КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня2020 року

м. Київ

справа № 754/3269/20

провадження № 22-ц/824/10610/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.(суддя-доповідач),

суддів - Махлай Л.Д., Шкоріної О.І.

за участю секретаря судового засідання - Парфенюк В.А.

учасники справи:

позивач - Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація

відповідач - ОСОБА_1

третя особа - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації - Зелінської Надії Миколаївни

на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 30 червня 2020 року у складі судді Сенюти В.О.

у справі за позовом Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про виселення, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року представник Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації Зелінська Н.М. звернулася до суду з позовом, в якому просила виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення та стягнути з останньої 2 102 грн судового збору.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що відповідач не мала законних прав на проживання у зазначеній квартирі, займала її самовільно, без будь-яких правовстановлюючих документів, необхідних для проживання у ній.

Колишній наймач квартири, ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згоди на вселення та реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 у спірній квартирі не надавала.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30 червня 2020 року провадження у даній цивільній справі закрито.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, 13 липня 2020 року представник позивача ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до Деснянського районного суду міста Києва.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що в провадженні Деснянського районного суду м. Києва знаходилася справа №754/11770/18 за позовом Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про виселення.

Підставою для звернення Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією до суду з указаним позовом слугував акт обстеження житлово-побутових умов від 27 липня 2017 року, що підтверджував самовільне зайняття відповідачем квартири АДРЕСА_1 .

24 липня 2019 року представником КП ««Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» суду надано акт обстеження житлово-побутових умов родини ОСОБА_1 від 23 липня 2019 року, відповідно до якого в квартирі ніхто не проживає, а вхідні двері опечатані. У зв`язку з указаними обставинами, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року провадження у справі закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Указує, що підставою для звернення до суду з повторним позовом про виселення відповідача слугує акт обстеження житлово-побутових умов за адресою: АДРЕСА_2 від 12 лютого 2020 року, що засвідчений начальником ЖЕД №313 ОСОБА_4 та підтверджує повторне неправомірне вселення ОСОБА_1 до вказаної квартири.

Звертає увагу колегії суддів на те, що підстави звернення до суду з позовом про виселення ОСОБА_1 в обох випадках є різними, з огляду на що, вважає висновок суду про закриття провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України помилковим.

Відповідач не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направила.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала та просила задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Відповідач у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечувала та просила залишити без змін оскаржувану ухвалу.

Третя особа у судове засідання свого представника не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності особи, що не з`явилася.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, місцевий суд виходив з того, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року було закрито провадження у справі за позовом Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 про виселення, тобто вирішено справу з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Статтею 263 ЦПК України установлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Проте, ухвала суду не відповідає указаним нормам, що, відповідно до статті 379 ЦПК України, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року у справі №754/11770/18 за позовом Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації до ОСОБА_1 про виселення провадження у справі закрито. Ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили.

У березні 2020 року представник Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації - Зеленська Н. звернулась у суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про виселення.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 16 березня 2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 рокупровадження у даній цивільній справі закрито.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції встановив, що сторони, предмет і підстави позовів в обох вищевказаних справах є ті самі.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією в суд з позовом до ОСОБА_1 про виселення у справі №754/11770/18, серед іншого, був акт обстеження житлово-побутових умов родини ОСОБА_1 , складений 27 липня 2017 року працівниками Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» та затверджений начальником ЖЕД №313 ОСОБА_5 .

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року клопотання представника Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації задоволено, провадження у справі №754/11770/18 закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України. Ухвала набрала законної сили.

11 березня 2020 року представник Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про виселення повторно. Як на підставу для звернення посилалась, зокрема, на акт обстеження житлово-побутових умов за адресою: АДРЕСА_2 від 12 лютого 2020 року, засвідчений начальником ЖЕД №313 ОСОБА_6 , згідно якого, що під час чергового обстеження житлово-побутових умов спірної квартири було встановлено, що в квартирі замінені вхідні двері та проживає ОСОБА_1 , також в квартирі знаходяться особисті речі відповідача.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що при зверненні до суду з позовом про виселення у справі №754/11770/18 Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація як на підставу для звернення посилалась на акт обстеження житлово-побутових умов родини ОСОБА_1 від 27 липня 2017 року, а при зверненні з позовом у березні 2020 року у даній справі, підставою позивачем зазначено акт обстеження житлово-побутових умов родини ОСОБА_1 , складений 12 лютого 2020 року.

Зважаючи на викладене, колегія суддів доходить висновку, що підстави для звернення Деснянською районною в м. Києві державною адміністрацією з позовами про виселення ОСОБА_1 у справах №754/11770/18 та №754/3269/20 є різними, стосуються різного проміжку часу та відмінних обставин, які стали підставою звернення з відповідним позовом.

Згідно частини третьої статті 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина перша статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя. У доктрині Європейського суду з прав людини та його практиці «право на суд» передбачено, зокрема, що особа повинна мати доступ до незалежного, неупередженого та компетентного суду.

У своєму рішенні в справі «Голдер проти Сполученого Королівства», 1975 р. суд відзначив: «Було б неприйнятним, на думку Суду, якби ч. 1 ст. 6 детально визначала процесуальні гарантії сторонам у судовому провадженні, не забезпечивши, насамперед, того, без чого користування такими гарантіями було б неможливим, а саме: доступу до суду. Характеристики "справедливості, публічності та оперативності судового провадження були б марними за відсутності судового провадження». Тож право на доступ до правосуддя має дуже важливе значення і без сумніву його необхідно вважати засадою.

Отже, колегія доходить висновку, що місцевий суд належним чином не дослідив матеріали справи, не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок про закриття провадження у справі, що призвело до неправильного вирішення справи та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, та, відповідно до статті 379 ЦПК України, є підставою для скасування такої ухвали із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації - Зелінської Надії Миколаївни - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 30 червня 2020 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Повне судове рішення складено «15» вересня 2020 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді Л.Д. Махлай

О.І. Шкоріна