 962 грн. 35 коп., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Обмеження встановлено до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

09 червня 2020 року він отримав на підставі рішення Фінської імміграційної служби дозвіл на сезонну роботу. 19 червня 2020 року йому відмовлено в перетині державного кордону України.

Станом на 24 липня 2020 року він дійсно має заборгованість по сплаті аліментів, однак він не має можливості її погасити у зв`язку з відсутністю можливості працевлаштуватися в Україні та отримувати дохід достатній для погашення заборгованості по сплаті аліментів через проблеми на ринку праці в Україні обумовлених також впливом пандемії COVID-19 на українську економіку. При цьому є реальна можливість працевлаштуватися за кордоном та отримувати гідний дохід та за таких обставин, погасити заборгованість зі сплати аліментів.

У зв`язку з цим просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, що встановлене постановою державного виконавця.

Заявник та його адвокат в судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити.

Державний виконавець до судового засідання не з`явився, подав до суду письмові заперечення проти заяви, в яких просив у задоволенні заяви відмовити

Зацікавлена особа ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала та просила у її задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали заяви, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства, Конституцією України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті. А саме, пунктами 2 та 5 ч.1 ст. 6 вище зазначеного закону передбачено якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України. Та якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Відповідно до частин 1-3, 5 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Судом встановлено, що на виконанні в Звенигородському міськрайонному відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження ВП № 50728479 щодо виконання виконавчого листа № 712/10758/15-ц виданого 14 січня 2016 року Соснівським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виконавче провадження відкрито 06 квітня 2016 року.

В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем 28 березня 2019 року винесено постанову, якою встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. В постанові зазначено, що після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_3 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 28.03.2019 за період з 01.08.2018 по 01.04.2019 в сумі 32 962,35 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Згідно розрахунку заборгованості від 24 липня 2020 року, наданого до суду державним виконавцем, встановлено, що станом на 01 вересня 2020 року заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів не погашена та становить 76 056,55 грн.

ОСОБА_3 , звертаючись до суду із заявою відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України, просить скасувати застосовані державним виконавцем обмеження. В обґрунтування заяви посилається на те, що він отримав Дозвіл та запрошення від 09 червня 2020 року на сезонну роботу у Фінляндію для подальшого працевлаштування з метою як найшвидшого погашення заборгованості по аліментах.

Однак, суд звертає увагу на те, що скасування застосованих обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування. Виконання вказаного судового рішення, є стадією судового розгляду, та має приорітет над окремими правами сторін.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що дозвіл на сезонну роботу до Фінляндії, наданий боржником, не є належним та допустимим доказом, щодо працевлаштування за кордоном. Посилання боржника на відсутність можливості працевлаштування на території України, у зв`язку з впливом пандемії COVID-19 на українську економіку, також спростовуються розрахунком заборгованості по аліментах, що наданий державним виконавцем, з якого вбачається, що з моменту відкриття виконавчого провадження по даний час боржник лише один раз здійснив виплату аліментів на утримання дитини в розмірі 570,85 грн., що свідчить про свідоме ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань щодо сплати аліментів. Заборгованість по аліментах та як наслідок встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникли у боржника задовго до початку пандемії COVID-19. Суд вважає, що боржник є працездатною особою, отже має можливість працювати та виконувати свої аліментні зобов`язання. Крім того, не позбавлений можливості сплачувати аліменти з інших доходів не заборонених законом. Доводи відповідача про неможливість знайти роботу в Україні, не підтверджені належними допустимими доказами, а тому не впливають на висновки, зроблені судом по суті заяви. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, щона даний час немає підстав для скасування обмежувальних заходів, оскільки виконання зобов`язань щодо сплати заборгованості по аліментах боржником не виконані. Відтак, суд вбачає даний захід єдиним ефективним у виконанні рішення суду.

Відповідно до частини 8 ст.441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 258 260, 268, 441 ЦПК України, ст.. 33 Конституції України, Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 у задоволенні заяви про скасування тимчасового обмеження виїзду за кордон відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст ухвали складено 18 вересня 2020 року.