Номер справи 237/1540/17
Номер провадження 6/237/66/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.20 року м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі головуючого судді Кучко Я.Ю., при секретарі судового засідання Махно Ю.В., розглянувши подання державного виконаця Мар`їнського районного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області Кущій К.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

До Мар`їнського районного суду Донецької області надійшло подання державного виконавця Мар`їнського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без вилучення паспортного документа.

В обґрунтування цього подання заявником зазначено, що на виконанні у Мар`їнському РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області перебуває виконавче провадження 56319336 з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості зі іпотечним договором у розмірі 8739,95 грн.

З метою належного виконання рішень суду та усунення можливості уникнення боржником від сплати боргу, просить тимчасово обмежити боржнику право виїзду за межі України.

Представник Мар`їнського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши подання та додані до нього матеріали, суд вважає, що в його задоволенні необхідно відмовити, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що на виконанні Мар`їнського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області перебуває виконавче провадження 56319336 з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості зі іпотечним договором у розмірі 8739,95 грн.

Судовим виконавцем проведено ряд виконавчих дій: відкрите виконавче провадження, направлено запити щодо майна, що знаходиться у власності боржника, перебування у його власності чи користуванні земельних ділянок, транспортних засобів, тощо, та отримано відповідні дані.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, право вільно залишати територію України.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України визначено в ЦПК України ЗУ"Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України".

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно положень п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України від 01 лютого 2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

За переконанням суду обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, в розумінні положення ст. 12 ЦПК України, підлягають доведенню.

Зокрема, задоволення такого подання можливе за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання. Окрім того, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон, державний виконавець не надав доказів того, що боржник взагалі має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (закордонний паспорт) і відповідно бажає та має реальну можливість виїхати за межі України.

Так само суд зазначає, що державним виконавцем не надано до суду жодних відомостей про належне сповіщення боржника про відкриття виконавчого провадження та направлення йому викликів державного виконавця, саме по собі винесення постанови про відкриття провадження та створення виклику не є свідченням того, що вказані процесуальні документи відправлялись та були отримані боржником.

За таких обставин, за недоведеності факту ухилення боржника від виконання зобов`язання, подання задоволенню не підлягає, оскільки застосування заявлених обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування.

Згідно із ст. 2 Протоколу № 4 доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Позиція щодо неправомірності заборони виїзду за кордон без оцінки індивідуальних обставин боржника на підставі лише факту наявності невиконаного грошового зобов`язання, викладена також у рішенні ЄСПЛ у справі Хлюстов проти Росії.

Отже, підставою для постановлення ухвали про обмеження громадянина у праві виїзду закордон можливе лише за наявності судового рішення про стягнення заборгованості та ухилення виконання цього рішення суду боржником.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст. 11 ЗУ "Про виконавче провадження", ст. 6 ЗУ Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України, керуючись ст.ст. 260, 441 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Мар`їнського районного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області Кущій К.С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Я.Ю. Кучко