Справа № 446/1713/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.09.2020 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Бакай І. А.
секретаря Новосад І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кам`янка-Бузька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
В провадження Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області перебуває вищевказана цивільна справа.
В обгрунтування вказаної заяви, ОСОБА_1 зазначив, що 28.10.1965 року між ним та позивачем ОСОБА_2 , зареєстровано шлюб. За час спільного проживання у них народився син ОСОБА_5 , на даний час вони мають внуків і правнуків. Син з дітьми та внуками проживає окремо. Позивач зазначає, що з відповідачем проживають у будинку по АДРЕСА_2 , який фактично збудований за їх спільні кошти та їх спільною працею. Крім того, подружжя вирішило займатися підприємницькою діяльністю, зокрема реалізацією продуктів харчування. Для цієї мети ОСОБА_2 зареєструвалася як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа підприємець. З цією метою у Жовтанецькі сільській раді було отримано в довгострокову оренду земельну ділянку по АДРЕСА_2 . На вказаній земельній ділянці було розміщено металевий кіоск. Згодом, спільної працею, подружжя збудувало на вказаній земельній ділянці магазин продовольчих та супутні товарів з баром на 15 посадочних місць. В 2010 році подружжям було вирішено реконструювати вказаний магазин і до існуючого магазину було добудовано ще частину приміщення для влаштування у ньому бару на більшу кількість місць
Отже, незважаючи на те, що усе нерухоме майно зареєстроване на відповідача, ОСОБА_1 приймав активну участь у його спорудженні, утриманні, вказане майно збудоване за спільні кошти подружжя та їх спільною працею.
В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що останнім часом він зауважив, що дружина багато чого від нього приховує, і розповідає про хід торгівлі в магазині, про об`єми продажів і т.п., а через похилий вік і незадовільний стан здоров`я позивач на даний час самостійно не може пересуватися і проконтролювати цього, або перевірити це, а також будучи вдома він отримав від поштарки лист, скерований відповідачу з Державного підприємства «СЕТАМ», з якого вінт дізнався, що приміщення магазину з баром, яке фактично є їх спільною власністю, виставлене на продаж як арештоване майно.
Суддя, вивчивши матеріали заяви, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Частиною 2 статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 150 ЦПК України, накладення арешту на майно є одним із способів забезпечення позову. Згідно частини 3 статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Перелік заходів забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом, встановлено ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України.
Крім того, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Згідно з частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.
Як на підставу забезпечення позову заявник посилається, що бар-магазин може бути відчужено шляхом проведення електронних торгів з реалізації нежитлової будівлі магазину-бару загальною площею 476,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційними номер майна НОМЕР_1 , що проводяться Державним підприємством «СЕТАМ», та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про недоведеність ОСОБА_1 необхідності забезпечення позову, не підтвердження належності магазину бару, щодо якого ставиться питання про накладення арешту, на дату розгляду справи судом.
Слід відзначити, що сам факт звернення до суду з позовною заявою з вимогою про поділ майна подружжя не може вважатися достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача.
Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність на теперішній час правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову. Разом з тим, позивач не позбавляється права звернутися до суду із відповідною заявою про забезпечення позову в майбутньому в будь-який час протягом розгляду справи в суді.
Керуючись ст.ст.149,150 -153, 353 ЦПК України, суд,-
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 15-денний строк з дня винесення ухвали.

Головуючий: Бакай І.А.