ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/9152/19Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/817/261/20 Доповідач - Сташків Б.І.
Категорія - 304030000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Сташків Б.І.

суддів - Костів О. З., Щавурська Н. Б.,

за участю секретаря Стецюк М.А.

та сторін представника позивача ПАТ РодовідБанк -Смиковської І.П., представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Тернополі цивільну справу № 607/9152/19 за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2019 року,ухваленого суддею Ромазан В.В., повний текст рішення складено 29 листопада 2019 року, у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року позивач Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Шевченко А.М. звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення від 15 березня 2018 року за №1-ТЕР за період з 01 жовтня 2018 року по 06 грудня 2018 року у розмірі 50762,37 грн., з яких: 31468,09 грн. сума основної заборгованості за договором оренди, 3490,36 грн. сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по оренді, 14623,66 грн. сума штрафу, 290,84 грн. сума трьох процентів річних від суми простроченої основної заборгованості та 889,49 грн. інфляційні втрати.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач вказував, що 15 березня 2018 року між банком, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, було укладено договір оренди нежитлового приміщення, відповідно до умов якого орендодавець передав орендареві у строкове платне користування частину будівлі, загальною площею 256,6 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 . За користування вказаним приміщенням відповідач повинен був сплачувати оренду плату в розмірі 23863,80 грн., щомісячно, не пізніше 20 числа календарного місяця, за який вона вноситься. 01 травня 2018 року банк виконав свої зобов`язання та передав відповідачу вказане приміщення, що підтверджується актом приймання-передачі приміщення в оренду від 01 травня 2018 року. 22 жовтня 2018 року відповідач звернувся до банку з повідомленням про припинення дії договору оренди, оскільки 11 жовтня 2018 року вказане приміщення було реалізоване, а тому підстави для оплати орендної плати перестали існувати. Однак, вважає, що станом на 30 жовтня 2018 року договір оренди є діючим та сторони продовжують виконувати свої обов`язки за договором оренди до дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно на нового власника та реєстрації даних змін у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тобто до 06 грудня 2018 троку. Зазначає,що відповідач неналежним чином виконував зобов`язання, несвоєчасно вносив орендну плату, в результаті чого у останнього виникла заборгованість за період з 01 жовтня 2018 року по 06 грудня 2018 року в розмірі 50762,37 грн., яка складається: - 31468,09 грн. сума основної заборгованості за договором оренди, 3490,36 грн. сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по оренді, 14623,66 грн. сума штрафу, 290,84 грн. сума трьох процентів річних від суми простроченої основної заборгованості та 889,49 грн. інфляційні втрати.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2019 року позов публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 у користь публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 64 грн. 40 коп. коштів за несвоєчасну сплату заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення за №1-ТЕР від 15 березня 2018 року, з яких: 08 грн. 50 коп. інфляційні нарахування, 51 грн. 57 коп. пені, 4 грн. 34 коп. три відсотки річних.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 у користь публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб сплачений ним судовий збір у розмірі 10 грн. 76 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник ПАТ "Родовід Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб просить суд рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2019 року про часткове задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У доводах апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неврахування усіх обставин справи.

Зокрема вказує, що моментом виникнення права власності для нерухомого майна, придбаного з прилюдних торгів, є момент реєстрації прав на нього, а не дата проведення аукціону, оскільки до реалізації нерухомого майна на аукціоні застосовуються вимоги чинного законодавства, передбачені для укладення договору купівлі-продажу нерухомості.

Вважає, що спірний договір оренди від 15 березня 2018 року за №1-ТЕР припинив дію з моменту реєстрації права власності, а саме 06 грудня 2018 року, а отже і заборгованість виникла за період з 06 жовтня 2018 року по 06 грудня 2019 року.

На думку апелянта судом першої інстанції при вирішенні справи не застосовано законодавчих норм, які регулюють реалізацію майна на прилюдних торгах, Зокрема ЗУ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, у зв`язку із чим вважає ухвалене рішення необґрунтованим.

