Справа № 461/5307/18 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/811/104/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представниці відповідача Департаменту містобудування ЛМР Процик І.І., представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представниці Сихівської районної адміністрації ЛМР Кузів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту містобудування Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова в складі судді Юрківа О.Р від 05 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Житловик-С», Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м. Львова від 05 листопада 2018 року позов задоволено повністю. Стягнуто з Департаменту містобудування Львівської міської ради (Код ЄДРПОУ: 34857473) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 195096,19 грн. матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля; 1500,00 грн. вартість проведеної експертизи, всього 196 596,19 грн. Стягнуто з Департаменту містобудування Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 1 965,98 грн. сплаченого судового збору.

Вказане рішення оскаржив Департамент містобудування Львівської міської ради.

В апеляційній скарзі просять скасувати рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Вважають рішення таким, що винесене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи; з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Вказують, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що зазначені у висновку спеціаліста №82 від 16 лютого 2018р. пошкодження в автомобілі виникли саме внаслідок падіння дерева 06.02.2018р. та знаходяться між собою у причинному зв`язку, а не утворились в інший період та з інших причин (обставин), тобто до падіння дерева на автомобіль або після. Крім того зазначають, що висновок №82 експертного автотоварознавчого дослідження показує лише зношення автомобіля та які ремонтні роботи необхідно зробити в результаті його відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу його складників, а не встановлює причинно-наслідковий зв`язок між падінням дерева (ДТП) та нанесеним пошкодженнями автомобілю. Вказаний висновок має дорадчий (рекомендаційний) характер, ґрунтується на ознаках імовірності та припущення пошкоджень і в основу рішення не може застосовуватись, як преюдиційний, оскільки судом не призначались транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи транспортного засобу. Наведена сума вказана у висновку спеціаліста №82 не можу бути відшкодованою позивачу. Також звертають увагу, що експертиза проведена без представників комунальних служб, та адміністрації. Зазначають, що судом постановлено рішення без жодної доказової бази, адже факт падіння дерева не встановлено, відсутні відомості ким, де, і коли зроблено фотографії, повідомлень про падіння дерева не надходило, заява позивачем по справі подана до міліції 09.02.18р., хоча дерево, як стверджує позивач впало 06.02.2018р. Суд не з`ясував і не дослідив належним чином дані обставини та не витребував для дослідження матеріали перевірки ДТП ВП ГУНП у Львівській області, яка була проведена за фактом ДТП. Відсутні будь-які відомості про очевидців даної події. Судом не з`ясовано чи автомобіль був застрахованим, чи позивач отримував страхові виплати. Крім того, звертають увагу на те, що дерева вздовж вулиць не перебувають на балансі Департаменту містобудування Львівської міської ради. Також звертають увагу, що ухвалою суду від 10.10.2018 у вказаній справі залучено в якості співвідповідачів Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради та Львівське комунальне підприємство «Житловик - С», проте судом не витребувано, а позивачем не додано уточненої позовної заяви щодо позовних вимог та меж відповідальності до кожного із відповідачів.

