ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
іменем України

21 вересня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/2830/20
Головуючий у першій інстанції Коверзнев В. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/871/20

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Губар В.С.,

за участю секретаря Кривопиші Я.О.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

особи, які подали апеляційні скарги: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2020 року, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 06.05.2020, м. Чернігів,

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 р. ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягти з останнього аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 усіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку, починаючи з 22.04.2019 і до досягнення дочкою повноліття, половину вартості додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 7030 грн 36 коп. і 1200 грн 00 коп. у відшкодування витрат на правничу допомогу. В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує на ухилення відповідача від утримання дочки, яке розпочалося з 22.04.2019, й на те, що нею за власний кошт оплачено канцелярське приладдя та речі, призначені для особистого користування дитини, заняття в музичній школі, послуги приватного педагога по вокалу, вчителя англійської мови, вартість навчання у школі мистецтв і лікування дитини. Тож відповідач має відшкодувати позивачеві половину цих витрат.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково й стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : аліменти на дочку ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.04.2020 і до досягнення донькою повноліття, 580 грн 00 коп. у відшкодування витрат на розвиток здібностей дочки, 720 грн 00 коп. на відшкодування витрат на її лікування та 600 грн 00 коп. у відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката, а всього 1900 грн 00 коп.; у задоволенні решти вимог відмовлено; з ОСОБА_2 на користь держави стягнуто судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. Ухвалюючи це рішення, суд І інстанції виходив з того, що відповідач не забезпечує належне утримання доньки сторін, у зв`язку з чим:

- з нього на користь позивача слід стягти аліменти на доньку, розмір яких, з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача, слід визначити у 1/4 частці усіх видів заробітку (доходу) останнього щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що аліменти належить стягати з 06.04.2020, так як позивач не довела, що починаючи з 22.04.2019 вона вживала заходи щодо стягнення аліментів з відповідача;

- з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина витрат на розвиток музичних здібностей доньки у розмірі 580 грн 00 коп. з урахуванням фактично сплачених відповідачем коштів на покриття цих витрат;

- решта понесених позивачем витрат, які є предметом спору у справі, безпосередньо не стосуються розвитку здібностей дочки сторін;

- вимоги про відшкодування витрат на лікування доньки відповідач визнав на суму 720 грн 00 коп., тож в цій сумі і належить їх задовольнити, так як вимоги про відшкодування цих витрат не підтверджено допустимими доказами;

- витрати на правову допомогу в сумі 1200 грн 00 коп. є завищеними. Виходячи з цього і з того, що позов підлягає частковому задоволенню, відповідач має відшкодувати позивачеві витрати на правничу допомогу в сумі 600 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду І інстанції в частині відмовлених вимог та ухвалити рішення про їх повне задоволення. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

- внаслідок несвоєчасного отримання судової кореспонденції ОСОБА_1 була позбавлена права на подання відповіді на відзив на позов і додаткових доказів, що призвело до неповноти з`ясування обставин, які мають значення для справи;

- ОСОБА_2 надавав незначну допомогу на утримання дитини, несистематично перераховуючи на ці цілі мізерні кошти, що встановлено в оскаржуваному рішенні. Проте всупереч цьому факту суд дійшов висновку, що останній не ухилявся від утримання доньки, а ОСОБА_1 не довела, що вона вживала заходів задля стягнення аліментів на доньку;

- кошти, перераховані ОСОБА_2 на банківську картку ОСОБА_1 , є поверненням особистого боргу, а не допомогою дитині;

- ОСОБА_2 , перебуваючи на обліку у центрі зайнятості та отримуючи допомогу, займався таксуванням, утепленням будинків та був на заробітках в Німеччині. Сімейний бізнес і спільне майно він залишив собі. Про всі витрати на доньку ОСОБА_1 сповіщала ОСОБА_2 , так як він обіцяв їх покривати;

- останній при розірванні шлюбу взяв на себе обов`язок повного утримання дитини в обмін на те, що ОСОБА_1 не претендуватиме на поділ спільного майна та бізнесу;

