22-ц/804/2641/20
266/69/17

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року місто Маріуполь

справа № 266/69/17

провадження № 22-ц/804/2641/20

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Пономарьової О.М.,

суддів Попової С.А., Ткаченко Т.Б.,

секретар судового засідання Грішко С.В.,

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої на підставі довіреності діє адвокат Кравчук Людмила Єгорівна, на ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області у складі судді Д`яченка Д.О. від 06 липня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 червня 2020 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, що знаходиться в загальній сумісній власності.

Виділено ОСОБА_1 у власність як окреме домоволодіння (1/1) в натурі ? частку житлового будинку АДРЕСА_1 , які складаються з приміщення 1-10 (житлове), площею 15,8 кв.м, приміщення 1-11 (житлове), площею 8,5 кв.м, приміщення 1-12 (коридор), площею 3,4 кв.м, приміщення 1-13 (житлове), площею 7,0 кв.м, приміщення 1-14 (житлове), площею 10,6 кв.м, приміщення 1-15 (кухня), площею 9,7 кв.м, приміщення 1-16 (ванна), площею 2,8 кв.м, приміщення ІІ (тамбур), площею 3,8 кв.м, загальною площею 61,6 кв.м.

Припинено право спільної часткової власності між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зв`язку з виділенням частки в натурі.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на виділене майно, а саме ? частку житлового будинку АДРЕСА_1 , які складаються з приміщення 1-10 (житлове), площею 15,8 кв.м, приміщення 1-11 (житлове), площею 8,5 кв.м, приміщення 1-12 (коридор), площею 3,4 кв.м, приміщення 1-13 (житлове), площею 7,0 кв.м, приміщення 1-14 (житлове), площею 10,6 кв.м, приміщення 1-15 (кухня), площею 9,7 кв.м, приміщення 1-16 (ванна), площею 2,8 кв.м, приміщення ІІ (тамбур), площею 3,8 кв.м, загальною площею 61,6 кв.м в натурі, як окреме єдине ціле (1/1).

01 липня 2020 року адвокат ОСОБА_3 , яка діє від імені відповідача ОСОБА_2 , звернулась із заявою про ухвалення додаткового рішення.

В заяві зазначено, що під час ухвалення рішення Приморського районного суду міста Маріуполя від 01 червня 2020 року, суд розглянувши позовні вимоги ОСОБА_1 , виділив їй у власність як окреме домоволодіння (1/1) в натурі ? частку житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 61,6 кв.м, припинив право спільної часткової власності між позивачкою і відповідачкою у зв`язку із виділенням частки в натурі на виділену ? частку, за позивачкою визнав право власності, як окреме єдине ціле.

Заявник посилався на те, що судом не ухвалено рішення про виділ у власність відповідачці ОСОБА_2 іншої половини житлового будинку, оскільки позивачка заявляла позов про розподіл сумісної власності, а не тільки про виділ частки з неї.

Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України адвокат Кравчук Л.Є. просила суд ухвалити по справі №266/69/147-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісної власності і виділ в натурі ? частки домоволодіння додаткове рішення, яким в порядку поділу спільної часткової власності розподілити в натурі житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №9 від 28.10.2019 року; виділити відповідачці ОСОБА_2 у власність як окреме домоволодіння (1/1) в натурі ? частку житлового будинку АДРЕСА_1 , яка складається з: приміщення 1-3 (санвузол), площею 3,7 кв.м, приміщення 1-4 (житлове), площею 11,8 кв.м, приміщення 1-5 (житлове) площею 9,2 кв.м, приміщення 1-17 (житлове) площею 8,1 кв.м, приміщення 1-18 (коридор) площею 1,3 кв.м, приміщення 2-1 (підвал) площею 7,6 кв.м, приміщення 2-7 (комора) площею 2,4 кв.м, приміщення 2-8 (кухня) площею 7,9 кв.м, приміщення І (сходова клітка) площею 3,0 кв.м, приміщення Ш (сходова клітка) площею 3,2 кв.м, приміщення IV (веранда) площею 8,3 кв.м, загальною площею 66,5 кв.м; визнати за ОСОБА_2 право власності на виділене майно, а саме на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 66,5 кв.м.

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 липня 2020 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 , яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , про прийняття додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, що знаходиться в загальній сумісній власності, відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою, відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої на підставі довіреності діє адвокат Кравчук Л.Є., подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не в повному обсязі розглянув вимоги, заявлені позивачкою, а саме: не розділив в натурі домоволодіння згідно з висновком експертизи і ухвалив рішення, яке тягне за собою правову невизначеність.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 , посилаючись на правильність та законність судового рішення, просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

За правилами ст. 368, 369 ЦПК України апеляційна скарга підлягає розгляду апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

В судовому засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Кравчук Л.Є. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином та подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та її представника, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, а ухвали суду - без змін, зважаючи на таке.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 червня 2020 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, що знаходиться в загальній сумісній власності. Виділено ОСОБА_1 у власність як окреме домоволодіння (1/1) в натурі ? частку житлового будинку АДРЕСА_1 , яка складається з приміщення 1-10 (житлове), площею 15,8 кв.м, приміщення 1-11 (житлове), площею 8,5 кв.м, приміщення 1-12 (коридор), площею 3,4 кв.м, приміщення 1-13 (житлове), площею 7,0 кв.м, приміщення 1-14 (житлове), площею 10,6 кв.м, приміщення 1-15 (кухня), площею 9,7 кв.м, приміщення 1-16 (ванна), площею 2,8 кв.м, приміщення ІІ (тамбур), площею 3,8 кв.м, загальною площею 61,6 кв.м. Припинено право спільної часткової власності між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зв`язку з виділенням частки в натурі. Визнано за ОСОБА_1 право власності на виділене майно.

01 липня 2020 року адвокат Кравчук Л.Є., яка діє від імені відповідача ОСОБА_2 звернулась із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що під час ухвалення рішення Приморського районного суду міста Маріуполя від 01 червня 2020 року, суд, розглянувши позовні вимоги ОСОБА_1 , виділив їй у власність як окреме домоволодіння (1/1) в натурі ? частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 61,6 кв.м, припинив право спільної часткової власності між позивачкою і відповідачкою у зв`язку із виділенням частки в натурі на виділену ? частку, за позивачкою визнав право власності, як окреме єдине ціле, проте, судом не ухвалювалось рішення в частині виділу у власність відповідачці ОСОБА_2 іншої половини житлового будинку, оскільки позивачка заявляла позов про розподіл сумісної власності, а не тільки про виділ частки з неї.

Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 липня 2020 року у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги відповідача не відповідають положенням ч.1 ст.270 ЦПК України, оскільки, судом під час ухвалення рішення вирішено всі питання відповідно до вимог позивача, зустрічних позовних вимог відповідачем ОСОБА_2 заявлено не було, тож суд першої інстанції прийшов до висновку, що необхідність в ухваленні додаткового рішення у справі відсутня.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, оскільки він відповідає вимогам матеріального та процесуального закону.

Згідно з ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 , від імені якої діє адвокат Кравчук Л.Є., про ухвалення додаткового рішення її вимоги зводяться до повернення справи для ухвалення додаткового рішення за вимогами, які не є предметом позову.

Оскільки нормами цивільного процесуального законодавства чітко визначені підстави ухвалення судом додаткового рішення та положеннями ст. 270 ЦПК України не передбачено ухвалення додаткового рішення з підстав не згоди сторони у справі з висновками суду щодо вирішення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що позивач, у разі не згоди з рішенням суду першої інстанції, має право апеляційного оскарження рішення суду.

Частина 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом третім вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За вказаних обставин доводи відповідача про неправильність та незаконність судового рішення є необґрунтованими.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст. 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції при розгляді заяви ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення дотримані норми матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої на підставі довіреності діє адвокат Кравчук Людмила Єгорівна, залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 16 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач О.М. Пономарьова

Судді

С.А. Попова

Т.Б. Ткаченко