Провадження №2-з/760/307/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2020 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Усатова І.А., розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІННОВАЦІЯ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна, ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса,-

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2020 року до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІННОВАЦІЯ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна, ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса.

Згідно поданого позову позивач просить суд:

1.Визнати недійсним договір про відступлення права вимоги (факторингу) №28 від 09 лютого 2017 року, укладений між ТОВ «Фінанс Траст Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» щодо передачі прав вимоги за Кредитним договором №014/10615/2/12423 від 31 березня 2008 року та всіма забезпечувальними договорами до нього із застосуванням наслідків недійсності правочину, передбачених ст. 216 Цивільного кодексу України.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни - індексний номер: 33806041 від 14.02.2017, згідно з яким внесено запис до Державного реєстру іпотек щодо зміни Іпотекодержателя - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» (Код країна реєстрації : Україна, м. Київ, вул. Командарма Каменева, буд. 4-А, приміщення 11), на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» (Код , країна реєстрації : Україна) відносно квартири АДРЕСА_1 .

Разом із позовом представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, якою просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , жилою площею 39,7 кв. м., загальною площею 64,4 кв. м.

В обґрунтування заяви зазначає, що ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» відчужив ТОВ «АКТІВ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖЕМЕНТ» квартиру АДРЕСА_1 , жилою площею 39,7 кв. м., загальною площею 64,4 кв. м, що належала позивачу на праві власності, отримавши право на таке відчуження шляхом укладення договору про відступлення права вимоги (факторингу) №28 від 09 лютого 2017 року з ТОВ «Фінанс Траст Груп», порушуючи Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Просить врахувати, що все вищезазначене свідчить про те, що ТОВ «Фінансова компанія «Інновація» вдалася до незаконного інструменту переходу права власності, а саме укладення договору, що не відповідав вимогам вищезазначеного закону.

Просить звернути увагу суду на той Факт, що ТОВ «АКТІВ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» вже вчинило дії з предметом іпотеки, а саме 17 травня 2019 року був укладений з ОСОБА_4 Договір оренди житла з правом викупу.

Зазначає, що існує реальна загроза того, що до моменту вирішення спору по суті ТОВ «АКТІВ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» відчужить квартиру, що в майбутньому призведе до утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог позивача.

З огляду на викладене, просить заяву задовольнити.

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією з причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

З точки зору закону значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише у разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, обґрунтуванням співмірності виду забезпечення позову, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

У відповідності до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо:

- необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, предметом спору по даній справі є визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса.

Разом з тим, у випадку задоволення позову таке рішення суду не підлягає примусовому виконанню, не є майновим та не носить зобов`язального характеру.

За таких обставин, невжиття заходів забезпечення позову не призведе до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІННОВАЦІЯ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олена Володимирівна, ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: