22-ц/804/1533/20
223/563/17

Єдиний унікальний номер 223/563/17
Номер провадження 22-ц/804/1533/20
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2020 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Мальцевої Є.Є., Попової С.А., Биліни Т.І.,
секретар судового засідання Сікора М.М.,
учасники справи :
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 лютого 2020 року, ухвалене у складі судді Яненко Г.М., дата складення повного судового рішення 27 лютого 2020 року,
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 11 жовтня 2003 року перебуває у шлюбі з відповідачем та до 2014 році проживали у місті Донецьку, де займалися підприємницькою діяльністю. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , 2005 року народження, та доньку ОСОБА_5 , 2010 року народження. З моменту терористичного захоплення м.Донецьк позивач та відповідач разом з дітьми переїхали проживати до м.Вугледар Донецької області, де відповідач продовжив займатися бізнесом а позивач займалася вихованням дітей. Згодом подружні стосунки між сторонами були припинені.
Позивач також зазначила, що існує нерухоме майно, придбане під час шлюбу, яке підлягає поділу, рухоме майно побутові речі.
З урахуванням вищевикладеного це майно позивач просила поділити так: визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 та на грошові кошти у сумі 5000 доларів США. З відповідача ОСОБА_2 просила стягнути на її користь: 135550,00 грн. (що еквівалентно 5000,00 доларів США); 417220,00 грн. - компенсацію частки в майні вартості автомобіля DAF XF 95 380, 2006 р.в.. Просила відшкодувати 2 500 грн. за проведення автотоварознавчої експертизи та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн..
Все інше рухоме майно, про яке зазначено сторонами, та яке є спільною власністю родини, а також будинок АДРЕСА_2 ОСОБА_1 просила суд виділити у власність відповідачу.
Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на: квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з трьох кімнат та має загальну площу 64,3 кв.м., в тому числі жилу площу - 41,0 кв.м. вартістю 358 852 грн; комбінований холодильник-морозильник INDESIT С 132 G, вартістю 3325,00 грн.; кондиціонер «Vaillant» vl 1-035 hwri 12, вартістю 1680,00 грн.; пральну машинку WHIRLPOOL AWE 7515/1, вартістю 1800,00 грн.;диван «Паж-люкс», вартістю 2688,00 грн.; крісло - ліжко «A-люкс», вартістю 1470,00 грн.; пуф овальний, (2 од.) вартістю 342,00 грн.; стіл «Метелик», вартістю 429,00 грн.; табурет (2 од.), вартістю 204,00 грн.; шкаф-купе, вартістю 2803,00 грн.; водонагрівальний бак, вартістю 1425,00 грн.; телевізор Phillips, вартістю 3420,00 грн.; телевізор Daewoo, вартістю 570,00 грн.; ліжко, вартістю 2803,00 грн. Всього, вартість майна становить 381 811,00 грн..
Визнано вантажний автомобіль DAF, модель ХР 95.380, вантажний самоскид червоного кольору, 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_4 , номер шасі: НОМЕР_5 , вартістю 834440 грн. - спільною частковою власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без його реального поділу із визначенням ідеальних часток:
- за ОСОБА_1 на 7/25 частин вантажного автомобіля DAF, модель ХР 95.380, вантажний самоскид червоного кольру, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , номер шасі: НОМЕР_5 , що в грошовому еквіваленті становить 239360,75 грн.
- за ОСОБА_2 право власності на 18/25 частин вантажного автомобіля DAF, модель ХР 95.380, вантажний самоскид червоного кольру, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , номер шасі: НОМЕР_5 , що в грошовому еквіваленті становить 595079,25 грн..
В задоволенні решти вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить частково скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, а саме виділити у власність ОСОБА_2 вантажний автомобіль DAF, модель ХР 95.380, вантажний самоскид червоного кольору, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , номер шасі: НОМЕР_5 вартістю 368990,97 грн., вказує, що експерт не мав права проводити експертизу без огляду автомобіля, і висновки експертизи про вартість спірного автомобіля в розмірі 834 440 грн ні на чому не грунтуються, крім даних інтернету. В решті рішення просить залишити без змін.
Представник позивача надала відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому вказує, що судом законно прийнятий до уваги висновок експерта, який оцінив автомобіль в належній і повній комплектації. При цьому ухвала суду про проведення експертизи була оскаржена відповідачем, і залишена без змін апеляційною інстанцією. Висновок експерта є правомірним і законним.
Сторони до суду не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 -адвоката Богатченко В.М., представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ткачук В.Б., які підтримали власні скарги і заперечували проти задоволення скарг іншої сторони, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги сторін не підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, і ці обставини сторони н оспорюють, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 11 жовтня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі та до 2014 році проживали у м. Донецьк Донецької області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_4 2005 року народження та доньку ОСОБА_5 , 2010 року народження. В 2014 році у зв`язку із початком АТО в м.Донецьк сторони переїхали до м.Вугледар Донецької області, де відповідач продовжив займатися бізнесом а позивач виховувала дітей. У зв`язку із припиненням подружніх стосунків і розірванням шлюбу сторони бажають розділити майно.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам і нормам права.
Доводи апеляційної скарги представника позивача стосовно висновку суду в цій частині не спростовують правильність рішення, а зводяться до незгоди із рішенням, без правового обгрунтування.
Судом встановлено також, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 26 березня 2014 року, про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 160 т. 1). Її вартість за висновком експерта складає 358852,00 грн. (а.с. 113 т. 1).
Отже, квартира є спільною сумісною власністю подружжя, тому підлягає поділу. Суд виділив квартиру у власність ОСОБА_1 , як сторони і просили, і рішення суду в цій частині ніким не оспорюється. Цілком логічним, відповідно, є висновок суду про передачу у власність позивачу рухомого майна побутових речей, що находяться в цій квартирі.
Також ОСОБА_1 заявляла про поділ будинку АДРЕСА_2 , просила виділити його у власність відповідачу, врахувавши його вартість в загальну вартість майна, що підлягає поділу між подружжям. Але суд відмовив в задоволенні вимог, оскільки позивачем не підтверджено належно існування такого нерухомого майна у власності, у зв`язку з відсутністю документів що підтверджують право власності на нього в будь-якої із сторін.
Той факт, що сторони були зареєстровані у спірному будинку, не свідчить про право власності на нерухоме майно, і іншого позивач не довела.
Щодо поділу вантажних автомобілів, суд врахував наступне.
Разом з тим сторони під час розгляду справи в суді першої інстанції і в апеляційному суді наполягали на власній оцінці автомобіля DAF XF 95 380, 2006 р.в.. При цьому представник відповідача в якості аргументу за оцінку в розмірі 368990,97 грн вказувала на те, що спеціаліст проводив оцінку автомобіля після його огляду, і що цей спірний автомобіль є контейнеровозом, який відображений на фото у висновку експерта. А оцінка експерта, проведена під час розгляду справи за клопотанням позивача, не можу бути правильною, оскільки проводилася без огляду транспортного засобу. Посилаючись на ці обставини, представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги. Представник позивача, заперечуючи проти скарги відповідача, вказувала, що оцінка автомобіля DAF була проведена експертом без огляду предмету дослідження виключно з вини відповідача, який не надав його для огляду, і оцінка є вірною, оскільки автомобіль не є контейнеровозом, а переобладнаний в самоскид.
Перевіривши матеріали справи, докази, що стосуються предмету позовних вимог, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що вартість спірного автомобіля необхідно враховувати з даних експертизи, проведеної на замовлення позивача ОСОБА_1 .. Так, з документів - техпаспорту на автомобіль, повідомлення Територіального сервісного центру МВС №1445 - вбачається, що автомобіль DAF XF 95 380, 2006 р.в., має переобладнаний з контейнеровоза самоскидний кузов з розвантаженням назад. Переобладнання автомобіля виконано 24.06.2014 року, у зв1язку із чим проведена нова реєстрація транспортного засобу у вересні 2014 року.
Представник відповідача не надала колегії суддів переконливих пояснень, чому при проведенні оцінки вказаного автомобіля експерт зазначив, що у автомобіля відсутній кузов і гідроциліндр (т.1 а.с.93), і чому в березні 2018 року оцінював тільки як сідельний тягач, а не самоскид, яким автомобіль є з 2014 року.
Врахувавши викладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги відповідача щодо неправильної оцінки вказаного автомобіля безпідставними, і такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно, колегія суддів погоджується із висновком суду про оцінку спірного автомобіля в сумі 834440,00 грн., оскільки він відповідає встановленим обставинам, належно доведений позивачем, і не спростований під час апеляційного перегляду рішення.
Отже, суд мотивовано врахував вартість всього спірного майна при визначенні часток і їх вартості.
Згідно з ч. 6 ст. 57, ст. 60 і ст. 70 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Вирішуючи питання про поділ майна, суд справедливо і об`єктивно виходив з того, що неповнолітні діти сторін залишилися проживати разом з позивачем, і виділив їй квартиру, побутові речі, що там знаходяться, та та 7/25 частин вантажного автомобіля DAF, оскільки інший варіант поділу майна не враховує рівність часток подружжя.
Як вбачається зі справи, інших законних і мотивованих варіантів поділу майна в натурі сторонами не надано, і умов закону для поділу майна в іншому порядку, який би дав суду можливість виділити спірний автомобіль DAF XF 95 380 кому-небудь з сторін в цілому, не виконано. І така позиція суду відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 14.04.2020 року в справі № 667/6240/15-ц.
Доводи апеляційної скарги позивача про необхідність виділення відповідачу майна на суму, що є значно більшою, ніж вартість майна, що вона бажає для себе, не грунтуються на законі. З тих же підстав, враховуючи положення вищенаведених положень СК України, не є слушними і доводи про стягнення значної суми компенсації вартості виділеного відповідачу майна, вартість якого набагато більше, ніж вартість майна, що бажає отримати позивача, за умови відсутності згоди на це другої сторони, не грунтуються на обставинах справи і не мають під собою жодної правової аргументації.
З оскарженого рішення вбачається, що воно належно мотивовано і цілком відповідає вимогам закону.
Питання про стягнення судових витрат і витрат на правничу допомогу вирішує суд першої інстанції.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційних скаргах доводи не відносяться до тих підстав, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскарженого рішення, і висновків суду не спростовують, тому в їх задоволенні належить відмовити на підставі статті 375 ЦПК України.
У відповідності до положень статті 141 ЦПК України, у зв`язку із залишенням без задоволення апеляційних скарг сторін, підлягають відшкодуванню в дохід держави суми несплаченого ними судового збору за апеляційне оскарження. Так, ухвалою апеляційного суду при відкритті провадження ОСОБА_2 відстрочено сплату судового збору в розмірі 6590,36 грн до ухвалення рішення Донецьким апеляційним судом (т.3 а.с.12). Також ОСОБА_1 апеляційним судом визначено суму судового збору 960 грн і відстрочено її сплату до ухвалення рішення (т.3 а.с.162). Таким чином, з ОСОБА_2 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір за апеляційне оскарження в сумі 6590,36 грн, і з ОСОБА_1 960 грн..
Керуючись ст. 367, п.1 ч.1. ст.374, ст.375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 - залишити без задоволення.
Рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 13 лютого 2020 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір за апеляційне оскарження 6590 (шість тисяч п`ятсот дев`яносто) грн. 36 коп..
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір за апеляційне оскарження 960 ( дев`ятсот шістдесят) грн..
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 16 вересня 2020 року

Судді: Є.Є. Мальцева

С.А. Попова

Т.І. Биліна