Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Бондар О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Котовської сільської Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Котовської сільської Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами.

Позивач в позові посилається на те,що відповідно до свідоцтва про право власності від 01 лютого 1990 року посвідченого виконавчим комітетом Котівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належав її матері ОСОБА_2 .

23 липня 1993 року між позивачем та її матір`ю був укладений договір довічного утримання, нотаріально посвідчений виконавчим комітетом Котівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 64.

На даний час у позивача виникла необхідність в реєстрації її речового права в Державному реєстрі речових прав та їх обтяжень. Але виявилося, що договір довічного утримання не зареєстровано в органах БТІ.

Той факт,що житловий будинок в АДРЕСА_1 належить позивачу крім договору довічного утримання підтверджується приватизацією земельної ділянки, на якій він знаходиться, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 2050773 від 02 грудня 2009 року зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10.

Тому позивач вимушена звертатися до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами.

Позивач в судове засідання не з`явилася та надала до суду заяву, в якій прохає розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надіславши на адресу суду заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі.

Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки КП «Магдалинівське БТІ» житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 01 лютого 1990 року посвідченого виконавчим комітетом Котівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (а. с. 9).

Відповідно до договору довічного утримання, посвідченого виконавчим комітетом Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 64 від 23 липня 1993 року, позивач є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 (а. с. 6).

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 2050773 від 02 грудня 2009 року зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею,договорів оренди землі за № 10, власником земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 є позивач (а. с. 10).

Відповідно довідки Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області вих. номер 311 від 07 листопада 2019 року, згідно запису в погосподарській книзі № 7 позивач є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 є позивач (а. с. ).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Судом встановлено, що позивач є власником нерухомого майна, однак не може зареєструвати вказане право. Тому суд дійшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на:

-житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , що складається з: А - будинок загальною площею 52,9 кв. м. житловою площею 38,5 кв. м.; а сіни; Б літня кухня; б прибудова; В гараж; Г сарай; Д сарай; Е гараж; № 1 колодязь; № 2 паркан; № 3 ворота; № 4 хвіртка.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук