Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1298/20

Номер провадження: 2-о/511/50/20

16 вересня 2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

секретаря - Ніколас С.О.,

за участю заявника - ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

представника заявника - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Старостинська сільська рада Роздільнянського району Одеської області про встановлення факту ,що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання з матір`ю ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини. Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Старостинської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. ОСОБА_4 була зареєстрована по АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є її сини - ОСОБА_2 , та він - ОСОБА_1 . Інших спадкоємців не має Заповіту за життя ОСОБА_4 не залишила. У встановленому порядку він звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так ним пропущений строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 1268, 1270 ЦК України, та рекомендовано звернутися до суду. Однак, так як його мати була людиною похилого віку, в липня 2010 року він забрав її проживати до себе - в с. Старостине Роздільнянського району Одеської області, де вона жила до дня своєї смерті. Посилаючись на дані обставини просив встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 на день відкриття спадщини.

В судовому засіданні заявник та його представник заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав заявлені ОСОБА_1 вимоги, не заперечував проти їх задоволення та встановлення даного факту. Суду пояснив, що він є рідним братом заявника, наміру приймати спадщину після смерті матері ОСОБА_4 не має, заяви до нотаріальної контори не подавав.

Представник заінтересованої особи - Старостинської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій заявлені ОСОБА_1 вимоги визнав, просив справу розглядати у його відсутність. (а.с.20)

Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 02.09.2011 року виконавчим комітетом Старостинської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, на підставі актового запису №25. (а.с.4)

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,45 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована на території Старостинської сільської ради Роздільнянського району, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 №469776, виданий 07.05.2003 року Старостинською сільською радою Роздільнянського району Одеської області на підставі рішення 2 сесії ХХІІІ скликання від 02.06.2001 року №90, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 18. (а.с.5)

При житті ОСОБА_4 заповіту не залишила, тому має місце спадкування за законом.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є її сини:

-ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 21.04.1958 року Шевченківською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №121 (а.с.7);

-ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 29.10.1959 року Старостинським бюро ЗАГС Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №36. (а.с. 11)

Інших спадкоємців першої черги за законом не має.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась.

З довідки Старостинської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 30.07.2020 року №407, судом встановлено, що ОСОБА_4 була зареєстрована по АДРЕСА_1 з 1959 року, однак проживала без реєстрації у сина - ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с.6)

З метою оформлення спадкового майна та отримання відповідних правовстановлюючих документів ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини в 2020 році.

Однак нотаріусом йому було відмовлено у відкриття спадкової справи, так як ним пропущені строки прийняття спадщини, передбачені ст. 1270 ЦК України та на теперішній час підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_4 відсутні.

Однак заявник вважає, що він прийняв спадщину, так як він постійно проживав з спадкодавцем на день її смерті в с. Старостине, так з липня 2010 року мати після інсульту проживала у його домоволодінні .

Факт сумісного проживання ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_4 по день її смерті по АДРЕСА_1 , підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які пояснили, що померла ОСОБА_4 була їх бабусею. Раніше вона проживала в с. Парканці, але після того як її паралізувало, вона не могла сама себе обходити та її син ОСОБА_1 забрав її проживати до себе, де вона і проживала до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки свідкам достовірно відомо, що заявник ОСОБА_1 дійсно проживав з померлою ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, тобто - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками.

Дані правовідносини регулюються наступним нормами права.

Відповідно до ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод т; інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть буті встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно вимог ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (пункт 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013).

Положеннями статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом (На що звертає увагу Верховний Суд у постанові від 10.01.2019 у справі № 484/747/17).

Суд, дослідивши надані по справі докази, заслухавши пояснення сторін та свідків, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд вважає, що заявником в суді підтверджено, що дійсно він постійно проживав з померлою ОСОБА_4 з початку липня 2010 року по день її смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою реєстрації заявника ОСОБА_1 .

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 з липня 2010 року до дня її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Судовий збір сплачено заявником в повному обсязі при зверненні до суду.

Керуючись ст.10, 11, 60, 202, 209, 212, 214-215, 218, ч.2 ст.256, ст.259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживав зі спадкодавцем - ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 року по АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення через Роздільнянський районний суд Одеської області відповідно до п.15.5 Розділу Х11 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. В. Теренчук