03.03.2020 Справа № 756/1741/18
Унікальний номер судової справи 756/1741/18
Номер провадження 2/756/386/20
РІШЕННЯ

Іменем України

02 березня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Луценка О.М.,

за участі секретаря судових засідань Пляса Б.Р.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, повернення незаконно списаних коштів,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, повернення незаконно списаних коштів. А саме, просить зобов`язати відповідача повернути позивачу на картковий рахунок Gold Visa «Універсальна» № НОМЕР_1 карта ПриватБанка шляхом стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 2900,75 грн., пеню в розмірі 258,11 грн. у повному обсязі.

Вимоги позову обґрунтовує тим, що він є держателем платіжної картки Gold Visa «Універсальна» № НОМЕР_2 , рахунок в гривнах України. 10.11.2017 на мобільний телефон позивача 0 20.07 годині надійшло з сервісного номеру ПриватБанку смс-повідомлення, що з платіжної кредитної картки Gold Visa «Універсальна» № НОМЕР_2 була здійснена покупка (товар невідомий), як стало відомо пізніше від банку покупка була здійснена в Китаї наступним чином: перерахування грошових коштів на загальну суму 104,56 доларів США.

Позивач відразу зателефонував до банку, повідомивши про незаконне списання грошових коштів. 13.11.2017 позивач звернувся до відповідача з письмовою претензією власника карти в якій вказував про протиправність вищезазначених транзакцій, не згоду з їх вчиненням та зазначав, що не ініціював здійснення даних операцій з отримання (перерахування) готівкових коштів. 16.01.2018 на електронну поштову скриньку позивача надійшла відповідь від відповідача, де було відмовлено позивачу в поверненні списаних відповідачем з рахунку позивача коштів. Позивач вважає, що банк при списанні коштів порушив права споживача та дії банку суперечать Цивільному кодексу України, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Постанови НБУ від 05.11.2014 №705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», а тому просить суд визнати дії відповідача незаконними, переказ коштів неналежним.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Підстав для підтвердження особистості позивача при списанні коштів з рахунку у банку не було. Як випливає з наявних даних, право розпоряджатися грошовими коштами шляхом переказу (зняття) коштів позивачем не надавався, так як такий платіж не містить ні власноручного, ні цифрового підпису, а також їх аналогів електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача шляхом 3d-secure паролю.

Ухвалою суду від 08.02.2018 відкрито загальне провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час і місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник відповідача у своєму відзиві вказує, що заперечує щодо позову у повному обсязі з наступних підстав. ОСОБА_2 оформлюючи картку в Приватбанку приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до даних правил клієнт зобов`язався не передавати карти, ПІНи третім особам, не використовувати карти або нанесені на них дані у цілях, не передбачених даним договором або, що суперечить чинному законодавству. Клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви клієнта про блокування картки/ рахунку/ на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг. Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції які не виконувались користувачем. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіж було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Отримавши коректну інформацію щодо ініціювання клієнтом переказу для оплати вартості товарів і послуг за допомогою платіжного засобу, банк зобов`язаний здійснити переказ, в іншому випадку настає відповідальність за порушення банком встановлених законом строків виконання доручення клієнта на переказ. Відповідач стверджує, що позивачем не доведено незаконні дії ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому вимоги позовної заяви повинні бути залишені без задоволення.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

22.11.2010 між сторонами був укладений договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, підтверджується підписом у заяві (а.с. 31-82).

Відповідно до виписки по картковому рахунку № НОМЕР_2 - 10.11.2017 було здійснено операцію, деталі операції - Електроніка: FTP*Paramount Wireless, сума у валюті операції - 104,56; сума у валюті картки - 2803,22 (а.с. 14-15).

Як вбачається з листа ПАТ КБ «ПриватБанк» від 16.01.2018 фахівці банку розглянули звернення позивача стосовно списання грошових коштів з картки позивача та повідомили, що 10.11.2017 за картковим рахунком позивача був здійснений переказ коштів. При здійсненні переказу були коректно введені номер картки, термін її дії та CVV2код. Чинним законодавством не надано повноважень банку здійснювати повернення проведеного переказу. Тому банк не може повернути переказані кошти. Даним листом відповідач повідомив позивачу, що якщо він впевнений в наявності шахрайських дій щодо здійснення переказів, рекомендовано звернутися до правоохоронних органів (а.с. 11-12).

Судом встановлено, що 10.11.2017 з платіжної картки № НОМЕР_2 , якою користувався позивач ОСОБА_2 були списані грошові кошти у сумі 2803,22 грн.

Вказане також підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1071 ЦК України банк може списувати кошти з рахунка на підставі розпорядження клієнта.

Тобто тільки клієнт може ініціювати списання коштів, а банк в свою чергу зобов`язаний ідентифікувати його особу. Встановлення, що власник рахунка та ініціатор списання коштів є однією особою - запорука належного виконання банком умов договору. Саме тому у випадку допущення працівником банку халатності, внаслідок чого незаконно списуються гроші з поточного рахунку клієнта, фінустанова повинна нести відповідальність.

Положенням ст.1073 ЦК України встановлено, що у випадку несвоєчасного зарахування коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, сплатити відсотки та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України № 223 від 30.04.2010 року банку разі здійснення не дозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

У відповідності до ст. 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів.

У відповідності до п. 32.3.2 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувана, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором.

Відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Згідно з Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі.

Неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів.

Так, згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до п. 8 та п. 9 Розділу VI Постанови НБУ № 705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використання електронних платіжних засобів»: «Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції».

Згідно п.9 розділу VІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 05.11.2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно зі ст. 7 та п. 38.1 і 38.4 ст. 38 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», режим обслуговування клієнта банків полягає у зберіганні коштів, здійсненні розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів та створенні системи захисту інформації, яка повинна забезпечувати безперервний захист інформації щодо переказу коштів на усіх етапах її формування, обробки, передачі та зберігання.

Аналіз наведених вище норм вказує, що крім функцій розрахунково-касового обслуговування клієнта, банк також виконує й функцію зберігання його грошових коштів, які перебували на поточному рахунку, і несе відповідальність за безпеку власної платіжної системи, а значить і грошових коштів.

Відповідно до п. 18.3 статті 18 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» при прийманні електронних документів на переказ має бути дотримана відповідна процедура перевірки електронного цифрового підпису, що дає можливість пересвідчитися у цілісності та достовірності електронного документу. У разі недотримання зазначених вимог, банк або інша установа - член платіжної системи, несуть відповідальність за шкоду, заподіяну суб`єктам переказу.

Судом під час розгляду справи по суті було встановлено, що 10.11.2017 під час здійснення операції по картковому рахунку позивача по переказу коштів було коректно введено номер його картки, термін її дії та CVV2код.

Позивач не звертався із заявами до правоохоронних органів щодо можливих шахрайських дій з приводу списання грошових коштів з його карткового рахунку.

Викладене дає суду підстави вважати, що дії чи бездіяльність позивача призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

У рішеннях Верховного суду від 23.01.2018 року у справі № 202/10128/14-ц (ЄДРСРУ № 71807586), 01.02.2018 року у справі № 758/7327/14-ц (ЄДРСРУ № 72044195) та від 12.02. 2018 року у справі № 592/2386/16-ц (ЄДРСРУ № 72199299) досліджувалися питання щодо стягнення з банківської установи на користь споживача (позивача) безпідставно списаних коштів з карткового рахунку.

У вказаних рішеннях Верховний суд вказував на те, що задовольняючи позов споживача суд має враховувати положення статей 1068, 1071, 1072, 1073 ЦК України, статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», пункту 9 розділу ІV Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, та діяти на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

На підставі ст.ст. 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Позивачем не доведено обставин того, що він не сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову повністю.

З викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 1-Д, ) про захист прав споживачів, повернення незаконно списаних коштів - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення виготовлення повного рішення - 03.03.2020.

Суддя О.М. Луценко