- вирішуючи справу по суті, суд зазначив, що визначає розмір позовних вимог, які підлягають задоволенню, з урахуванням наявності у ОСОБА_2 доньки ОСОБА_4 . Але суд, на порушення вимог ст.ст. 182, 191 СК України, не врахував, що держава платить на неї допомогу, що він як учасник АТО отримує на цю доньку допомогу від громадських спілок та що ОСОБА_1 постійно несе витрати на розвиток творчих здібностей доньки, починаючи із 3 років, які складатимуть у 2019-2020 рр. на рік такі суми: на оплату вокалу 2160 грн 00 коп., на оплату вивчення англійської мови 3360 грн 00 коп.;

- крім визнаних відповідачем витрат на придбання окулярів дитині, позивач понесла витрати на тренувальні лінзи, таблиці для покращення зору, інші платні обстеження, на ліки, що дитина перебуває на обліку у лікаря-пульмонолога. Отже часткове задоволення вимог про стягнення витрат на лікування доньки є незаконним;

- витрати на придбання парти і комп`ютера є обов`язковими для організації процесу навчання та участі у позашкільних конкурсах. Придбання цих речей з відповідачем не погоджено внаслідок негативного впливу на нього дружини;

- оплату комунальних послуг за проживання у квартирі здійснює лише позивач, хоча за домовленістю з відповідачем він мав сплачувати вартість цих послуг за себе та за дитину, внаслідок порушення відповідачем цієї домовленості утворилися великі борги по оплаті комунальних послуг.

ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення місцевого суду в частині стягнення з нього аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнення судового збору на користь держави й ухвалити рішення, яким встановити розмір цих аліментів, що дорівнює 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а в іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін. Доводи цієї скарги зводяться до такого:

- суд не врахував, що ОСОБА_2 є учасником бойових дій, у зв`язку з чим його звільнено від сплати судового збору;

- матеріальне становище сім`ї відповідача складається з його грошового забезпечення в розмірі 12843 грн 00 коп.; на утриманні останнього перебуває, крім доньки сторін, ще двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також непрацююча дружина ОСОБА_7 , яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною;

- з доходу ОСОБА_2 сплачується вартість спожитих комунальних послуг за будинок за адресою: АДРЕСА_1 , у якому проживає його сім`я, а також комунальні послуги за квартиру, де проживає позивач із дочкою за адресою: АДРЕСА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 ОСОБА_1 просить її відхилити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 і у відповіді на відзив останньої ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню.

Судом у справі встановлено таке.

Сторони перебували в шлюбі з 27.03.2008, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.04.2019 у справі № 750/2189/19, що набрало законної сили 22.05.2019 (його копія на арк. 17 т. 1). Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копіями відповідних свідоцтв (арк. 187, 191 т. 1).

Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, при цьому дочка ОСОБА_3 залишилася разом із позивачем і знаходиться на її утриманні, що не заперечується жодною із сторін.

ОСОБА_1 не працює: згідно із записами в її трудовій книжці, останній припинено виплату допомоги по безробіттю 15.09.2011. Після цього запису записи у її книжці відсутні (копія трудової книжки на арк. 19-22 т. 1). Причини, з яких позивач не працює, суду не повідомлені.

Відповідно до копії характеристики доньки сторін ОСОБА_8 , позивач бере активну участь у житті дитини, а участь відповідача у її вихованні та фінансовому забезпеченні за останній рік непомітна (арк. 169 т. 1).

Згідно з копією характеристики ОСОБА_8 від 04.03.2020 (вих. № 9), остання навчається в Комунальному закладі позашкільної мистецької освіти «Чернігівська музична школа № 1 імені Стефана Вільконського» Управління культури та туризму Чернігівської міської ради з 2018 р. і бере активну учать в шкільних заходах; оплата її навчання здійснюється своєчасно, квитанції про його оплату надає ОСОБА_1 (арк. 24 т. 1). З копії довідки цього закладу від 03.03.2020 № 7 вбачається, що на 01.01.2020 вартість навчання доньки сторін у ньому становить 280 грн 00 коп. на місяць (арк. 171 т. 1). Копією табеля успішності цього ж закладу підтверджено, що донька сторін навчалася в ньому протягом 2018-2019 навчального року (арк. 172 т. 1). На підтвердження додаткових фінансових витрат на утримання неповнолітньої дитини у зв`язку з розвитком її здібностей суду надано копії квитанцій про оплату ОСОБА_1 навчання дитини Управлінню культури Чернігівської міської ради у сумах: 180 грн 00 коп. 23.09.2019, 180 грн 00 коп. 06.11.2019, 180 грн 00 коп. 02.03.2020, 100 грн 00 коп. 10.03.2020 (арк. 30-33 т. 1).

ОСОБА_9 сплачувала: за електроенергію - грошові кошти в розмірі 700 грн 00 коп. 09.10.2019, 500 грн 00 коп. 27.02.2020, про що надала копії квитанцій (арк. 208, 212, 213 т. 1), за інші комунальні послуги у липні 2019 р. 345 грн 46 коп., що також підтверджено копіями відповідних квитанцій (арк. 208 т. 1).

Донька сторін страждає на хронічне захворювання очей (міопію) та хворіла на гострі захворювання, що підтверджено витягами з її амбулаторної картки (арк. 62-70, 219-220).

ОСОБА_2 07.06.2019 зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 , що підтверджується копією відповідного свідоцтва (арк. 96 т. 1). Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, ОСОБА_12 має дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (копії свідоцтв про народження дітей на арк. 98, 97 т. 1).

Згідно з копією довідки Чернігівського міського центру зайнятості від 16.09.2019, ОСОБА_2 перебував у ньому на обліку як безробітний з 26.02.2019 по 13.09.2019 (арк. 94 т. 1). Ця інформація підтверджується також копією трудової книжки відповідача (арк. 100-101 т. 1).

Відповідно до копії витягу з наказу військового комісара Чернігівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) від 27.01.2020 № 23, посадовий оклад прапорщика ОСОБА_2 (став до служби 23.01.2020) встановлено в розмірі 3260 грн 00 коп. на місяць (10 тарифний розряд) з виплатою надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65% від посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років (арк. 95 т. 1).

ОСОБА_2 є учасником бойових дій, що підтверджується копією відповідного посвідчення (арк. 99 т. 1).

Копією довідки від 16.03.2020 № 07-07/3780, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради, підтверджено, що ОСОБА_2 нараховано пільги на житлово-комунальні послуги на три особи у безготівковій формі за жовтень 2019 р. 955 грн 80 коп., за листопад 2019 р. 1315 грн 80 коп., за грудень 2019 р. 1297 грн 60 коп. (арк. 5 т. 2).

Згідно з випискою по картковому рахунку відповідача, за період з 07.02.2020 по 27.04.2020 його заробіток склав 27102 грн 84 коп. (арк. 102-104 т. 1).

На підтвердження витрат на утримання дочки ОСОБА_13 надав копії квитанцій про сплату коштів за харчування у КП «Шкільне» Чернігівської міської ради в період з 17.04.2019 по 16.04.2020 у загальній сумі 663 грн 00 коп. (арк. 105, 107, 108, 110 т. 1) та копії квитанцій про сплату за навчання доньки Управлінню культури Чернігівської міської ради у загальній сумі 540 грн 00 коп. 07.05.2019 і 14.01.2020 (арк. 106, 109 т. 1).

ОСОБА_2 надсилав ОСОБА_1 грошові кошти в період з 29.05.2019 по 15.11.2019 із призначенням платежу «переказ особистих коштів», що підтверджено копіями відповідних квитанції і платіжних доручень (арк. 111-131 т. 1).

Відповідач сплатив на користь дитини ОСОБА_3 на її картковий рахунок 1660 грн 00 коп. за період з 10.12.2019 по 21.04.2020, що підтверджується копіями квитанцій відповідного змісту (арк. 132-137 т. 1).

У заяві ОСОБА_2 до Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.04.2019 про розгляд у його відсутність справи № 750/2189/18 за його ж позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу ОСОБА_2 повідомив суд про те, що будь-який спір майнового чи немайнового характеру між ними відсутній, що їхня донька проживатиме разом з ОСОБА_1 , що фінансове забезпечення доньки до досягнення нею повноліття ОСОБА_2 бере на себе та що помешкання, де проживає його сім`я, найближчим часом він офіційно подарує доньці (копія цієї заяви на арк. 18).

Згідно з копією витягу з рішення виконкому Деснянської районної у м. Чернігові ради від 24.02.2020 № 52, ОСОБА_2 дозволено подарувати належну йому квартиру АДРЕСА_3 малолітній дочці ОСОБА_8 ; дарування пов`язане з бажанням заявника забезпечити дочку власністю. Правочин прийняття в дар від імені малолітньої ОСОБА_8 доручається укласти матері ОСОБА_1 (арк. 168 т. 1).

Позивач стверджує, що на цей час відповідач не подарував їхній доньці вищевказану квартиру, де вони вдвох мешкають. Це твердження у ході розгляду справи ніяк не спростовано.

Інших доказів про взаємини сторін, що мають значення для справи, суду не надано.

Аналізуючи надані докази і правові норми, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить таких висновків.

Стаття 182 СК України приписує, що:

- при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (пп. 1-3, 4 ч. 1);

- розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів на утримання доньки сторін ОСОБА_3 , суд І інстанції, серед інших обставин, що мають значення для справи, вірно врахував, що відповідач ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 і має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як ці обставини впливають на спроможність сплачувати аліменти, про які йдеться.

Виходячи з наведених норм права, розміру доходу відповідача, кількості дітей, які перебувають на його утриманні, та виходячи з відсутності доказів як про повну або часткову непрацездатність позивача, яка не працює, так і про причини, з яких вона не працює, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог про стягнення аліментів в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Обґрунтовуючи вимогу про стягнення аліментів за минулий час, ОСОБА_1 посилалася на назване вище рішення виконкому Деснянської районної у м. Чернігові ради, а також на те, що ОСОБА_2 не виконує зобов`язань, зафіксованих у його вищезгаданій заяві до суду від 15.04.2019. Факт невиконання цих зобов`язань підтверджено у ході розгляду справи. У той же час апеляційний суд встановив, що здійснювати повне фінансове забезпечення доньки ОСОБА_2 перешкоджає матеріальне становище недостатність для цього доходів. В той же час апеляційним судом не встановлено існування об`єктивних перешкод відповідачеві для дарування доньці квартири, де вона проживає разом з позивачем, та для регулярної сплати аліментів. Тому суд погоджується із посиланням позивача на те, що вона вживала необхідних офіційних заходів щодо одержання аліментів з відповідача з 22.04.2019, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від сплати аліментів. Отже висновок суду про те, що позивач не довела, що починаючи з 22.04.2019 вона вживала заходи щодо стягнення аліментів з відповідача, є хибним. Тож з відповідача на користь позивача на доньку належить стягти аліменти з 22.04.2019.

Згідно з ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір додаткових витрат на дитину має обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

У справі встановлено, що на виконання приписів лікарів, зафіксованих у витягах з амбулаторної карти доньки сторін за період з 02.10.2019 по 31.01.2020, ОСОБА_1 придбала для доньки лінзи, на що нею витрачено 250 грн 00 коп., та лікарський препарат «но-шпа» за 90 грн 50 коп., а всього на суму 340 грн 50 коп.; про необхідність придбання 07.11.2019 препарату «аскорил» на суму 254 грн 50 коп. у витягах з амбулаторної карти не йдеться. Ці обставини підтверджено витягами з амбулаторної картки доньки сторін і копіями чеків відповідного змісту (арк. 62-69, 218-220, 40, 41, 50 т. 1). Проте відповідач визнає позовні вимоги про відшкодування додаткових витрат, пов`язані з лікуванням дочки ОСОБА_3 , в розмірі 720 грн 00 коп. Тому апеляційний суд вважає, що в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд І інстанції обґрунтовано дійшов висновку про стягнення їх на користь позивача саме в такій сумі.

Застосований місцевим судом спосіб визначення розміру витрат на навчання доньки сторін в Комунальному закладі позашкільної мистецької освіти «Чернігівська музична школа № 1 імені Стефана Вільконського» Управління культури та туризму Чернігівської міської ради не оспорюється. Тож виходячи з цього способу апеляційний суд констатує, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягти відшкодування витрат на навчання доньки у такій сумі: 640 грн 00 коп. (понесені ОСОБА_1 витрати на навчання доньки) 540 грн 00 коп. (понесені ОСОБА_1 витрати на навчання доньки) + 2240 грн 00 коп. (витрати, що мають бути здійснені на навчання доньки станом на 30.04.2020): 2 = 1170 грн 00 коп.

Посилання ОСОБА_1 на знехтування її думкою відносно того, що ОСОБА_2 зобов`язався одноособово повністю фінансово забезпечити їхню дитину, суд не може використати для задоволення апеляційної скарги, оскільки воно суперечить нормам права, що регулюють спірні правовідносини, зокрема ст. 180 СК України.

Доводи ОСОБА_1 про те, що нею підтверджено понесення додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, в саме розмірі 7030 грн 36 коп., апеляційний суд відхиляє, оскільки вони не підтверджуються наявними у справі доказами. Так:

- платіжні документи, копії яких на арк. 41 (окрім чеку про придбання лінз), 42- 53 т. 1), про оплату харчування дитини і витрат на придбання стола, комп`ютера та комплектуючих до нього (арк. 36, 37, 38 т. 1), а також про придбання одягу, канцелярського приладдя, засобів гігієни, іграшок (арк. 39, 227, 228 т. 1) не підтверджують витрат ОСОБА_1 на дитину, які в розумінні ст. 185 СК України викликані особливими обставинами. Окрім цього, частина платіжних документів на арк. 41, 227 т. 1 має нечитабельний вигляд, а зміст іншої їх частини не дає можливості встановити ключові реквізити, які б дозволили використати їх як належний та допустимий доказ на підтвердження здійснення додаткових витрат на дитину;

- судом відкидаються як докази, що підтверджують позов, платіжні документи, в яких платником є ОСОБА_1 , а отримувачами платежу - фізичні особи, оскільки з їх змісту не вбачається, що сплачені відповідно до них кошти в силу ст. 185 СК України є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами (арк. 34, 35, 197, 198, 209, 210, 211 т. 1).

Витрати ОСОБА_1 на правову допомогу в сумі 1200 грн 00 коп. підтверджено допустимими доказами: копіями договору останньої про надання правової допомоги з адвокатським бюро «Гайдук і партнери» від 22.02.2020 № 220220, ордера відповідного змісту від цієї ж дати, складеного ними розрахунку витрат на вказану допомогу від 30.03.2020 і квитанцією про їх оплату (арк. 71-74, 78, 76, 70). Розмір цих витрат апеляційний суд розцінює як такий, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Проте оскільки позов задоволено частково, то в порядку п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України ОСОБА_2 має відшкодувати ОСОБА_1 ці витрати пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме в сумі 600 грн 00 коп.

Наведені нижче доводи ОСОБА_2 судом відкидаються. Так:

- частина 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» приписує, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються учасники бойових дій - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Але предметом спору у цій справі є стягнення з ОСОБА_2 аліментів і додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами. Тому ця справа не пов`язана із порушенням прав останнього;

- грошові кошти, сплачені на користь ОСОБА_1 , суд не може розцінити як матеріальну допомогу дитині, оскільки у призначеннях цих платежів зазначено, що вони здійснені як переказ особистих коштів;

- посилання ОСОБА_2 на те, що він не в змозі сплачувати аліменти у більшому, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмірі, суперечить наявним у справі доказам. Окрім цього, при вирішенні справи враховано, що відповідач надсилав на картковий рахунок дочки ОСОБА_3 у банку кошти, про що вказав у своєму рішенні.

Відповідно до ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову і апеляційних скарг сторін, з відповідача на користь держави належить стягти судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог їх обох.

Отож апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а оскаржуване рішення зміні шляхом приведення його у відповідність до вищевикладеного. Його законність та обґрунтованість перевірено у межах доводів апеляційної скарги.

Апеляційний суд вирішив справу як на наданих до суду І інстанції доказах, так і на наданих до апеляційного суду доказах, так як всі вони мають виключне значення для справи.

Керуючись ст.ст. 374, 374 ч. 1 п. 1, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково; рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2020 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів, відшкодування витрат на розвиток здібностей доньки та розподілу судових витрат змінити.

Стягти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 :

- аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.04.2019 і до досягнення нею повноліття;

- 1170 (одну тисячу сто сімдесят) грн 00 коп. витрат на відшкодування витрат на розвиток здібностей доньки.

Зменшити визначений судом І інстанції розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_2 на користь держави, до 420 (чотирьохсот двадцяти) грн 40 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягти з на користь держави (реквізити: номер рахунку (IBAN) UA6026001 (код класифікації доходів бюджету 22030106), отримувач - ГУК у м. Києві/ м.Київ/22030106, , банк одержувача Казначейство України (ЕАП), 630 (шістсот тридцять) грн 60 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Головуючий: Судді: