Постанова

Іменем України

14 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 712/10355/18

провадження № 61-1468св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2019 року у складі судді Токової С. Є. та постанову Черкаського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Нерушак Л. В., Бородійчук В. Г., Єльцова В. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 рокуОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 серпня 2018 року розірвано шлюб між нею та ОСОБА_2 .

Вказувала, що за час спільного проживання з ОСОБА_2 у шлюбі було придбано спільне майно, орієнтована вартість якого складає 241 106 грн.

У позовній заяві ОСОБА_1 просила суд визнати об`єктом спільної сумісної власності наступне майно: шафа купе (орієнтовна вартість 5 000 грн), бойлер (3 700 грн), пральна машина (5 000 грн), диван (5 000 грн) письмовий стіл з тумбочкою (3 000 грн), принтер (3 000 грн) монітор Самсунг (2 000 грн) системний блок (3 000 грн), аудіо система до комп`ютера (2 000 грн), плазмовий телевізор (6 000 грн), обідній стіл разом зі стільцями ( 3 500 грн), диван (3 500 грн), два барних стільці (1 200 грн), мікрохвильова піч (1 200 грн), холодильник двухкамерний (6 000 грн), морозильна камера (5 000 грн), духова шафа (4 700 грн), варочна поверхня ( 4 000 грн), витяжка (2 500 грн), електрочайник (300 грн), фритюрниця (600 грн), блендер (500 грн), тостер (300 грн), соковижималка (700 грн), кухня (6 100 грн), кровать двухспальна (5 000 грн), шафа купе (1 500 грн), пилосос (300 грн), відеокамера (2 400 грн), гараж в авто кооперативі «Дніпро» (орієнтовна вартість 56 102 грн 40 коп.), причіп до машини (5 000 грн), машина лада-калина 2006 року, (орієнтовна вартість 84 153 грн 60 коп. згідно сайту АВТО РІО), бетономішалка (2 000 грн), електролобзик (1 000 грн), шуруповерт 2 шт. (800 грн), електропилка (450 грн), бензопила (2 300грн), сварочний апарат (800 грн), електроміксер (1 500 грн).

Враховуючи те, що добровільно поділити вказане майно не представляється можливим, вона змушена була звернутися до суду та просила суд:

визнати за ОСОБА_2 право власності на гараж в автокооперативі «Дніпро», причіп до автомобіля, автомобіль марки лада-калина 2006 року, бетономішалку, електролобзик, шуруповерт, електропилку, бензопилу, сварочний апарат, електроміксер на загальну суму 154 106 грн.

визнати за нею право власності на побутові предмети, що знаходяться у квартирі, а саме: шафа купе, бойлер, пральна машина, диван, письмовий стіл з тумбочкою, принтер, монітор Самсунг, системний блок, аудіо система до комп`ютера, плазмовий телевізор, обідній стіл разом зі стільцями, диван, два барних стільці, мікрохвильова піч, холодильник двохкамерний, морозильна камера, духова шафа, варочна поверхня, витяжка, електрочайник, фритюрниця, блендер, тостер, соковижималка, кухня, ліжко двоспальне, шафа купе, пилосос, відеокамера на загальну суму 87 000 грн.

У зв`язку з тим, що вартість майна ОСОБА_2 значно перевищує розмір загальної вартості її майна, а саме різниця становить 67 106 грн, тому за доцільне вважає стягнути з відповідача на її користь додаткову грошову компенсацію, яка становить 33 553 грн.

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про поділ спільного майна подружжя та припинення права власності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 08 серпня 1998 року по 03 серпня 2018 року він з ОСОБА_1 проживали у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання та ведення спільного господарства ними як подружжям було придбано майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, загальна вартість якого становить 131 475 грн.

Вказував, що всім цим майном користується виключно ОСОБА_1 . Згода з приводу виділення у власність конкретного майна, а також розміру компенсації на користь іншого за втрачену частку у праві спільної сумісної власності між ними не досягнута. За таких обставин він вважає, що єдиним захистом його цивільних прав та інтересів є звернення до суду з даним позовом. Тому, ОСОБА_2 з урахуванням рівності часток кожного з колишнього подружжя у спільному сумісному майні, особистого внеску кожного подружжя у придбанні речей, та, враховуючи фактичне користування деяким майном, просить суд визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя таке майно: шафа купе орієнтовна вартість 5 000 грн, бойлер 3 700 грн, пральна машина 5 000 грн, диван 5 000 грн, письмовий стіл з тумбочкою 3 000 грн, принтер 3 000 грн, монітор Самсунг 2 000 грн, системний блок 3 000 грн, аудіо система до комп`ютера 2 000 грн, обідній стіл разом зі стільцями 3 500 грн, диван 3 500 грн, два барних стільці 1 200 грн, мікрохвильова піч 1 200 грн, холодильник двокамерний 6 000 грн, морозильна камера 5 000 грн, духова шафа 4 700 грн, варочна поверхня 4 000 грн, витяжка 2 500 грн, електрочайник 300 грн, фритюрниця 600 грн, блендер 500 грн, тостер 300 грн, соковижималка 700 грн, кухня 6 100 грн, ліжко двоспальне 5 000 грн, шафа купе 1 500 грн, пилосос 300 грн, відеокамера 2 400 грн, жалюзі вертикальні 2х3 метри вартість 500 грн, кухонний куточок та обідній стіл вартість 4 000 грн, телевізор Грол 37 799 грн, кріплення до ТВ настінне 300 грн, витяжка кухонна 600 грн, мікрохвильова піч LG 700 грн, електрична плита вартість 1 700 грн, стінка Мілана 2,7 м. п., колір Ольха 1 700 грн, кухня кутова, колір Ольха 1 700 грн, обігрівач у ванну кімнату 600 грн, обігрівач масляний 400 грн, кріплення до ТВ LG 300 грн, люстра каскадна на 4 плафони 3 600 грн, світильник квадратний 1 000 грн, люстра кухонна 400 грн, люстра каскадна на 3 плафони вартість 700 грн, цифровий фотоапарат марки Nikon D3100 7 000 грн, мотоблок Zubr 22 000 грн, відеомагнітофон Панасонік вартість 400 грн, планшет Prestigio вартість 976 грн.

Просив поділити майно в натурі та виділити йому на праві власності наступне майно: обідній стіл разом зі стільцями 3 500 грн, мікрохвильова піч 1 200 грн, морозильна камера 5000 грн, духова шафа 4 700 грн, варочна поверхня 4 000 грн, кухня 6 100 грн, ліжко двоспальне 5 000 грн, шафа купе 1 500 грн. Разом майна на загальну суму 31 000 грн.

Поділити майно в натурі та виділити ОСОБА_1 на праві власності наступне майно: шафа купе 5 000 грн., бойлер 3 700 грн, пральна машина 5 000 грн, диван 5 000 грн, письмовий стіл з тумбочкою 3 000 грн, принтер 3 000 грн, монітор Самсунг 2 000 грн, системний блок 3 000 грн, аудіо система до комп`ютера 2 000 грн, диван 3 500 грн, два барних стільці 1 200 грн, холодильник двокамерний 6 000 грн, витяжка 2 500 грн, електрочайник 300 грн, фритюрниця 600 грн, блендер 500 грн, тостер 300 грн, соковижималка 700 грн, пилосос 300 грн, відеокамера 2 400 грн, жалюзі вертикальні 2х3 метри 500 грн, кухонний куточок та обідній стіл вартість 4 000 грн, телевізор Грол 37 799 грн, кріплення до ТВ настінне 300 грн, витяжка кухонна 600 грн, мікрохвильова піч LG 700 грн, електрична плита 1 700 грн, стінка Мілана 2,7 м. п., колір Ольха 1 700 грн, кухня кутова, колір Ольха 1 700 грн., обігрівач у ванну кімнату 600 грн, обігрівач масляний 400 грн, кріплення до ТВ LG 300 грн, люстра каскадна на 4 плафони 3 600 грн, світильник квадратний 1 000 грн, люстра кухонна вартість 400 грн, люстра каскадна на 3 плафони 700 грн, цифровий фотоапарат марки Nikon D3100 7 000 грн, моноблок Zubr 22 000 грн, відеомагнітофон Панасонік 400 грн, планшет Prestigio 976 грн. Разом майна на загальну суму 100 475 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на його користь різницю вартості отриманого у власність ОСОБА_1 майна у розмірі 34 737 грн та припинити право спільної сумісної власності на рухоме та нерухоме майно, що придбане у шлюбі.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2019 року первісний позов задоволено частково.

Розділено спільне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнано за ОСОБА_1 право власності на: шафу-купе вартістю 5 000 грн; бойлер вартістю 3 700 грн; пральну машину вартістю 5 000 грн; диван, вартістю 5 000 грн; письмовий стіл з тумбочкою вартістю 3 000 грн; принтер вартістю 3 000 грн; монітор «Самсунг» вартістю 2 000 грн; системний блок вартістю 3 000 грн; аудиосистема до комп`ютера вартістю 2 000 грн; плазмовий телевізор вартістю 6 000 грн; два барних стільці вартістю 1 200 грн; холодильник двокамерний вартістю 6 000 грн; диван вартістю 3 500 грн; пилосос вартістю 3 000 грн; витяжка вартістю 2 400 грн; електрочайник вартістю 300 грн; фритюрниця вартістю 600 грн; блендер вартістю 500 грн; тостер вартістю 300 грн; соковижималка вартістю 700 грн; відеокамера вартістю 2 400 грн, а всього на загальну суму 56 000 грн.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль «ВАЗ 11123», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 вартістю 84 153 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову різницю у вартості 1/2 частини майна у розмірі 25 029 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на майно подружжя: стіл зі стільцями вартістю 3 500 грн; мікрохвильова піч вартістю 1 200 грн; морозильна камера вартістю 5 000 грн; духова шафа вартістю 4 700 грн; варочна поверхня вартістю 4 000 грн; кухня вартістю 6 100 грн; ліжко двоспальне вартістю 5 000 грн; шафа-купе вартістю 1 500 грн, а всього майна на суму 31 000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позови частково, місцевий суд виходив із того, що набуте сторонами майно під час перебування у шлюбі є спільною сумісною власністю та підлягає поділу між сторонами. Під час вирішення спору місцевий суд також врахував, що ОСОБА_2 не було доведено, що автомобіль та плазмовий телевізор є його особистим майном.

Також, частина перерахованого сторонами майна у позовах не може бути поділена, оскільки ані позивач, ані відповідач не надали доказів наявності цього майна як такого, що є спільно придбаним майном подружжя.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Черкаського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 - ОСОБА_5 задоволено частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову.,

Позовні вимоги ОСОБА_1 за первісним позовом задоволено частково.

Позовні вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом задоволено частково.

Визнано спільно набутим майном подружжя наступне майно: автомобіль марки «ВАЗ «11183», 2007 року випуску, вартістю 84 153 грн, обідній стіл разом зі стільницями вартістю 3 500 грн, ліжко двоспальне вартістю 5 000 грн, шафа купе вартістю 1 500 грн, два барних стільці вартістю 1 200 грн, мікрохвильова піч вартістю 1 200 грн, морозильна камера вартістю 5 000 грн, духова шафа вартістю 4 700 грн, варочна поверхня вартістю 4 000 грн, кухня вартістю 6 100 грн, шафа купе вартістю 5 000 грн, бойлер вартістю 3 700 грн, пральна машина вартістю 5 000 грн, диван вартістю 5 000 грн, письмовий стіл з тумбочкою вартістю 3 000 грн, принтер вартістю 3 000 грн, монітор Самсунг вартістю 2 000 грн, системний блок вартістю 3 000 грн, аудіо система до комп`ютера вартістю 2 000 грн, диван вартістю 3 500 грн, електрочайник вартістю 300 грн, холодильник двокамерний вартістю 6 000 грн, витяжка вартістю 2 500 грн, фритюрниця вартістю 600 грн, блендер вартістю 500 грн, тостер вартістю 300 грн, соковижималка вартістю 700 грн, пилосос вартістю 300 грн, відеокамера вартістю 2 400 грн, кухонний куточок та обідній стіл вартістю 4 000 грн, обігрівач у ванну кімнату вартістю 600 грн, кріплення до ТВ LG вартістю 300 грн, люстра каскадна на 4 плафони вартістю 3 600 грн, світильник квадратний вартістю 1 000 грн, люстра кухонна вартістю 400 грн, люстра каскадна на 3 плафони вартістю 700 грн, цифровий фотоапарат марки Nikon D3100 вартістю 7 000 грн, планшет Prestigio вартістю 976 грн, жалюзі вертикальні 2х3 метри вартістю 500 грн, плазмовий телевізор вартістю 6 000 грн.

