ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року

м.Суми

Справа №592/5950/20

Номер провадження 22-ц/816/1907/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

розглянув у порядку письмового позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 червня 2020 року, ухваленого у складі судді Бичкова І.Г., у м. Суми,

в с т а н о в и в:

14 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 червня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 93 135 грн 28 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 27 642 грн 96 коп. з послідуючим утриманням з цієї суми податків та обов`язкових платежів.

Стягнуто з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» в дохід держави судовий збір в розмірі 840 грн 80 коп.

Не погоджуючись з судовим рішенням, АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, зменшивши присуджену до стягнення суму з 93 135 грн 28 коп. до 68 099 грн 99 коп.

У доводах апеляційної скарги АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» зазначається, що станом на день ухвалення оскаржуваного рішення розмір боргу по заробітній платі перед позивачем становив 69 099,99 грн, що підтверджується довідкою про заробітну плату працівника товариства від 21 липня 2020 року.

Заявник апеляційної скарги вказував і на те, що товариством було подано клопотання про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву з підстав запровадження карантину, проте судом першої інстанції ухвалено судове рішення до спливу визначеного терміну для подання відзиву.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 червня 2020 року в частині стягнення з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь позивача ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Від позивача ОСОБА_1 в установлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив, письмові заперечення також.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на день звільнення ОСОБА_1 з роботи заробітна плата у розмірі 93 135 грн 28 коп. йому виплачена не була, тому вважав, що вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», а 18 лютого 2020 року позивача було звільнено за власним бажанням у зв`язку з переведенням за його згодою в АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Вказані обставини підтверджуються даними трудової книжки ОСОБА_1 (а.с. 7-9).

Згідно даних наданого позивачем розрахункового листа, відповідач не виплатив йому заробітну плату, що станом на лютий 2020 року становила 93 135 грн 28 коп. (а.с. 10).

Крім того, звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 просив стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно вимог статей 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Як передбачено ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що право позивача на своєчасне отримання заробітної плати за виконану ним роботу порушено з боку відповідача, оскільки останній не виплатив позивачу заробітну плату за виконану роботу, тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з вимог ч.ч. 3, 4 статті 83 ЦПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції визначено статтею 367 ЦПК України. Зокрема, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 84 ЦК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Окрім того, згідно з приписами статті 43 ЦПК України подання усіх наявних доказів в порядку та в строки встановлені законом або судом є обов`язком сторін.

Зі змісту ст. 110 КЗпП України слідує, що обов`язок повідомляти працівника про розмір загальної суми заробітної плати, розміри і підстави відрахувань та суми заробітної плати, що належить до виплати, покладено саме на власника або уповноважений ним орган.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 травня 2020 року відкрито спрощене провадження у цій справі та встановлено відповідачу АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали, протягом якої той мав подати суду відзив на позовну заяву. Розгляд справи призначено на 03 червня 2020 року.

Копія ухвали отримана АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» 21 травня 2020 року (а.с. 21).

Проте, в установлений судом строк відзиву на позовну заяву відповідачем не було подано, натомість товариство звернулося з клопотанням про продовження процесуальних строків на його подання, яке мотивовано набранням чинності 02 квітня 2020 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короно вірусної хвороби (COVID-19)». Клопотань про відкладення розгляду справи відповідачем не заявлялося.

З огляду на те, що будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи на 03 червня 2020 року АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» свого представника в судове засідання не направило, клопотань про відкладення розгляду справи не заявило, справа судом першої інстанції була розглянута у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи.

Колегія суддів вважає непереконливими доводи апеляційної скарги відповідача АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про те, що ухваливши рішення до закінчення строку для подання відзиву суд першої інстанції не отримав інформацію про наявність підстав для стягнення на користь позивача заборгованості по зарплаті у меншому розмірі, ніж зазначено у позові.

Зокрема, АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» не було надано достатніх та переконливих доказів на підтвердження того, що станом на дату ухвалення судового рішення - 03 червня 2020 року розмір заборгованості по заробітній платі позивача був у меншому розмірі від стягнутого судом першої інстанції. Долучена відповідачем до апеляційної скарги довідка по заробітній платі ОСОБА_1 таким доказом також не може бути, оскільки, як вбачається з її змісту, борг по заробітній платі ОСОБА_1 в сумі 68099 грн 99 коп. становив на дату видачі цієї довідки 21 липня 2020 року (а.с. 28), хоча оскаржуване рішення було ухвалено судом 03 червня 2020 року.

Відтак, колегія суддів вважає, що судом з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, його висновки відповідають вимогам закону та обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому таке судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 червня 2020 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: С.Г. Хвостик (суддя - доповідач)

В.І. Криворотенко

С.С. Ткачук