РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренка К.Ю.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту місця відкриття спадщини, заінтересована особа - Сватівська міська рада Луганської області, -

ВСТАНОВИВ:

1. Позиції сторін, процесуальні дії

1.1. ОСОБА_2 звернулася до Сватівського міського суду Луганської області із заявою про встановлення факту місця відкриття спадщини, заінтересована особа - Сватівська міська рада Луганської області.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 18.12.2019 цивільну справу № 426/15728/19 за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту місця відкриття спадщини було передано за підсудністю до Сєвєродонецького міського суду Луганської області.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.01.2020 року цивільну справу № 426/15728/19 прийнято до розгляду та призначено до слухання в судовому засіданні.

1.2. В обґрунтування заяви вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між батьками заявника було розірвано 24 грудня 1975 року. Після розірвання шлюбу батько залишив родину та не повідомив про нове місце проживання та роботи. Про смерть батька заявник дізналася тільки у 2019 році. Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно у вигляді 7/18 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . З метою прийняття спадщини заявник 09.10.2019 звернулася до Першої Сватівської державної нотаріальної контори, однак завідувачем - державним нотаріусом вказаної нотаріальної контори Власовим О.В. 22.10.2019 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують місце відкриття спадщини, тому заявник й звернулася з цією заявою до суду та просить встановити факт того, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 є адреса місця знаходження його нерухомого майна: АДРЕСА_1 .

1.3. В судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги у повному обсязі з підстав, які викладені у заяві.

В судове засідання представник заінтересованої особи Сватівської міської ради Луганської області не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. Згідно із копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 25 грудня 1962 року Сватівським Рай Бюро РАЦС Луганської області, ОСОБА_4 (російською) народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено відповідний запис за № 336. Батьком записаний ОСОБА_3 (російською), матір`ю - ОСОБА_5 (російською).

Згідно із копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 24 грудня 1975 року Сєвєродонецьким відділом РАЦС, ОСОБА_3 (російською) та ОСОБА_5 (російською) 24 грудня 1975 року розірвали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 584. Після розірвання шлюбу прізвище чоловіка - ОСОБА_6 (російською), прізвище дружини - ОСОБА_6 (російською).

Згідно із копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 17 липня 1982 року Сєвєродонецьким Міськ. РАЦС Ворошиловградської області, ОСОБА_7 (російською) та ОСОБА_4 (російською) 17.07.1982 року уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 549. Після укладення шлюбу прізвище чоловіка - ОСОБА_8 (російською), прізвище дружини - ОСОБА_8 (російською).

Згідно із копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 05 липня 2006 року Відділом РАЦС адміністрації Тенькинського району Магаданської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Транспортний Тенькинського району Магаданської області, про що 09.08.1994 складено запис про смерть № 111.

З копії свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 28.07.1967 року державним нотаріусом Сватівської державної нотаріальної контори Павлюк Н.П., зареєстрованого у реєстрі за № 1983, вбачається, що ОСОБА_3 є власником 7/18 частин будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

18 жовтня 2019 року до Першої Сватівської державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини за законом після померлого ОСОБА_3 .

Згідно із копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1400/02-31, винесеної 22 жовтня 2019 року завідувачем Першої Сватівської державної нотаріальної контори - Державним нотаріусом Власовим О.В., ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_3 . Зазначену відмову нотаріус обґрунтовує тим, що спадкоємцем не було надано документів, що підтверджують місце відкриття спадщини.

Згідно із листом завідуючого Першої Сватівської державної нотаріальної контори від 21.02.2020 № 100/01-16 спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилася.

3. Релевантні джерела права

3.1. Згідно із ч. 2 ст. 45 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яка була ратифікована Верховною Радою України 10.11.1994, право спадкування нерухомого майна визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої знаходиться це майно.

Згідно із ст. 85 вищевказаної Конвенції, дія цієї Конвенції поширюється і на правовідносини, що виникли до її набуття чинності.

Згідно із статтею 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

3.2. Згідно із п. 1, 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року.

Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

3.3. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

3.4. В постанові Верховного Суду від 15.01.2020 по справі № 671/1090/18 сформульовано висновок про те, що норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, за якими ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, необхідно розуміти таким чином, що правила Книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК Української РСР.

Тобто, правила абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України підлягають застосуванню, якщо спадщина відкрилась після 01 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК Української РСР.

3.5. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року (тут і далі за текстом - в редакції, яка була чинною станом на час смерті ОСОБА_3 ) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ст. 17 ЦК УРСР місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСРпри спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

3.6. Відповідно до п. 1.12., 1.13. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 із змінами та доповненнями, якщо спадкодавець, якому належало майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України «Про міжнародне приватне право».

Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна. Якщо об`єктів нерухомого майна декілька і їх місцезнаходження різне, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження одного із об`єктів цього майна на вибір спадкоємця(ів).

За відсутності нерухомого майна місцем відкриття спадщини є місцезнаходження основної частини рухомого майна, що може бути підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу, витягом з реєстру прав власності на цінні папери, ощадною книжкою тощо.

Місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою про реєстрацію/останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (копія актового запису про смерть, домова книга тощо).

3.7. Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

3.8. Відповідно до п. 16 Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію.

4. Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. Перш за все, суд звертає увагу на те, що оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , то відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України та статей 45, 85 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Отже, посилання представника заявника у тексті заяви на норми ЦК України щодо спадкування є неналежними, адже вказані норми не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

4.2. Зміст ч. 2 ст. 315 ЦПК України дозволяє дійти висновку про те, що у судовому порядку можуть бути встановлені лише ті юридичні факти, для яких законом не визначено іншого порядку їх встановлення або які заявник не може встановити чи довести у позасудовому порядку у зв`язку із відсутністю певних документів. В судовому порядку юридичні факти встановлюються у виключних випадках, коли всі позасудові способи їх встановлення чи підтвердження вичерпані.

Стаття 526 ЦК УРСР встановлює правила визначення місця відкриття спадщини в разі, якщо не відоме останнє постійне місце проживання спадкодавця. В такому випадку, місцем відкриття спадщини визнається місцезнаходження майна спадкодавця або його основної частини.

Суд зазначає, що заявник має правовстановлюючий документ на нерухоме майно спадкодавця, яке знаходиться у місті Сватове (свідоцтво про право на спадщину, посвідчене нотаріусом 28.07.1967). Факт наявності цього документа у заявника визнав її представник в судовому засіданні. Тобто, заявник має документи, які в даному випадку підтверджують місце відкриття спадщини, а тому, в разі отримання відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії за цими документами, заявник має право звернутися до суду не з заявою про встановлення місця відкриття спадщини, а із позовом щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії.

4.3. Суд також звертає увагу на те, що у тексті заяви ОСОБА_2 відсутні будь-які посилання на документи, які додаються до заяви в якості підтвердження місця відкриття спадщини. Тобто, заявником не доведено, що вона надавала нотаріусу документи, які підтверджують місце відкриття спадщини і нотаріус, маючи в своєму розпорядженні ці документи, відмовив у вчиненні нотаріальної дії.

4.4. В якості підсумку суд зазначає, що у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту місця відкриття спадщини належить відмовити у зв`язку з її необґрунтованістю.

5. Розподіл судових витрат

5.1. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України суд вважає, що судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) про встановлення факту місця відкриття спадщини, заінтересована особа - Сватівська міська рада Луганської області (код в , місцезнаходження: Луганська область, місто Сватове, площа 50 Річчя Перемоги, будинок 36).

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Б. Баронін