Від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , поступив відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Зокрема зазначає, що згідно пункту 6.3.6. договору оренди, сторони домовилися, що дія договору достроково припиняється у випадку завершення процедури ліквідації ПАТ «Родовід Банк», а також у випадку реалізації майна в порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вказує, що 11 жовтня 2018 року ОСОБА_3 через електронний аукціон придбала нежитлове приміщення з основними засобами, що розташовані в АДРЕСА_1 , а саме нежитлові приміщення площею 256,6 кв.м. за ціною 6300000 грн., що підтверджується протоколом електронних торгів UA-EA-2018-10-03-000060-b. Пунктом 2.1 договору купівлі-продажу за №1140 від 06 грудня 2018 року, укладеного між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_3 , сторони констатували той факт, що продаж вчинено за 6215759,39 грн., які були сплачені ОСОБА_3 у повному обсязі до моменту укладення цього договору, на підставі протоколу електронних торгів UA-EA-2018-10-03-000060-b. Вважає, що проведені електронні торги відповідають способу реалізації майна неплатоспроможного банку, які визначені Законом України «Про систему гарантування повернення вкладів фізичних осіб» та підтверджують факт придбання відповідачем нежитлового приміщення, відтак настання факту дострокового припинення договору оренди.

Відповідач вказує, що п.6.3.6. Спірного договору оренди не містить посилань на припинення договору з дня переходу права власності на об`єкт оренди до третьої особи, а чітко вказує як одну з підстав реалізація майна в порядку, встановленому Законом Про систему гарантування вкладів фізичних осіб. Таким чином, відповідач вважає, що позивачем на власний розсуд , всупереч умовам договору оренди вказуються підстави його припинення.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу, представник АТ Родовід Банк зазначає про безпідставність доводів, викладених у відзиві, оскільки у даній справі вирішується спірні відносини,які випливають із ЗУ Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, який містить у собі спеціальні норми якими у свою чергу врегульовано правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом,банками, Національним банком України. Вказує, що спірний договір припинив достроково свою дію саме з моменту державної реєстрації права власності переможцем електронних торгів на нежиле приміщення з основними засобами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 256,6 кв.м.- ОСОБА_3 - 06 грудня 2018 року.

У судовому засіданні представник позивача ПАТ Родовідбанк Смиковська І.П. підтримала подану апеляційну скаргу, просила її задовольнити, посилаючись на мотиви викладені в ній.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечив проти поданої апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що правом на звернення до суду за захистом, наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до п. п. 1-5 ст. 263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:1)чи мали місце обставини(факти),якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення,та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сторонами у п.6.3.6 спірного договору було передбачено умови дострокового припинення його дії, а саме у випадку реалізації майна в порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а не в момент укладення сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна, що має суттєве значення для її вирішення та дійшов обґрунтованого висновку, що не підлягають до задоволення вимоги позивача щодо стягнення із відповідача заборгованості за договором оренди землі за період із 11 жовтня 2018 року по 06 грудня 2018 року.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду, які є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15 березня 2018 року між ПАТ «Родовід Банк» (Орендодавець) та ОСОБА_1 (Орендар) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення за №1-ТЕР, відповідно до п. 1 якого, Орендодавець зобов`язується передати Орендареві у строкове платне користування частину будівлі загальною площею 256,6 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_1 , а Орендар зобов`язується прийняти від Орендодавця приміщення у строкове платне користування та сплачувати Орендодавцеві плату за оренду приміщення в порядку і розмірах, визначених договором.

Зі змісту п. п. 3.2., 3.3. договору оренди, розмір місячної орендної плати на дату підписання договору становить 23863,80 грн., орендна плата вноситься орендарем самостійно щомісячно, починаючи з дати підписання акту приймання-передачі приміщення в оренду, в розмірі, який передбачений цим договором в термін не пізніше 20 числа календарного місяця, за який вона вноситься. Орендна плата вважається сплаченою з моменту зарахування грошових коштів на рахунок Орендодавця.

Пунктом 3.4 зазначеного договору сторони передбачили, що за взаємною згодою сторін, в 15-ти денний строк з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення в оренду, Орендар сплачує на користь Орендодавця орендну плату за фактичну кількість днів першого місяця оренди Приміщення та в аванс рівний орендній платі за фактичну кількість днів останнього місяця оренди приміщення.

Відповідно до п.4.2.3 зазначеного договору, орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити плату за оренду приміщення, а також оплачувати, компенсовувати комунальні послуги та інші платежі по утриманню Приміщення, а також оплачувати, компенсовувати комунальні послуги та інші платежі по утриманню приміщення в порядку та у розмірі, встановленими цим Договором, незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Пунктом 8.1 зазначеного Договору передбачено, що за невнесення (несвоєчасне внесення) платежів за даним Договором, Орендар сплачує Орендодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 8.1 зазначеного Договору передбачено, що за невнесення (несвоєчасне внесення) платежів за даним Договором, Орендар сплачує Орендодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з пунктом 8.2 Договору, якщо прострочення платежів за даним Договором перевищує 60 (шістдесят) календарних днів, Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю штраф у розмірі 10 відсотків місячної орендної плати, що відповідає розміру орендної плати за місця, в якому виникло прострочення орендної плати за цим договором.

Пунктом 5.1 спірного договору передбачено, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 20 листопада 2019 року включно.

Відповідно до Акту приймання-передачі приміщення в оренду за договором №1-ТЕР від 15 березня 2018 року оренди нежитлового приміщення від 01 травня 2018 року, ПАТ «Родовід Банк» передав ОСОБА_1 нежилі приміщення загальною площею 256,6 кв.м., які знаходяться в АДРЕСА_1 .

Як вбачається із квитанцій про сплату коштів, наданих представником відповідача, на виконання спірного договору оренди нежитлового приміщення, ОСОБА_1 15 травня 2018 року сплачено ПАТ «Родовід Банк» за перший (травень 2018 року) місяць орендованого майна 23863, 80 грн. орендної плати, а також за останній (у даному випадку жовтень 2018 року) місяць у сумі 23863,80 грн., згідно умов пункту 3.4 укладеного спірного договору. Крім цього, як вбачається із квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» від 17 липня 2019 року, ОСОБА_1 17 липня 2019 року сплачено 220,91 грн. заборгованості по комунальних платежах, згідно умов укладеного договору оренди нежитлового приміщення за жовтень 2018 року.

На час виникнення правовідносин, що склалися між сторонами, ТБ Полонекс здійснювало реалізацію арештованого майна відповідно до Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого,зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5. (а.с.59).

Згідно з цим Порядком електронні торги - продаж майна на прилюдних торгах за принципом аукціону або на комісійних умовах засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

ТБ Полонекс - це організатор торгів, на якого покладено відповідальність за забезпечення здійснення заходів зі створення та супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у цій системі, на організацію та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених Порядком.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ Порядку організатор вносить до Системи інформацію про майно та формує лот торгів (інформаційне повідомлення про електронні торги) на підставі отриманої ним заявки не пізніше ніж на другий робочий день з дати її отримання. Лот вноситься за типом, найменуванням, категорією відповідно до класифікації, що підтримується Системою, що забезпечує вільний та прямий пошук за відповідними пошуковими критеріями (вид майна, назва, модель, регіон зберігання, стартова ціна, номер виконавчого провадження згідно з Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень тощо).

Для участі в електронних торгах учасник проходить процедуру реєстрації на веб-сайті, подає заявку на участь в електронних торгах за кожним лотом окремо за формою, розміщеною на веб-сайті, сплачує гарантійний внесок на рахунок організатора (крім випадків, визначених розділом VI, пунктами 1, 2 розділу VII цього Порядку) та виконує інші вимоги, визначені Порядком. Система автоматично завершує реєстрацію учасника та надає йому відповідний доступ до участі у торгах негайно після підтвердження організатором сплати сум гарантійного внеску, а за лотами, де така сплата не вимагається, одразу після належного заповнення заявки учасника (пункт 2 розділу ІV Порядку).

Усі учасники, що були зареєстровані організатором, мають он-лайн доступ до перебігу електронних торгів. Учасники висувають свої цінові пропозиції щодо лота. Цінова пропозиція подається через веб-сайт електронних торгів з кроком підвищення ставки, зазначеним у повідомленні про електронні торги. Перша цінова пропозиція може бути рівною стартовій ціні лота. Кожна наступна цінова пропозиція повинна містити ціну, що на встановлений Організатором крок вища за попередню. Моментом подання цінової пропозиції вважається зафіксований Системою момент відправки учасником цінової пропозиції засобами Системи. Зареєстрований учасник може у будь-який момент електронних торгів зробити відповідну цінову пропозицію (пункт 3 розділу V Порядку).

Інформація про перебіг електронних торгів у формі аукціону оновлюється одразу після внесення одним із учасників наступної цінової пропозиції або подання учасником особливої ставки купівлі лота..

