Ухвала

02 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 760/18026/14-ц

провадження № 61-37386св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва у складі судді Коробенка С. В. від 19 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва у складі колегії суддів: Чобіток А. О., Немировської О. В., Соколової В. В.,

від 24 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» пред`явило позов до відповідача, в якому зазначало, що між банком та відповідачем були укладені три кредитні договори, а саме: від 26 квітня 2006 року кредитний договір

№ 40.29-34/127, за яким ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі

865 000 доларів США під 12,5% річних до 25 квітня 2013 року; 15 серпня

2007 року договір про надання відновлювальної кредитної лінії

№ 40.29-48/359, згідно з яким ОСОБА_1 отримала кредит окремим частинами (траншами) у межах максимального ліміту заборгованості до

525 375 доларів США під 13,00% річних; 17 серпня 2007 року кредитний договір № 40.29-48/374, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала в кредит суму в розмірі 917 000 доларів США під 12,5% річних.

Відповідно до вказаних угод відповідач зобов`язалась своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному умовами договорів.

На забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору

№ 40.29-34/127, 26 квітня 2006 року між сторонами укладено договір іпотеки, предметом якого є належне відповідачу нежиле приміщення АДРЕСА_1 .

На забезпечення виконання позичальником умов договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 40.29-48/359, 15 серпня

2007 року між сторонами укладено договір іпотеки, предметом якого є належне відповідачу нежиле приміщення № 29 (в літері «А») у будинку АДРЕСА_2 .

На забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору

№ 40.29-48/374, 17 серпня 2007 року між сторонами укладено договір іпотеки, предметом якого є належний відповідачу садовий будинок АДРЕСА_3 та земельна ділянка, які розташовані у садовому товаристві «Дружба» у м. Українка Обухівського району Київської області.

У зв`язку із невиконанням зобов`язань за кредитними договорами

№ № 40.29-48/359, 40.29-48/374, банком було звернуто стягнення на нерухоме майно, передане відповідачем в іпотеку, та частково погашено заборгованість.

Зважаючи на те, що заборгованість відповідачем не погашається, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_1 : заборгованість за кредитним договором № 40.29-34/127 у загальному розмірі 928 452,40 доларів США, з яких: 514 744,24 доларів США - тіло кредиту; 297 964,64 доларів США - проценти; 76 067,76 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 39 675,76 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення процентів;

заборгованість за кредитним договором №40.29-48/359 у загальному розмірі 122 396,99 доларів США, з яких: 1 331,01 доларів США - тіло кредиту; 102 540,28 доларів США - проценти; 3433,78 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 15091,92 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення процентів;

заборгованість за кредитним договором №40.29-48/374 у загальному розмірі 959 060,79 доларів США, з яких: 572405,41 доларів США - тіло кредиту; 305 761,28 доларів США - проценти; 23 236,31 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 57 657,79 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення процентів.

Загальна заборгованість відповідача за трьома кредитними договорами за розрахунком ПАТ «Укрсоцбанк» становить 2 009 910,18 доларів США, яку банк й просив стягнути з відповідача у судовому порядку.

Відповідачем було заявлено зустрічний позов про визнання припиненими її зобов`язань за кредитними договорами від 17 серпня 2007 року

№ 40.29-48/374 та від 15 серпня 2007 року №40.29-48/359 з посиланням на те, що позивач вже задовольнив свої вимоги за вказаними договорами в повному обсязі за рахунок заставленого майна шляхом визнання на нього права власності на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 серпня 2012 року та рішення Обухівського районного суду м. Києва від 19 лютого 2013 року, а за кредитним договором від 26 квітня 2006 року

№ 40.29-34/127 вважала, що сплив строк позовної давності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 19 грудня

2017 року у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.

Визнано припиненим договір про надання відновлювальної кредитних лінії від 15 серпня 2007 року №40.29-48/359, укладений між ОСОБА_1 та

ПАТ «Укрсоцбанк».

Визнано припиненим договір про надання відновлювальної кредитних лінії від 17 серпня 2007 року № 40.29-48/374, укладений між ОСОБА_1 та

ПАТ «Укрсоцбанк».

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що банк задовольнив свої вимоги за кредитними договорами від 15 серпня 2007 року №40.29-48/359, від 17 серпня 2007 року № 40.29-48/374, шляхом визнання за собою права власності на предмети іпотеки, які забезпечували виконання основних зобов`язань, внаслідок чого, у силу вимог статті 36 Закону України «Про іпотеку», відповідачем фактично виконано свої зобов`язання за цими договорами. При цьому банк звернувся до суду із вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26 квітня 2006 року

№ 40.29-34/127 поза межами позовної давності, про застосування якої заявила відповідачка.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 24 травня 2018 рокуапеляційну скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» залишено без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19 грудня 2017 року - без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову. Вважав, що суд першої інстанції не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення. При цьому суд апеляційної інстанції відхилив доводи банку про те, що звернення стягнення було здійснено в судовому порядку, а не у позасудовому, а тому спірні правовідносини не припинилися у силу вимог статті 36 Закону України «Про іпотеки», та вказав, що вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» щодо звернення стягнення на предмети іпотеки були задоволені саме за процедурою, передбаченою для позасудового врегулювання - шляхом визнання права власності за іпотекодержателем на предмет іпотеки, а тому будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основних зобов`язань є недійсними.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати судові рішення із ухваленням нового рішення про задоволення його позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем набуто право власності на предмети іпотеки на підставі судових рішень, тому висновки судів стосовно того, що банк обрав позасудовий спосіб захисту своїх прав не узгоджується із дійсними обставинами справи та свідчать про неправильне застосування судами норм статей 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку». Вказує, що вартість предметів іпотеки, на які банк набув право власності, є недостатньою для погашення усієї заборгованості за кредитними договорами, а тому суди дійшли помилкового висновку про припинення зобов`язань. Крім того, вказує, що суди помилково застосували наслідки спливу позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26 квітня 2006 року № 40.29-34/127, оскільки у серпні 2011 року банку звертався до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за цим договором, який рішенням Печерського районного суду м. Києва

від 09 серпня 2012 року залишено без задоволення, що свідчить про переривання позовної давності.

Відзив на касаційну скаргу

У серпні 2018 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому вона посилається на необґрунтованість доводів скарги та законність ухвалених у справі судових рішень.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та 16 квітня 2020 року передано судді доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 лютого 2020 року справу № 916/3146/17 за позовом ПАТ «Імексбанк» до ТОВ «Україна», за касаційною скаргою

ПАТ «Імексбанк» на рішення Господарського суду Одеської області

від 04 липня 2019 року і постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28 жовтня 2019 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвалу обґрунтовано необхідністю відступити від правових висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 лютого

2019 року у справі № 759/6703/16-ц, провадження № 61-22462св18, від 27 лютого 2019 року у справі № 643/18466/15-ц, провадження № 61?19014св18, від 27 лютого 2019 року у справі № 263/3809/17, провадження №61-39107св18, від 17 квітня 2019 року у справі № 204/7148/16 ц, провадження № 61-43694св18, від 20 листопада 2019 року у справі № 295/795/19, провадження № 61-12137св19 щодо застосування при вирішенні спорів, які виникли на підставі кредитних правовідносин, частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання боржником-фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Оскільки колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає, що внаслідок звернення стягнення на предмет іпотеки або застави шляхом визнання за кредитором права власності на нього кредитор не втрачає права вимоги до боржника щодо одержання задоволення порушеного основного зобов`язання за рахунок іншого виду забезпечення, нею зазначено про необхідність відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду.

Аналіз ухвали Верховного Суду від 25 лютого 2020 року у справі № 916/3146/17 свідчить, що оскаржувані судові рішення у цій справі та оскаржені судові рішення у справі, яку передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 17 березня 2020 року зазначену справу № 916/3146/17, провадження № 12-15гс20 прийнято до розгляду.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК Українивизначено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом

10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі (№ 760/18026/14-ц) до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 916/3146/17.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 760/18026/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання припиненими зобов`язання, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 19 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 24 травня 2018 року, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 916/3146/17.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович