Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.02.2020 р. 145/832/17

2/145/11/2020

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 16 листопада 2016 року ОСОБА_2 отримав від нього грошові кошти в сумі 5 000 000 гривень, та зобов`язався повернути грошові кошти в строк не пізніше 20.12.2016 року.

Дана обставина підтверджується договором позики № 1611-1 від 16.11.2016 року, підписаним обома сторонами та розпискою, яка написана власноручно відповідачем.

Станом на дату написання позову, відповідач кошти не повернув. Зобов`язання за договором позики не виконані.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики № 1611-1 від 16.11.2016 року у сумі 5 000 000 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору в розмірі 8 000 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні представник позивача Мороз О.О. позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Показав, що ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_4 5000000 грн, про що написав розписку, також між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач мав повернути позику до 20 грудня 2016 року. Він особисто був свідком укладення вказаного договору.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 позов не визнали, просять відмовити у його задоволенні. ОСОБА_2 не визнає факту отримання грошей від ОСОБА_4 , стверджує, що розписок не писав.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В судовому засіданні встановлено, що 16 листопада 2016 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 5 000 000 гривень, та зобов`язався повернути в строк не пізніше 20.12.2016 року, що стверджується договором позики № 1611-1 від 16.11.2016 року (а.с.6), підписаним сторонами, а також написаною власноручно відповідачем розпискою від 16.11.2016 (а.с.67), відповідно до якої він на виконання умов п.2 Договору позики №1611-1 від 16.11.2016 отримав від ОСОБА_4 у борг кошти в сумі 5000000 грн.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення почеркознавчої та технічної експертизи документів №5153/5154/19-21 від 10.10.2019 (а.с.213-217) підпис від імені ОСОБА_2 , у розписці про отримання коштів від 16.11.2016 року, розташований на другій сторінці в кінці розписки, виконаний рукописним способом, кульковою ручкою, без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів. Підпис від імені ОСОБА_2 у розписці про отримання коштів від 16.11.2016 року, розташований на другій сторінці в кінці розписки - виконаний самим ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 кошти у сумі 5000000 грн. позивачу не повернув, взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконав.

Посилання відповідача та його представника на те, що ОСОБА_2 жодних боргових зобов`язань перед ОСОБА_4 не має, розписки не писав та договір позики не підписував, як на підставу для відмови у задоволенні позову, нічим не підтвердженні, а навпаки - повністю спростовуються належними та допустимими доказами, наданими позивачем, а також доводяться висновком почеркознавчої та технічної експертизи документів №5153/5154/19-21 від 10.10.201, якою підтверджено належність підпису у розписці про отримання коштів від 16.11.2016 року ОСОБА_2 .

Суд вважає, що стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 підлягає борг за договором позики № 1611-1 від 16.11.2016 року у сумі 5 000 000 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суму сплаченого позивачем при подачі заяви судового збору суд стягує з відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76-81, 133, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.202, 207, 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

ухвалив :

Позов задоволити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса: АДРЕСА_1 ; паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 29.12.1997р., ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_3 ) борг за договором позики №1611-1 від 16.11.2016 року у сумі 5 000 000 (п`ять мільйонів) гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору в розмірі 8 320 (вісім тисяч триста двадцять) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 06.03.2020 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.