Здійснено наступний розподіл майна між подружжям:

Виділено ОСОБА_2 наступне майно: автомобіль марки «ВАЗ «11183», 2007 року випуску, вартістю 84 153 грн, обідній стіл разом зі стільницями вартістю 3 500 грн, ліжко двоспальне вартістю 5 000 грн, шафу купе вартістю 1 500 грн, два барних стільці вартістю 1 200 грн, на загальну суму вартості майна 95 353 грн.

Виділено ОСОБА_1 : мікрохвильову піч вартістю 1 200 грн., морозильну камеру вартістю 5 000 грн, духову шафу вартістю 4 700 грн, варочну поверхню вартістю 4 000 грн, кухню вартістю 6 100 грн, шафу купе вартість 5 000 грн, бойлер вартістю 3 700 грн, пральну машину вартістю 5 000 грн, диван вартістю 5 000 грн, письмовий стіл з тумбочкою вартістю 3 000 грн, принтер вартістю 3 000 грн, монітор Самсунг вартістю 2 000 грн, системний блок вартістю 3 000 грн, аудіо систему до комп`ютера вартістю 2 000 грн, диван вартістю 3 500 грн, електрочайник вартістю 300 грн, холодильник двокамерний вартістю 6 000 грн, витяжку вартістю 2 500 грн, фритюрницю вартістю 600 грн, блендер вартістю 500 грн, тостер вартістю 300 грн, соковижималку вартістю 700 грн, пилосос вартістю 300 грн, відеокамеру вартістю 2 400 грн, кухонний куточок та обідній стіл вартістю 4 000 грн, обігрівач у ванну кімнату вартістю 600 грн, кріплення до ТВ LG вартістю 300 грн, люстру каскадну на 4 плафони вартістю 3 600 грн, світильник квадратний вартістю 1 000 грн, люстру кухонну вартістю 400 грн, люстру каскадну на 3 плафони вартістю 700 грн, цифровий фотоапарат марки Nikon D3100 вартістю 7 000 грн, планшет Prestigio вартістю 976 грн, жалюзі вертикальні 2х 3 метри вартістю 500 грн, плазмовий телевізор вартістю 6 000 грн, всього на загальну суму вартості майна 94 876 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок різниці вартості майна грошову компенсацію в розмірі 477 грн.

У решті позовних вимог сторін відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове, апеляційний суд виходив із того, що судом першої інстанції під час розгляду справи не було враховано норми матеріального права, оскільки в порушення вимог закону було стягнуто компенсацію в різниці вартості виділеного майна у розмірі 25 029 грн з відповідача на користь позивача, тоді як сторони не давали згоди на грошову компенсацію та було вирішено питання щодо поділу майна без врахування вимог закону щодо рівності їх часток.

Також апеляційний суд зазначив, що відсутні підстави для поділу гаража в автокооперативі «Дніпро» та причепу до автомобіля, оскільки сторонами не надано доказів щодо належності таких їм на праві власності.

Апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не було доведено, що автомобіль та плазмовий телевізор є його особистою приватною власністю, а тому вони також підлягають поділу.

З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що набуте сторонами майно під час перебування у шлюбі є спільною сумісною власністю та підлягає поділу між сторонами.

Інше майно, зазначене сторонами, не підлягає поділу, оскільки сторони не надали доказів та не підтвердили його наявність.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким поділити спірне майно як зазначено у прохальній частині касаційної скарги.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У січні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верхового Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .

Ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Узагальнені доводи касаційної скарги зводяться до того, що суд апеляційної інстанції помилково не врахував надану ним оцінку вартості автомобіля, відповідно до якої вартість автомобіля складає не 84 153 грн, як було зазначено ОСОБА_1 , а 47 200 грн. Крім того, він також незгодний із тим, що плазмовий телевізор підлягає визнання спільною сумісною власністю, оскільки такий було йому подаровано.

Посилається на те, що судом не враховано все майно, яке підлягає поділу та було зазначено у його зустрічній позовній заяві, оскільки більша частина його придбана за кредитні кошти, що підтверджується показами свідків.

Інші доводи касаційної скарги викладені з підстав незгоди з поділом спільного сумісного майна здійсненого судом апеляційної інстанції.

Відзиву на касаційну скаргу сторонами не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

8 серпня 1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 серпня 2018 року року шлюб між сторонами розірвано. Зазначеним рішенням встановлено, що з 04 лютого 2018 року сторони не проживають однією сім`єю та не ведуть сумісне господарство.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 здійснюється Верховним Судом у порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК Українивстановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду є законними і обґрунтованими та підстав для його скасування немає.

Згідно частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення, за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього зареєстровано лише за одним з подружжя.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Положеннями статті 71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що плазмовий телевізор марки LG не є спільною власністю подружжя, оскільки такий йому було подаровано.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов'язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов'язаний довести обставини, що її спростовують.

ОСОБА_2 як на підставу належності вказаного телевізора йому на праві особистої приватної власності у касаційній скарзі посилається на квитанцію (т. 1, а. с. 75) та на те, що йому його було подаровано, разом із тим суд не може погодитись із вказаними доводами, оскільки наведені заявником обставини не підтверджують, що такий йому було подаровано як і не надано доказів того, що йому було подаровано грошові кошти на його придбання. З наведеного вбачається, що плазмовий телевізор є спільним майном подружжя й підлягає розподілу між подружжям.

Також не можуть бути прийняті доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції помилково не врахував наданий висновок експерта щодо вартості автомобіля, з якого вбачається, що вартість автомобіля становить 47 200 грн.

Вказаний висновок заявником було надано разом із апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції (т. 1, а. с. 170-174).

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Разом із тим, заявником суду апеляційної інстанції не було надано доказів неможливості подання вказаного висновку, з урахуванням того, що у суді першої інстанції ОСОБА_2 користувався правовою допомогою адвоката, а тому суд апеляційної інстанцій дійшов правомірного висновку, що такий звіт про оцінку вартості автомобіля було подано з порушенням норм процесуального права й виключає можливість його прийняття.

Доводи касаційної скарги щодо не включення судами у перелік майна інших предметів, які на думку заявника підлягають визнання спільною сумісною власністю та поділу, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій, які у свою чергу надали змістовні та обґрунтовані відповіді на такі доводи, які зводяться до того, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, в розумінні статей 76-81 ЦПК України, що вказані предмети перебувають у власності сторін.

Посилання заявника на те, що апеляційним судом було невірно вирахувано грошову компенсацію в рахунок різниці вартості майна, яка стягнута з нього на користь ОСОБА_1 , не може бути прийнято судом, оскільки заявнику апеляційним судом було виділено майно на загальну суму 95 353 грн, а ОСОБА_1 - 94 876 грн, різниця між ними становить 477 грн. Як раз вказана сума і була стягнута на користь колишньої дружини.

Таким чином, скасовуючи рішення місцевого суду та приймаючи нову постанову, суд апеляційної інстанції, врахувавши подані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку, що набуте сторонами майно під час перебування у шлюбі є спільною сумісною власністю та підлягає поділу між ними, й колегія суддів враховує, що такий поділ є об`єктивним, справедливим та таким, що відповідає інтересам кожного з подружжя.

Доводи заявника у касаційній скарзі про те, що апеляційним судом у судовому рішення не визначено судові витрати, які підлягають стягненню на його користь, не можуть бути вирішені судом касаційної інстанції, а тому ОСОБА_2 не позбавлений права звернутися до апеляційного суду із заявою, відповідно до положень статті 270 ЦПК України.

Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Черкаського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян