П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020року м. Київ

Справа № 361/2150/20

Провадження: № 22-ц/824/11645/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар Гулієв М.Д.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2020 року, постановлену під головуванням судді Василишина В.О.,

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича щодо проведення оцінки рухомого майна у виконавчому провадженні,

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П., мотивуючи свої вимоги тим, що під час виконавчого провадження приватним виконавцем було вилучено заставлене майно - автомобіль марки «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому, ОСОБА_1 , для подальшої реалізації в рахунок погашення боргових зобов`язань. 14 лютого 2020 року оцінювачем ОСОБА_2 було проведено оцінку майна, за наслідками якої складено відповідний звіт. На момент подання скарги приватним виконавцем йому, боржнику, не було надіслано жодного повідомлення про результати визначення вартості майна. Лише25 березня 2020 року він ознайомився та отримав звіт про оцінку майна. 26 березня 2020 року йому також стало відомо про проведення електронних торгів, які відбулись 23 березня 2020 року,за допомогою телефонних засобів зв`язку від їх переможця. Відповідно до оспорюваного звіту ринкова вартість майна становить 136 570 грн.У той же час, відповідно до інформації на офіційних ресурсах з продажу аналогічного транспортного засобу, вартість автомобіля марки «Hyundai Tucson» коливається від 200 000 до 265 000 грн. Також вказував, що при визначенні вартості автомобіля марки «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , оцінювач не мав повного доступу до автомобіля через відсутність ключів, що додатково викликає обґрунтовані сумніви у достовірності та повноті наданого звіту у частині визначення вартості транспортного засобу.Окрім того, до вилучення автомобіля ним, ОСОБА_1 ,було проведено технічне відновлення заставленого автомобіля, однак у звіті про це також не зазначено.Викладені вище обставини, на його думку, свідчать про порушення приватним виконавцем Голяченком І.П. вимог Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440. За таких підстав просив суд визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. щодо проведення оцінки автомобіля марки «HyundaiTucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; визнати таким, що не підлягає застосуванню звіт про оцінку майна від 14 лютого 2020 року, що складений оцінювачем ОСОБА_2 , про ринкову вартість автомобіля марки «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2020 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення скарги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення у даній справі помилково застосовано правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17, відповідно до якої учасники виконавчого провадження мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії виконавця, так як Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 20 березня 2019 року у справі №821/197/18 та від 12 червня 2019 року у справі №308/12150/16-ц викладено останню правову позицію, яка є пріоритетною, за якою оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців. Також вказував, що для проведення оцінки майна необхідним є повноцінний доступ оцінювача до усіх агрегатів автомобіля, що дасть змогу встановити його реальну ринкову вартість, однак, ураховуючи відсутність повного доступу до автомобіля, дані, викладені у звіті, не можуть вважатись достовірними та обґрунтованими.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець Голяченко І.П. посилався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17, відповідно до якої учасники виконавчого провадження мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії виконавця. Вказував, що аналогічних висновків дійшов також Верховний Суд у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 711/650/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі № 168/828/16-ц та від 20 березня 2019 року у справі № 925/440/18. Також зазначав, що ним 17.02.2020 року на адресу ОСОБА_1 було надіслано повідомлення про результати незалежної оцінки майна боржника від 14.02.2020 року, яке ним отримано особисто.

Відзив генерального директора ТОВ «Вердикт капітал» Іжаковського І.В. на апеляційну скаргу, що надійшов до суду 01 вересня 2020 року, за своїм змістом є аналогічним відзиву, що поданий приватним виконавцем Голяченком І.П.

В судовому засіданні адвокат Чернявський Д.Є. в інтересах ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, та просив її задовольнити.

Приватний виконавець ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи бувповідомлений належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за йоговідсутності.

Вислухавши думку представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київського області Голяченка І.П. перебуває ВП №61120672 за виконавчим листом Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2015 року № 361/2475/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 27 023,16 доларів США заборгованості за кредитом, 581 741,80 грн - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом і пені за несвоєчасне погашення процентів, 3 % річних у розмірі 96 362,65 грн та 3 654,00 грн судового збору.

Постановою приватного виконавця Голяченка І.П. від 12 лютого 2020 року у ВП № 61120672 призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Євроексперт Груп» та доручено останньому провести експертну оцінку описаного та арештованого майна боржника, а саме автомобіля марки «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , про що виготовити відповідний звіт. Попереджено товаристо з обмеженою відповідальністю «Євроексперт Груп» в особі ОСОБА_2 про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого звіту з питань, що містяться у постанові.

14 лютого 2020 року проведено оцінку автомобіля марки «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за наслідками якої складено звіт про оцінку майна та висновок про вартість майна. Визначено ринкову вартість цього транспортного засобу у розмірі 136 570,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції послався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17 вказавши, що аналіз статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що учасники виконавчого провадження, яким є, у тому числі і заявник, мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України № 2658-ІІІ. У даній справі встановлено, що дії приватного виконавця щодо оцінки майна відповідають положенням частин першої - третьої, п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.Суд вважав, що встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнання недійсними правочинів.

Колегія суддів не може погодитись із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Посилаючись в судовому рішенні на правову позицію Великої Палати Верховного Суду , викладену у постанові від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17 (провадження № 12-18гс18), суд першої інстанції не врахував та не застосував правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 12 червня 2019 року в справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19), яка є пріоритетною, і відповідно до якої, визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №755/10947/17 викладено правову позицію про те, що суди під час вирішення тотожних за своїм змістом спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення у даній справі помилково застосовано правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17 та не враховано останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду в постановах від 20 березня 2019 року у справі №821/197/18 та від 12 червня 2019 року у справі №308/12150/16-ц, за якою оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

З огляду на вказане, висновок суду першої інстанції про те, що в порядку оскарження рішень та дій виконавців не можливо оскаржити оцінку майна є помилковим.

Однак, поза увагою суду першої інстанції залишилось наступне.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду (стаття 448 ЦПК України).

Згідно зі статтею 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до положень статті 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Статтею 123 ЦПК України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з частиною першою та другою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити із того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_1 посилався на те, що отримав звіт про оцінку майна від приватного виконавця та ознайомився із його змістом лише 25 березня 2020 року.

Проте, вказане спростовується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, із копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення убачається, що ОСОБА_1 отримав копію звіту про експертну грошову оцінку майна боржника від 14.02.2020 року, що була направлена йому приватним виконавцем Голяченком І.П. 17.02.2020 року, 11 березня 2020 року.

При цьому слід відмітити, що відповідно до виконавчого листа (а.с. 19) адресою боржника є: АДРЕСА_1 . Саме за цією адресою в с. Княжичі Броварського району Київської області 31 січня 2020 року було описано та арештовано майно боржника ОСОБА_1 (а.с. 17 зв-18). Копію постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 12.02.2020 року та копію звіту про експертну грошову оцінку майна боржника від 14.02.2020 року, направлено ОСОБА_1 відповідно 12.02.2020 року (а.с. 16) та 17.02.2020 року (а.с. 51) також за цією адресою.

Дане повідомлення є належним доказом тієї обставини, що про існування звіту про оцінку майна скаржнику було відомо саме з 11 березня 2020 року, при цьому, ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до суду 03 квітня 2020 року, тобто, через 23 дні. Клопотання про поновлення процесуального строку скаржником порушено не було, а без вирішення вказаного питання скарга в частині вимог про визнання неправомірними дій приватного виконавця Голяченка І.П. щодо проведення оцінки автомобіля марки «Hyundai Tucson», реєстраційний номер НОМЕР_1 та визнання таким, що не підлягає застосуванню звіту про оцінку майна, складеного оцінювачем ОСОБА_2 від 14 лютого 2020 року, не могла бути розглянута по суті.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, а тому дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги частково знайшли свої підтвердження при апеляційному перегляді справи, а тому колегія суддів доходить висновку про те, що ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2020 року підлягає скасуванню з постановленням нової про залишення скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.В. щодо проведення оцінки рухомого майна у виконавчому провадженні без розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2020 року скасувати та постановити нову.

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича щодо проведення оцінки рухомого майна у виконавчому провадженні № 61120672, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», боржник: ОСОБА_1 , залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 21 вересня 2020 року.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль