Провадження № 2/127/2282/20
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

17 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Гуменюка К.П.,

за участю секретаря судового засідання Рудої В.В.,

розглянувшиу підготовчому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першої вінницької державної нотаріальної контори про усунення перешкод шляхом зняття арешту з нерухомого майна,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Першої вінницької державної нотаріальної контори про усунення перешкод шляхом зняття арешту з нерухомого майна.

У позовній заяві позивач просить суд зняти арешт з квартири, яка належить ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, згідно архівного запису за № 10-335/2, дата виникнення 05 листопада 1997 року; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис № 10-335/2 від 05 листопада 1997 року про арешт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 ; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про власника ОСОБА_2 та внести в реєстр зміни (виправити помилку), щодо власника, згідно правовстановлюючого документа на право власності Договір дарування від 03 вересня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Тептою Н.Я., згідно якого власником нерухомого майна, за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Крім того, позивач зазначає, що право власності на нерухоме майно набуте останньою у визначений законом спосіб. Накладений арешт обмежує права позивача, як власника майна на розпорядження належним їй майном.

У судове засідання позивач та її представник не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 надійшло клопотання, у якому остання просила суд розгляд справи проводити за її відсутності.

Представник відповідача Першої вінницької державної нотаріальної контори до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за доцільне закрити провадження у справі з огляду на наступне.

Як вбачається з наданої Державним нотаріальним архівом Вінницької області Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України інформації № 1698/01-18 від 10 серпня 2020 року, що 05 листопада 1997 року за реєстровим № 10-335, Першою вінницькою державною нотаріальною конторою накладено заборону на майно засудженого ОСОБА_2 .

Відповідно до інформації наданої Головним управлінням Національної поліції у Вінницькій області на вимогу суду, ОСОБА_2 був засуджений 15 липня 1997 року Ленінським н/с м. Вінниці за ст. 81 ч. 3, 45 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на основі ст. 45 КК України вважається засудженим умовно з іспитовим строком на 2 роки, штраф 1 000 грн. 00 коп. Вирок набрав законної сили 27 липня 1997 року.

Судом було встановлено, що вироком народного суду Ленінського району від 15 липня 1997 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 81 ч. 3 і 17.81 ч. 3 КК України і призначено йому покарання по ст. 81 ч. 3 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі без конфіскації майна, по ст. 17-81 ч. 3 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 42 КК України по сукупності вчинених злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі без конфіскації майна. В силу ст. 45 КК України не приводити до виконання призначене за вироком суду покарання ОСОБА_2 у вигляді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк два роки з сплатою штрафу в сумі 1 000 грн. 00 коп. на користь держави, якщо засуджений протягом іспитового строку не скоїть нового злочину, сплатить штраф і зразковою поведінкою виправдає виявлене йому довір`я. Передано ОСОБА_2 трудовому колективу кооперативу «Технік» на поруки для виправлення і перевиховування. Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_2 залишено підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу.

З вищевикладеного вбачається, що оскаржуваний позивачем арешт на нерухоме майно був накладений в рамках кримінальної справи № 1-243.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку, якщо такий спір є спором цивільним.

У разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому КПК України.

Як роз`яснено у п. 20 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішуються відповідно до розділу VIII КПК України. При цьому слід додати, що ст. 539 цього Кодексу прямо передбачено, що потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звернутися до суду з клопотанням про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

У разі непогодження з рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування главою 26 КПК України передбачений порядок їх оскарження.

Змістом ст. 170 КПК України встановлено, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно зі ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Саме до цього зводяться роз`яснення, надані у абз. 3, 4 п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту» судам роз`яснено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому ст.ст. 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

З системного аналізу вказаних норм права вбачається, якщо арешт на майно було накладено під час досудового розслідування кримінальної справи та/або під час розгляду кримінальної справи судом, то, в силу вимог закону, арешт з такого майна може зняти: під час досудового розслідування лише слідчий суддя, під час судового провадження суд, або прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження.

Лише у випадку коли під час винесення виправдувального вироку, закриття кримінального провадження, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові, судом не вирішено питання про скасування арешту майна накладеного в рамках кримінального провадження, то власник майна, на яке накладено арешт, має право на звернення до суду з позовом про звільнення майна з під-арешту, який розглядається за правилами цивільного судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 461/233/17-ц, провадження № 14-326цс18.

Таким чином, позивач не позбавлений права в порядку, встановленому Кримінальний процесуальний кодекс України звернутись з клопотанням про скасування арешту зі спірного майна.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на зазначене та враховуючи приписи чинного законодавства, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі у зв`язку із тим, що вказана справа підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе повернути ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір за подання позовної заяви згідно квитанції про сплату № 96674 від 10 липня 2020 року на суму 840 грн. 80 коп., згідно квитанції про сплату № 49381 від 28 липня 2020 року на суму 840 грн. 80 коп. та згідно квитанції про сплату № 49459 від 28 липня 2020 року на суму 840 грн. 80 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд,

у х в а л и в:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Першої вінницької державної нотаріальної контори про усунення перешкод шляхом зняття арешту з нерухомого майна закрити.

Повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання позовної заяви згідно квитанції про сплату № 96674 від 10 липня 2020 року на суму 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп., згідно квитанції про сплату № 49381 від 28 липня 2020 року на суму 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. та згідно квитанції про сплату № 49459 від 28 липня 2020 року на суму 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя вінницького міського суду

Вінницької області К.П. Гуменюк