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення електронних торгів, що передбачено пунктом 8 розділу ІX Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року № 656/5 (далі - Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна), згідно з яким акт про проведені електронні торги є документом, підтверджуючим виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством.

Тобто вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, за своєю правовою природою є договором.

З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Системний аналіз частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України дає підстави ля висновку, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу.

Згідно з частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (частина перша статті 658 ЦК України).

Згідно із пунктом 4 розділу X Порядку реалізації арештованого майна після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів складається акт про проведення електронних торгів, який підписується (затверджується) державним або приватним виконавцем.

В акті про проведені електронні торги зазначається така інформація: ким, коли і де проводилися електронні торги; стисла характеристика реалізованого майна; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - переможця електронних торгів, серія та номер документа, що посвідчує її особу, місце проживання (у разі якщо переможцем електронних торгів є юридична особа, зазначаються її найменування, місцезнаходження та код за ЄДРПОУ); сума, внесена переможцем електронних торгів за придбане майно; прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи (найменування юридичної особи) - боржника, її місце проживання (місцезнаходження); дані про правовстановлювальні документи, що підтверджують право власності боржника на майно (пункт 5 Розділу X Порядку реалізації арештованого майна)

Вказані положення законодавства свідчать, що набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем, відповідно, є переможець електронних торгів. .

Виходячи з наведеного, сторонами договору купівлі-продажу, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба та організатор електронних торгів, та покупець - переможець електронних торгів.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року у справі за № 910/856/17 та у постанові Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі за № 753/2741/17.

Згідно з пунктом 1 Розділу VІІІ Порядку після закінчення електронних торгів (закінчення строку аукціону з урахуванням його можливого продовження) на Веб-сайті відображаються відомості про завершення електронних торгів. Система автоматично формує та розміщує на Веб-сайті протокол електронних торгів за лотом у день закінчення таких електронних торгів або не пізніше наступного робочого дня.

До протоколу вноситься така інформація: дата і час початку та завершення електронних торгів; реєстраційний номер лота; назва лота; стартова ціна та ціна продажу лота, цінові пропозиції учасників, особливі ставки купівлі лота учасників, якщо вони мали місце; сума сплаченого гарантійного внеску, якщо його сплата вимагалася умовами торгів; розмір винагороди Організатору, яку повинен сплатити переможець електронних торгів, та реквізити рахунку для її сплати; відомості про переможця електронних торгів (унікальний реєстраційний номер учасника); дата, до якої переможець електронних торгів повинен повністю сплатити ціну лота; реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби, на який необхідно перерахувати кошти за придбане майно.

Система у день проведення електронних торгів або не пізніше наступного робочого дня розміщує аналогічний протокол електронних торгів за лотом з повною інформацією про переможця електронних торгів в особистому кабінеті переможця.

Пунктом 1 Розділу Х Протоколу встановлено, що на підставі копії протоколу переможець електронних торгів у формі аукціону протягом десяти банківських днів з дня формування протоколу здійснює розрахунки за придбане на електронних торгах майно в такому порядку:

1) зазначена в протоколі електронних торгів сума коштів, яка дорівнює різниці між ціною продажу придбаного лота і сумою винагороди Організатору за цим лотом, перераховується переможцем на рахунок відділу державної виконавчої служби;

2) сума гарантійного внеску, зарахованого на рахунок Організатора, визнається частиною оплати переможцем придбаного ним на електронних торгах майна і залишається Організатору в рахунок оплати наданих ним послуг з проведення електронних торгів;

3) різниця між сумою гарантійного внеску та сумою винагороди Організатору перераховується переможцем на рахунок Організатора у разі, якщо майно реалізовано за ціною, вищою від стартової. Організатор забезпечує можливість оплати своєї винагороди за допомогою платіжних карток, в тому числі через Веб-сайт;

4) у разі проведення електронних торгів в порядку, визначеному пунктами 1, 2 розділу VIІ цього Порядку, сума винагороди Організатору перераховується переможцем на рахунок Організатора.

Відповідно до пункту 5 розділу V Порядку переможцем електронних торгів у формі аукціону визнається учасник, від якого на момент завершення електронних торгів надійшла найвища цінова пропозиція.

Отже, моментом укладення договору купівлі-продажу майна, яке продане на торгах, є момент завершення електронних торгів.

При цьому акт про проведені електронні торги, який відповідно до пункту 4 розділу Х Порядку складається після повного розрахунку переможця за придбане майно (тобто після повного виконання договору купівлі-продажу покупцем), є волевиявленням продавця щодо передання проданого майна у володіння покупцю, а не оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах.

Такі правові висновки зазначені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року у справі за № 522/11526/16-ц).

За змістом частини першої статті 215 Цивільного кодексу України, оскільки підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення (у даному випадку - безпосередньо за результатами торгів), то підставами для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів.

Відповідно до пункту 5 розділу V Порядку переможцем електронних торгів у формі аукціону визнається учасник, від якого на момент завершення електронних торгів надійшла найвища цінова пропозиція. Отже, моментом укладення договору купівлі - продажу майна, яке продане на торгах, є момент завершення електронних торгів. При цьому акт про проведені електронні торги, який відповідно до пункту 4 розділу Х Порядку складається після повного розрахунку переможця за придбане майно (тобто після повного виконання договору купівлі - продажу покупцем), є волевиявленням продавця щодо передання проданого майна у володіння покупцю, а не оформленням договірних відносин купівлі - продажу майна на публічних торгах, як помилково вважали суди. Водночас ця помилка не вплинула на вирішення спору по суті.( Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі за №910/5640/16).

Як вбачається з протоколу електронних торгів за № UA-EA-2018-10-03-000060-b від 11 жовтня 2018 року, ОСОБА_5 придбала за 6300000 грн. нежилі приміщення з основними засобами, що розташовані в АДРЕСА_1 , загальною площею 256,6 кв.м.(а.с.59).Проведення розрахунку в день складання протоколу не оспорюється представником Банку.

22 жовтня 2018 року ОСОБА_1 повідомив ПАТ «Родовід Банк» про дострокове припинення дії договору оренди нежитлового приміщення за №1-ТЕР від 15 березня 2018 року, у зв`язку із придбанням вказаного приміщення 11 жовтня 2018 року через протокол електронних торгів.(а.с.61).

06 грудня 2018 року між ПАТ «Родовід Банк» (Продавець) та ОСОБА_3 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого продавець продав покупцю 20/100 частки будівлі площею 256,6 кв.м. від будівлі загальною площею 1341,1 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

Крім цього, відповідно до п. 6.3.6. договору оренди, дія договору достроково припиняється у випадку завершення процедури ліквідації ПАТ «Родовід Банк», а також у випадку реалізації майна в порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

Таким чином, колегія прийшла до висновку, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що не підлягають до задоволення вимоги позивача щодо стягнення із відповідача заборгованості за договором оренди землі за період із 11 жовтня 2018 року по 06 грудня 2018 року, оскільки сторонами у п.6.3.6 спірного договору було передбачено умови дострокового припинення його дії, а саме у випадку реалізації майна в порядку, встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а не в момент укладення сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна. А також суд підставно стягнув заборгованість за несвоєчасну сплату комунальних платежів за орендоване майно, який ОСОБА_1 повинен був внести в строк до до 20 листопада 2018 року, проте сплатив 17 липня 2019 року.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене та зважаючи на відсутність порушення встановлених Порядком правил проведення електронних торгів, а також те, що ОСОБА_1 після оголошення його переможцем електронних торгів провів повний розрахунок за придбане майно, тобто після повного виконання умов договору купівлі-продажу приміщення, що було волевиявленням продавця щодо передання проданого майна у володіння відповідача, а не оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах. Отже, моментом укладення договору купівлі-продажу майна, є момент завершення електронних торгів, про що було складено акт про проведення електронних торгів, після повного розрахунку переможця за придбане майно, а оформлення договору купівлі-продажу приміщення за результатами проведених електронних торгів не може бути підставою про продовження договору оренди нежитлового приміщення та стягнення заборгованості за його користування, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги, щодо незаконності та необґрунтованості оскарженого рішення спростовуються дослідженими судом матеріалами справи,а також обґрунтованими висновками суду першої інстанції за наслідком розгляду спору.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанцій правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Оскільки, оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 листопада 2019 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного тексту постанови - 14 вересня 2020 року.

Головуючий: Сташків Б.І.

Костів О.З.

Судді: Щавурська Н.Б