П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 310/10103/19

Провадження № 22-ц/807/1108/20

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Геннадія Олександровича на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 грудня 2019 року про передачу справи за підсудністю в складі судді Черткової Н.І. в справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Геннадія Олександровича до акціонерного товариства «Банк Форвард», приватного нотаріуса ІМНО Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича, третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяни Леонідівни, про захист прав споживачів про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Г.О. звернувся до суду з позовом до АТ «Банк Форвард», приватного нотаріуса ІМНО Київської області Кондратюка В.С., третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л., про захист прав споживачів про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 грудня 2019 року вказану цивільну справу передано на розгляд Шевченківському районному суду м. Києва.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Г.О. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області для вирішення питання щодо відкриття провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції помилково ототожнені місце розташування приватного нотаріуса та місце вчинення виконавчих дій. Позивач проживає та працює в м. Бердянськ, будь-якого майна в інших регіонах країни він не має, а тому фактичне виконання виконавчого напису здійснюється за його місцем проживання, тобто в м. Бердянськ.

Учасники справи не скористались своїм правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 10 лютого 2020 року відкрито апеляційне провадження в справі в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладені норми процесуального закону, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Суд першої інстанції, передаючи справу за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва, виходив з того, що вимога про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не є способом захисту прав споживача, відтак на правовідносини, що виникли між сторонами за цим позовом, не поширюються вимоги ЦПК України про право позивача на альтернативну підсудність за його зареєстрованим місцем проживання. За правилом загальної територіальної підсудності, встановленої ч.2 ст. 27 ЦПК України, позов повинен пред`являтися за місцезнаходження відповідача АТ «Банк Форвард», що територіально відноситься до Шевченківського районного суду м. Києва.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Разом з тим законодавець визначив підсудність справ за вибором позивача, зокрема частина 12 статті 28 ЦПК України передбачає, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" № 3 від 01.03.2013, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

За змістом наведеного можна дійти висновку, що, не виключаючи можливість звернення позивача до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), альтернативна підсудність встановлює можливість звертатися до іншого суду з відповідним позовом, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

Таким чином, позови про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню можуть бути пред`явлено як за місцезнаходженням відповідача (юридичної особи), так і за місцем його виконання.

Судом встановлено, що згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача АТ «Банк Форвард» є : вул. Саксаганського, буд. 105, м. Київ.

Виконавче провадження про примусове виконання оскаржуваного виконавчого напису № 1811 від 31 липня 2019 року відкрито 23 серпня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. (м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, оф. 15).

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що підсудність даної справи ним визначена за місцем виконання виконавчого напису.

Місце виконання рішення визначене статтею 24 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" виконавчим округом приватного виконавця є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Отже, в розмінні ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання виконавчого напису є місце проживання, перебування боржника або місцезнаходження його майна.

З матеріалів справи вбачається, що боржник ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Місцем виконання виконавчого напису в цій справі є місце проживання боржника ОСОБА_1 м. Бердянськ, що територіально відноситься до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

Суд першої інстанції, посилаючись на те, що норми Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюється на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, тому в цій справі не може бути визначена підсудність відповідно до ч.5 ст. 28 ЦПК України, відповідно до якої позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача, не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 в позовній заяві зазначив, що підсудність визначена за місцем виконання виконавчого напису, тобто відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки предметом позову є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позов був пред`явлений за правилами альтернативної підсудності, тобто за місцем виконання напису - місцем проживання боржника, яке розташоване на території територіальної юрисдикції Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, що є правом позивача, тому суд першої інстанції передчасно визначив, що справа підлягає передачі на розгляд Шевченківському районному суду м. Києва за місцем знаходження відповідача.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції помилково ототожнено місце розташування приватного нотаріуса та місце виконання виконавчого напису, є безпідставними, оскільки в оскаржуваній ухвалі не міститься відповідного обґрунтування передачі справи на розгляд іншого суду.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу про передачу цієї цивільної справи на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 статті 379 ЦПК України є підставою для її скасування з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, тобто вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Геннадія Олександровича задовольнити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 грудня 2019 року про передачу справи за підсудністю в цій справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанова складено 04 березня 2020 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова