№ 201/8460/20
провадження 2-др/201/31/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

за участі секретаря Храмцевич Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Братське-Агро» про ухвалення додаткового рішення (ухвали) по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Братське-Агро» до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Імені Мічуріна» та ОСОБА_1 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Братське-Агро» 3 вересня 2020 року звернулося до суду з позовом до відповідачів сільськогосподарського ТОВ «Імені Мічуріна» та ОСОБА_1 про стягнення збитків.

ТОВ «Братське-Агро» 07 вересня 2020 року до суду було подано уточнену позовну заяву, а також заяву про забезпечення цього позову.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2020 року провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2020 року по справі було вжито заходи забезпечення позову.

ТОВ «Братське-Агро» 14 вересня 2020 року звернулося до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення (ухвали) по справі, оскільки слід зазначити дату народження відповідача ОСОБА_1 , а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Перевіривши матеріали справи та заяви, оцінивши надані і добуті докази суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення по справі.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430цього Кодексу.

Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ТОВ «Братське-Агро» 07 вересня 2020 року звернулося до суду з заявою про забезпечення цього позову.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 вересня 2020 року по справі було вжито заходи забезпечення позову, а саме: накладено арешт на все майно сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Імені Мічуріна» та ОСОБА_1 , у межах позовних вимог (186399,51 гривень). У зв`язку забезпеченням позову зустрічне забезпечення по справі не застосовано.

Також було встановлено, що у постановленній вище ухвалі про забезпечення позову дійсно не було зазначено дату народження відповідача ОСОБА_1 , а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому зазначене ускладнює її виконання.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи

Частиною 3 статті 3 ЦПК України передбачено провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 382 КК України «Невиконання судового рішення передбачено, що умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню - карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років. Ті самі дії, вчинені службовою особою, - караються штрафом від семисот п`ятдесяти до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, або особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб, - караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Виходячи з вище викладеного та з метою захисту прав та інтересів особи, яка звернулася за захистом свого особистого майнового права та інтересу, а також з метою належного виконання судового рішення і забезпечення його реального виконання, суд вважає можливим заяву про винесення додаткового рішення (ухвали) задовольнити та зазначити в ухвалі судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про забезпечення позову від 08 вересня 2020 року дату народження відповідача ОСОБА_1 , а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, заява про ухвалення додаткового рішення (ухвала) ґрунтується на вимогах закону і підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 89, 258-259, 263-265, 270, 353, 354 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Братське-Агро» про ухвалення додаткового рішення (ухвали) - задовольнити.

Зазначити в ухвалі судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про забезпечення позову від 08 вересня 2020 року дату народження відповідача ОСОБА_1 , а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

.

Суддя - О.А. Антонюк