Справа № 183/6146/19
№ 2/183/1359/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Перещепинської міської ради Голубівський старостинський округ, ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Наталія Володимирівна, про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

встановив:

01 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Перещепинської міської ради Голубівський старостинський округ, ОСОБА_2 , в якому просив суд:

- встановити факт його постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2005 року по день відкриття спадщини, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

- визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,250 га, ведення особистого підсобного господарства 0,0339 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,250 га, ведення особистого підсобного господарства 0,0339 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Дітей чи інших родичів померлий не мав. ОСОБА_4 , 1928 року народження, з якої ОСОБА_3 перебував у громадянському шлюбі, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Єдиний син ОСОБА_4 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній також не мав спадкоємців. Таким чином, після смерті ОСОБА_3 на має спадкоємців першої, другої та третьої черги за законом.

Так, позивач зазначає, що він та його дружина ОСОБА_2 з 2005 року проживали однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_3 в належному йому домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та спільно користувалися житловим приміщенням. Вони вели спільний побут, мали спільний бюджет, спільно несли витрати, пов`язані з утриманням домогосподарства та забезпечення його всім необхідним, спільно планували витрати з урахуванням потреб кожного з них, мали спільне харчування, всі разом відзначали свята і були разом у будні дні. За своєю суттю і змістом - це були відносини між батьком та названим сином, стосунки між якими були побудовані на взаємній повазі і турботі.

В період спільного проживання позивач оплачував комунальні послуги, обробляв город, присадибну ділянку, здійснював поточний ремонт та догляд за домоволодінням. Коли ОСОБА_3 хворів, позивач забезпечував його належним лікуванням, доглядав, купував ліки, а коли ОСОБА_3 помер, позивач взяв на себе організацію поховання, оплатив усі ритуальні послуги, поминальний обід. Після смерті ОСОБА_3 позивач продовжує проживати в будинку, що належав померлому, та виконує всі обов`язки власника по утриманню та обслуговуванню спадкового майна.

Таким чином, позивач просить в судовому порядку встановити факт проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини та визнати за ним право власності на спадкове майно.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2019 року відкрите провадження у справі. Відповідною ухвалою суду від 03 квітня 2020 року зобов`язано третю особу надати копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивач не з`явився, одночасно з позовом подав заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримав (а.с.10).

Представник відповідача Перещепинської міської ради у своїй заяві просив розгляд справи здійснювати без його участі, а позовні вимоги по даній справі вирішити на розсуд суду (а.с.47).

В матеріалах справи міститься заява відповідача ОСОБА_2 (а.с.16) у якій остання просила слухати справу без її участі, з позовом ознайомлена, не заперечує проти задоволення позовних вимог, по суті яких зазначила, що не претендує і в майбутньому не буде претендувати на спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактично спадщину вона не приймала і приймати не бажає. У спадкові права, що за життя належали ОСОБА_3 вступив виключно ОСОБА_1 .

Третя особа також в судове засідання не з`явилася, на виконання ухвали суду від 03.04.2020 року надала копію витребуваної судом спадкової справи.

Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.17).

Після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ріхтер Н.В. заведено спадкову справу №108/2019, матеріали якої свідчать про таке.

22 липня 2019 року ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , подавши до нотаріуса відповідну заяву (а.с.57).

За даними Спадкового реєстру нотаріусом виявлено наявність заповіту від імені ОСОБА_3 , посвідченого Голубівською сільської ради 22.11.2010 року за р.№189, у зв`язку з чим до Голубівської сільської ради нотаріусом направлено запит про надання копії зазначеного заповіту (а.с.62).

Так, зі змісту вказаного заповіту вбачається, що за життя ОСОБА_3 заповів Ѕ частку належного йому майна (житлового будинку та земельної ділянки) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Поряд з цим, згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №6 від 29.07.2019 року (а.с.63-64), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Голубівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області, що також стверджується фотокопією свідоцтва про смерть від 27.11.2010 року (а.с.19).

Отже, даних про наявність інших спадкоємців першої, другої третьої черги за законом або спадкоємців за заповітом, окрім позивача, а також даних про наявність виданих свідоцтв про право на спадщину, судом не встановлено.

Далі, 29 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 (а.с.67), за результатами розгляду якої приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.07.2020 року (а.с.69), у зв`язку з тим, що позивачем не подано документів, що дають можливість встановити факт родинних відносин між ним та померлим ОСОБА_3 .

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що фактично для реалізації у повному обсязі своїх спадкових прав, позивач має надати до нотаріальної контори рішення суду про встановлення проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Вирішуючи позов в частині вимоги про встановлення юридичного факту, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 315 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у тому числі, відповідно до 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Так, в матеріалах справи міститься акт встановлення факту проживання, складений депутатом Перещепинської міської ради, за участю сусідів, у відповідності до якої ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю в період часу з 2005 року по день смерті останнього, ІНФОРМАЦІЯ_6 . ОСОБА_1 ,, його дружина ОСОБА_2 Ішимівна та померлий ОСОБА_3 проживали в домоволодінні, що належав померлому, за адресою: АДРЕСА_1 та спільно користувалися всіма житловими приміщеннями, кухнею, мали спільний бюджет та побут, разом купували харчі. Стосунки, які склалися між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_3 були такими, що характерні для членів однієї родини, які спільно проживають та ведуть спільне господарство та були побудовані на взаємній повазі та турботі. ОСОБА_1 оплачував комунальні послуги, обробляв город, присадибну ділянку, здійснював поточний ремонт та догляд за домоволодіння, ніс витрати на лікування ОСОБА_3 , купував ліки, доглядав за ним, а після смерті останнього поховав його та оплатив всі ритуальні послуги. Після смерті ОСОБА_3 громадянин ОСОБА_1 виконує всі обов`язки власника по утриманню та обслуговуванню спадкового домоволодіння (а.с.29).

Зазначені в акті обставини підтверджуються також довідкою №1218, виданою 08 серпня 2019 року Перещепинською міською радою Голубівський старостинський округ (а.с.33).

Крім того, в матеріалах справи міститься акт встановлення не проживання від 08 серпня 2019 року (а.с.31), який свідчить про те, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але дійсно з 2005 року фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», надає роз`яснення, що при вирішені спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України, про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільними побутом, мають взаємні права та обов`язки.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також, інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, та мали взаємні права та обов`язки.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які він посилається.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку,що позов ОСОБА_1 обґрунтований, однак підлягає задоволенню, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що ОСОБА_1 проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, і на виконання вимог ст.1268 ЦК України, спадкоємець прийняв спадщину після смерті спадкодавця.

При цьому, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадковий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом є такими, що заявлені передчасно, підстав для застосування ст.392 ЦК України суд не вбачає, з огляду на те, що позивач подавши до нотаріальної контори дане рішення суду про встановлення юридичного факту, не позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,76,81,89,263,265,265 ЦПК України, ст.ст. 1217, 1264 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ), проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2005 року по день відкриття спадщини, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Сорока.