В судове засідання позивачка та представник ЛКП «Житловик-С» не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що інтереси позиваки у судовому засіданні захищав представник.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представниці відповідача Департаменту містобудування ЛМР та представниці Сихівської районної адміністрації на підтримання апеляційної скарги, представника позивачки в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на неї, а також інших письмових та усних заяв та пояснень учасників справи (їх представників) у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 12, п.1 ч.1 ст. 13, ч.1, 2 ст. 15, п. 7 ст. 17, ч.1, 2 ст. 20, п.2 ч.1 ст.21, п.4 ч.1 ст. 10, ч.4 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», підпункт 5.1, 5.5 розділу 5, розділ 9, 12 та 14 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №105 від 10.04.2006 року, рішення Львівської міської ради №972 від 27.10.2017 року, ч.2 ст. 1166 ЦК України, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», 141 ЦПК України, та задовольняючи позов, виходив з того, що відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 № 680115 власником автомобіля «Пежо» (легковий універсал-В), білого кольору, 2008 року випуску, з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , є ОСОБА_1 . Із наданої до матеріалів справи заяви від 16.07.2018 року вбачається, що автомобіль «Пежо» під час падіння дерева знаходився за адресою на вул. Енергетичній, 20 у м. Львові. У Висновку № 82 від 18.03.2018 року, наданому за результатами експертного автотоварознавчого дослідження зазначено, що вартість матеріальної шкоди (без урахування ПДВ), спричиненого власнику автомобіля «Пежо», реєстраційний номер НОМЕР_3 на час проведення дослідження складає 195 096, 19 грн.Громадяни мають право звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну внаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. За законодавством України, зелені насадження, в тому числі, дерева, відносяться до об`єктів землеустрою. Законом встановлено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. З наведеного випливає, що, за наявності підстав, матеріальна шкода, заподіяна майну позивача, може бути відшкодована відповідачем, оскільки відповідальність за стан зелених насаджень відповідно до законодавства України несе балансоутримувач, тобто місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Рішенням Львівської міської ради №972 від 27.10.2017 року затверджено положення про Департамент містобудування ЛМР. Цим положенням, а саме п.п. 4.1.51., 4.1.52., 4.1.53. передбачено, що до компетенції Департаменту містобудування ЛМР належить здійснення контролю за станом благоустрою та утриманням територій, в тому числі їх озелененням. Таким чином, Львівською міською радою як органом місцевого самоврядування за Департаментом містобудування ЛМР було закріплено обов`язок утримання об`єктів благоустрою комунальної власності. Відповідно до розділу 12 та 14 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 105 від 10.04.2006 року, з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюються загальні, часткові та позачергові огляди, а також ведеться облік зелених насаджень. Оскільки, Львівська міська рада визначила балансоутримувачем об`єктів благоустрою Департамент містобудування ЛМР, суд прийшов до висновку про те, що Департамент містобудування ЛМР відповідно до приписів п. 5.5 розділу наведених Правил є відповідальним за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на території міста, в тому числі по АДРЕСА_1 Енергетичній, де було пошкоджено автомобіль позивача у зв`язку з падінням дерева. Отже, дерево 06 лютого 2018 року впало на автомобіль «Пежо» білого кольору, державний реєстраційний номер якого НОМЕР_3 , який належить позивачу, внаслідок винної бездіяльності Департаменту містобудування ЛМР. Наявний у матеріалах цивільної справи висновок №82 експертного автотоварознавчого дослідження транспортного «Пежо» складений згідно з нормами законодавства, підстав не брати його до уваги немає. Відповідач вимог, визначених в нормативних актах не дотримався, внаслідок чого майну позивачу була заподіяна матеріальна шкода. Тому, враховуючи висновок автотоварознавчого дослідження про вартість відновлювального ремонту, що становить 195 096, 19 грн., окрім цього, як матеріальна шкода судом розглядаються також витрати позивача на експертне дослідження транспортного засобу вартістю 1500,00 грн. Вирішуючи питання, стягнення з відповідача витрат на оплату судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважав таку вимогу обґрунтованою. З Департаменту містобудування ЛМР на користь ОСОБА_1 стягнув суму сплаченого судового збору у розмірі 1965,98 грн. Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі і стягнути з відповідача Департаменту містобудування Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, в розмірі 195 096 (сто дев`яносто п`ять дев`яносто шість) грн. 19 коп., на відшкодування вартості проведеної експертизи 1500 (півтори тисячі) 00 коп., всього 196 596 (сто дев`яносто шість п`ятсот дев`яносто шість) грн. 19 коп., а також судові витрати.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції в цілому обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Департаменту містобудування Львівської міської ради, у якому просила стягнути з Департаменту містобудування Львівської міської ради в користь ОСОБА_1 196596,19 грн. заподіяної майнової шкоди.

Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_1 володіє на праві приватної власності автомобілем марки «Пежо», реєстраційний номер НОМЕР_3 , 06.02.2018 року у м. Львові по вул. Енергетична, 20, м. Львова на транспортний засіб марки «Пежо», реєстраційний номер НОМЕР_3 , відбулося падіння дерева, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних ушкоджень. Заява позивача з приводу вказаної події зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень Сихівського ВП ГУНП у Львівській області за № 2690. Зазначає, що відповідно до довідки Львівського регіонального центру з гідрометеорології в день події та у відповідний час доби опади та атмосферні явища не спостерігалися. Внаслідок падіння дерева автомобіль отримав механічні пошкодження, чим позивачу було завдано матеріальної шкоди на суму 195 096 гривень 19 копійок (Відповідно до Висновку № 82 від 18 березня 2018 року, складеного експертом-автотоварознавцем, що має кваліфікацію судового експерта Галамаєм Я.І.). Окрім цього на проведення експертного автотоварознавчого дослідження позивачем були витрачені власні кошти у розмірі 1500 грн. Позивач вважав, що відповідач Департамент містобудування ЛМР належним чином не виконував покладені на нього обов`язки по здійсненні контролю за станом благоустрою та утриманням територій, їх озелененням, внаслідок чого автомобіль був пошкоджений через падінням на нього дерева. У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути на її користь з відповідача 195 096,19 грн. - матеріальної шкоди, 1500,00 грн. вартість проведеної експертизи та судові витрати.

Судом до участі у розгляді справи за клопотання представниці відповідача Департаменту містобудування Львівської міської ради залучено як співвідповідачів ЛКП «Житловик-С» та Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ № 824509 (Т1. а.с. 13, 14) власником автомобіля «Пежо» (легковий універсал-В), білого кольору, 2008 року випуску, з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , є ОСОБА_1 , позивачка по справі.

Із наданих до матеріалів справи листа Сихівського відділу поліції ГУПП у Львівській області №21аз/40/02/09/18 від 28.03.2018 року (Т.1 а.с.41), фото таблиці ДТП, яка мала місце 06.02.2018 року в АДРЕСА_2 (Т.1 а.с.42-52), висновку Сихівського ВП ГУНП України у Львівській області від 12.02.2018 року та висновку Сихівського ВП ГУНП України у Львівській області від 14.02.2018 року по повідомленню до оператора «102» про те, що на вул. Енергетичній, 18 впало дерево на автомобіль, також, вбачається, що автомобіль «Пежо» належний позивачці 6.02.2018 року знаходився за адресою: вул. Енергетична, 20 у м. Львові та неподалік місця розташування автомобіля мало місце падіння дерева, яким автомобіль позивачки був пошкоджений.

У Висновку № 82 від 18.03.2018 року, наданому за результатами експертного автотоварознавчого дослідження судового експерта Галамая Я.І. (Т1 а.с. 15-38) зазначено, що вартість матеріальної шкоди (без урахування ПДВ), спричиненого власнику автомобіля «Пежо», реєстраційний номер НОМЕР_3 на час проведення дослідження складає 195096,19 грн. та співставляючи наявні пошкодження автомобіля, вказані як такі, що потребують відновлення чи заміни, згідно з висновком з фототаблицею, про яку вказано вище, вбачається співпадіння між візуально наявними ушкодженнями автомобіля та тими, які вказані у висновку як частини автомобіля, що потребують ремонту (відновлення, заміни).

Також, відповідно до ст. 12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до об`єктів благоустрою населених пунктів належать:

1) території загального користування:

а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики;

б) пам`ятки культурної та історичної спадщини;

в) майдани, площі, бульвари, проспекти;

г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки;

ґ) пляжі;

д) кладовища;

е) інші території загального користування;

2) прибудинкові території;

3) території будівель та споруд інженерного захисту територій;

4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

Згідно ст. 15 вказаного закону, органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Балансоутримувача, що здійснюватиме утримання і ремонт об`єкта благоустрою, який перебуває у приватній власності, визначає власник такого об`єкта благоустрою. Підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації. Орган державної влади або орган місцевого самоврядування за поданням підприємства чи балансоутримувача щорічно затверджує заходи з утримання та ремонту об`єкта благоустрою державної або комунальної власності на наступний рік та передбачає кошти на виконання цих заходів. Орган державної влади та орган місцевого самоврядування, підприємство та балансоутримувач несуть відповідальність за виконання затверджених заходів у повному обсязі. Власник тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення, розташованої на території об`єкта благоустрою державної та комунальної власності, зобов`язаний забезпечити належне утримання прилеглої до тимчасової споруди території або може брати пайову участь в утриманні цього об`єкта благоустрою на умовах договору, укладеного із підприємством або балансоутримувачем. Типовий договір щодо пайової участі в утриманні об`єкта благоустрою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Власник об`єкта благоустрою щодо об`єктів приватної власності, орган державної влади та орган місцевого самоврядування щодо об`єктів благоустрою державної та комунальної власності відповідно до законодавства забезпечує встановлення на об`єкті благоустрою громадських вбиралень. Тарифи на послуги з користування громадськими вбиральнями встановлюються органами місцевого самоврядування відповідно до порядку формування цих тарифів, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

За ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Фінансування місцевих програм з благоустрою населених пунктів проводиться за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів. Фінансування державних програм благоустрою населених пунктів та програм з благоустрою об`єктів, які перебувають у державній власності, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 21 вказаного Закону України елементами (частинами) об`єктів благоустрою є зелені насадження уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 10 та ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Аналогічні норми закріплені в підпункті 5.1. розділу 5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 105 від 10.04.2006 року.

Крім цього, з розділу 9 вказаних Правил випливає, що виробничий процес утримання об`єктів зеленого господарства включає, зокрема, догляд за ними, а також видалення окремих дерев; видалення аварійних дерев. Згідно до приписів ч. 4 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» негайне видалення пошкоджених дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами, організаціями або громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян, а також майну громадян та/або юридичних осіб.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.

Відповідно до розділу 12 та 14 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 105 від 10.04.2006 року, з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюються загальні, часткові та позачергові огляди, а також ведеться облік зелених насаджень.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За приписами частини першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Пунктом 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Згідно з частиною сьомою статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Відповідно до пункту 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках їх власники або користувачі.

Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.

Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність доказів спричинення шкоди позивачу та відсутності усіх чотирьох необхідних елементів для відшкодування шкоди, то слід вказати про те, що заподіяння шкоди позивачці (шкоди її автомобілю) внаслідок падіння дерева 06.02.2018 на вул. Енергетичній 20 підтверджується листом Львівського регіонального центру з гідрометеорології Державної служби з надзвичайних ситуацій №30-23-18/245 від 02.03.2018 року (Т. 1 а.с.40), листом Сихівського відділу поліції ГУПП у Львівській області №21аз/40/02/09/18 від 28.03.2018 року (Т.1 а.с.41), фото таблицями ДТП, яка мала місце 06.02.2018 року в АДРЕСА_3 . Львові на АДРЕСА_4 . Енергетичній, 20 (Т.1 а.с.42-52), висновком Сихівського ВП ГУНП України у Львівській області від 12.02.2018 року та висновком Сихівського ВП ГУНП України у Львівській області від 14.02.2018 року по повідомленню до оператора «102» про те, що по вул АДРЕСА_5 Енергетичній, 18 впало дерево на автомобіль, а також листами відповідями Сихівської РА ЛМР №34-1677 від 22.02.2018 року, №34-4277 від 30.05.2018 року, Сихівського відділу поліції ГУПП у Львівській області №25аз/40/01/10/18 від 18.04.2018 року, №26аз/40/01/10-2019 від 16.05.2019 року, №55аз/40/01/08 від 29.08.2019 року, Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Львівській області №255аз/41/12/03-2019 від 11.06.2019 року, (Т.1 а.с. 136, 140, 142, 162, 170, 173), про що частково вказано вище.

Додатково спричинені ушкодження автомобіля та їх вартість позивачки у взаємозв`язку із попередніми доказами підтверджується висновком №82 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 18 березня 2018 року судовим експертом Галамаєм Я.І. та заперечення з приводу вказаного висновку апелянта слід вважати голослівними, оскільки будь-яких доказів на спростування такого апелянтом не подано та клопотань про витребування таких не заявлялось ні у суді першої, ані у суді апеляційної інстанції.

Щодо доводів відсутності вини апелянта у спричиненні такої шкоди з посиланням на вину у цьому інших органів, зокрема Сихівської районної адміністрації, то такі належним чином перевірені, оцінені судом апеляційної інстанції та колегія суддів вважає такі знову ж безпідставними, враховуючи те, що згідно п.п. 4.1.51., 4.1.52., 4.1.53. положення про Департамент містобудування ЛМР, затвердженого рішенням Львівської міської ради №972 від 27.10.2017 року, до компетенції Департаменту містобудування ЛМР належить здійснення контролю за станом благоустрою та утриманням територій, в тому числі їх озелененням.

Що стосується повноважень Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради у даному питанні, то як вбачається із пояснень їх представниці у суді апеляційної інстанції, а також листа Сихівської районної адміністрації №34-4277 від 30.05.2018 року (Т.1 а.с. 142) та Положення про Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради, на Сихівську районну адміністрацію покладено здійснення контролю за утриманням будинків (квартир), які належать громадянам, а також прилеглих територій, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місця відпочинку громадян.

Натомість функції контролю за станом благоустрою та утриманням інших умовно вільних територій, а не територій прилеглих до житлових будинків, в тому числі їх озелененням, покладено саме на Департамент містобудування Львівської міської ради.

Місце ж у якому розташовувався автомобіль позивачки не належить до прибудинкових територій, ця територія не є проїзною частиною дороги та територія де мало місце падіння дерева з пояснень учасників справи та наведених вище доказів є вільною територією та зелені насадження, які на ній розташовані не перебувають на балансі у Сихівській районній адміністрації ЛМР.

Функції ж контролю за дотриманням належного стану дерев, зокрема, на цій території, як вказано вище, покладено саме на Департамент містобудування Львівської міської ради.

Знову ж відповідно до Порядку, за охороною зелених насаджень у м. Львові, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 14.03.2014 року №195, функції контролю за охороною зелених насаджень у м.Львові покладено на районні адміністрації лише на території мікрорайонів, кварталів і прибудинкових територіях, до яких територія де мала місце подія падіння дерева не належить.

Згідно статуту ЛКП «Житловик-С» у вказаного підприємства відсутні функції контролю за станом зелених насаджень.

Окремо, що стосується доводів апелянта про те, що судом не з`ясовано та обставина чи автомобіль позивачки був застрахованим та чи позивачка отримувала страхові виплати, то такі доводи апелянта теж слід визнати необґрунтованими, оскільки з відповіді Страхової компанії «Універсальна» від 19.02.2020р. №188/09-003 вбачається, що станом на 06.02.2018 року по транспортному засобі «Пежо» 2008, реєстраційний номер НОМЕР_3 був діючим лише поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/2967844 (строк дії: 06.02.2018-05.02.2019 року), за яким будь-яких страхових випадків не заявлялось, та відповідно, страхових виплат не здійснювалось.

Зважаючи на вказане, доводи скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому доводи апеляційної скарги вцілому слід визнати необґрунтованими, а саму скаргу слід залишити без задоволення.

Рішення ж суду, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону слід залишити без змін.

Висновки у даній справі також відповідають правовим позиціям Верховного Суду, викладених у постановах від 03.10.2018 року у справі №465/5149/-ц, від 23.01.2019 року у справі №203/5198/15-ц, від 04.09.2019 року у справі №200/22129/16-ц.

Залучення до участі у розгляді справи як відповідачів Львівського комунального підприємства «Житловик-С», Сихівської районної адміністрації Львівської міської радив порушення вимог ст. 51 ЦПК України, оскільки таке залучення відповідачів (співвідповідачів) суд міг здійснити лише за клопотанням позивачки, якого заявлено не було на розгляд справи та законність ухваленого по суті рішення вцілому не вплинуло.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Департаменту містобудування Львівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 05 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 05 березня 2020 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра