Провадження №22-ц/812/130/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

05 березня 2020 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Андрієнко Л.Д.

без участі учасників справи, які належним чином повідомлені про час та місце судового засідання,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №469/554/19 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу, яку постановив Березанський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Гапоненко Наталії Олександрівни у приміщенні цього суду 30 вересня 2019 року повний текст якого складений в той же день, за заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У липні 2009 р. Відкрите акціонерне товариство «Кредитпромбанк» (далі ВАТ «Кредитпромбанк», Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що згідно кредитного договору № 23/012/08-Z від 14 січня 2008 р., укладеного між Банком та ОСОБА_1 , останній отримав кредит у розмірі 278154 грн. в межах кредитної лінії зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,5% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном повернення кредиту не пізніше 13 січня 2033 р. Оскільки відповідач виконував свої зобов`язання за кредитом неналежним чином станом на 07 липня 2009 р. утворилась заборгованість у розмірі 332768 грн. 38 коп., з яких: 12053 грн. 34 коп. - заборгованість за кредитом, 262391 грн. 94 коп. сума поточної заборгованості по кредиту, 43083 грн. 72 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом (з червня 2008 р. по липень 2009 р.), 6028 грн. 40 коп. сума пені за несвоєчасну сплату процентів (з 12 лютого 2008 р. по 07 липня 2009 р.), 866 грн. 36 коп. сума пені за несвоєчасну сплату кредиту(з 12 лютого 2008 р. по 07 липня 2009 р.), 8344 грн. 62 коп. сума штрафу за ненадання документів, що підтверджують страхування заставленого майна.

У забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором, 14 січня 2008 р. між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки за №23/012/2/08-Z, згідно якого останній зобов`язався за несвоєчасне та неповне виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачами своїх зобов`язань за договором кредиту та поруки, позивач просив стягнути з відповідачів вищевказану заборгованість в солідарному порядку, а також судові витрати.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 28 серпня 2009 р. позов Банку задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором 332768 грн. 38 коп. та судові витрати в солідарному порядку.

У травні 2019 р. ПАТ «Дельта Банк» через засоби поштового зв`язку звернулося до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у вказаній справі щодо боржника ОСОБА_2 .

Заява мотивовані тим, що за рішенням суду першої інстанції від 28 серпня 2009 р. на користь ВАТ «Кредитпромбанк» з ОСОБА_2 стягнута заборгованість за кредитним договором. 20 травня 2013 р. між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, у зв`язку з чим кредитором у зобов`язанні, що було предметом розгляду у справі, стало ПАТ «Дельта Банк».

У квітні 2019 року у ході внутрішньобанківської перевірки АТ «Дельта Банк» встановлено, що державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, ПАТ «Кредитпромбанк» не передав заявнику вказаний виконавчий лист у зв`язку з його відсутністю у первісного стягувача, поштовою кореспонденцією виконавчий документ у 2014-2019 роках до ПАТ «Дельта Банк» не надходив, тобто виконавчий лист є втраченим, що є підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа на виконання і видачі його дублікату.

Посилаючись на викладене, а також на те, що рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 28 серпня 2009 р. станом на сьогоднішній день залишається не виконаним, ОСОБА_2 не погашає заборгованість та ухиляється від самостійного виконання судового рішення, ПАТ «Дельта Банк» просило суд залучити його у якості правонаступника позивача - ВАТ «Кредитпромбанк», замінити сторону виконавчого провадження, а саме первісного стягувача (ВАТ «Кредитпромбанк») на ПАТ «Дельта Банк», видати дублікат виконавчого документа та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання щодо боржника ОСОБА_2 .

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2019 р. заяву ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково.

Замінено стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого листа №2-448/2009 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором №23/012/08-G від 14 січня 2008 р. у розмірі 332768 грн. 38 коп., судових витрат у розмірі 850 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 126 грн. з ВАТ «Кредитпромбанк» на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк».

У задоволенні заяви ПАТ «Дельта Банк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що 20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ПАТ «Кредитпромбанк», у тому числі до ОСОБА_2 за кредитним договором №23/012/08-G від 14 січня 2008 року. Тому суд дійшов висновку, що на підставі статті 514 ЦК України до нового кредитора наявні підстави для заміни стягувача у виконавчому провадженні на заявника.

Щодо заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, то суд вважав, що заявник належними та допустимими доказами не довів своїх вимог.

Так, після набуття статусу нового кредитора (стягувача) у виконавчому провадженні заявник ПАТ «Дельта Банк» не цікавився виконанням судового рішення.

При цьому суд відхилив посилання заявника на відсутність у нього виконавчого документу та інформації про стан виконавчого провадження до 11 квітня 2019 року, у зв`язку з чим пропущено строк для повторного пред`явлення виконавчого листа для виконання, оскільки такі обставини були встановлені після спливу строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та не спростовують байдужого ставлення банку щодо виконання судового рішення упродовж тривалого часу.

Також заявник, маючи доступ до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, мав об`єктивну можливість цікавитись стадією виконавчого провадження, своєчасно вчинити процесуальну дію як щодо отримання оригінала чи дубліката виконавчого листа, так і пред`явлення його до виконання.

Тому суд вважав, що зазначені заявником причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не можна вважати поважними.

Оскільки строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання закінчився та у його поновленні заявнику відмовлено, тому суд дійшов висновку, що підстави для видачі дубліката виконавчого листа відсутні.

В апеляційній скарзі Банк вказує, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою й просить її скасувати та постановити нову про заміну сторони виконавчого провадження, поновити строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видати дублікат виконавчого листа відносно боржника та ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про недоведеність поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання є помилковим, оскільки право вимоги по кредитному договору № 23/012/08-Z від 14 січня 2008 р. виникло у Банка на підставі договору про купівлю-продаж прав вимоги від 20 травня 2013 року, які не передбачають обов`язку ПАТ «Кредитпромбанк» передати ПАТ «Дельта Банк» документи претензійно-позовної роботи або документи виконавчого провадження, тому у заявника тривалий час була відсутня інформація щодо стану виконавчого провадження відносно боржника. Тільки 11 квітня 2019 року від ПАТ «Кредитпромбанк» надійшла інформація, на підставі якої був зроблений висновок про втрату виконавчого листа. Крім того можливість доступу до ЕДРВП, а в подальшому до АСВП здійснюється при наявності постанови про відкриття виконавчого провадження із зазначенням номеру виконавчого провадження та ідентифікатору доступу, тоді як у заявника така інформація була відсутня. Про поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання свідчить відсутність в матеріалах справи доказів отримання оригіналу виконавчого листа від первісного кредитора.

В суд апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися.

Зважаючи на вимоги частин 6, 11 статті 128, частин 1, 2 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення учасників справи, які не з`явилися, належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Вимоги до судового рішення викладені у статтях 263, 264 ЦПК України.

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає таким вимогам закону.

За приписами ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Зазначене конституційне положення відображено і у п. 7 ч 3 ст. 2 та ст. 18 ЦПК України, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається з матеріалів справи і такі обставини встановлені судом першої інстанції, у липні 2009 р. ВАТ «Кредитпромбанк», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 23/012/08-Z від 14 січня 2008 р., укладеного між Банком та ОСОБА_1 , за яким останній отримав кредит у розмірі 278154 грн. в межах кредитної лінії зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,5% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном повернення кредиту не пізніше 13 січня 2033 р.

У забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором, 14 січня 2008 р. між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки за №23/012/2/08-Z, згідно якого останній зобов`язався за несвоєчасне та неповне виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 28 серпня 2009 р. позов Банку задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором 332768 грн. 38 коп. та судові витрати в солідарному порядку.

На підставі цього рішенням 08 вересня 2009 року видано виконавчі листи.

20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ПАТ «Кредитпромбанк», у тому числі до ОСОБА_2 за кредитним договором №23/012/08-G від 14 січня 2008 року.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора у зобов`язанні переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог статті 442 ЦПК України, частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Врахувавши наведені обставини, вимоги закону, надані заявником докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що наявні підстави для заміни стягувача у виконавчому провадженні, а саме - первісного кредитора ПАТ «Дельта Банк» на ПАТ «Кредитпромбанк».

Хоча апеляційна скарга містить вимогу про скасування ухвали суду першої інстанції в цілому, вона не містить будь-яких підстав та доводів для її скасування в частині задоволених судом вимог про заміну сторони у виконавчому провадженні, тому судове рішення переглядається лише в тій частині, яка стосується заперечень заявника, сформульованих ним в апеляційній скарзі щодо вирішення судом вимог заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачі дубліката виконавчого листа.

Щодо висновків суду про відмову у поновленні строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачі дубліката виконавчого листа, колегія суддів з ними погоджується, враховуючи наступне.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, чинній на час видачі виконавчого листа у справі), виконавчі листи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» у редакції від 02 червня 2016 року, згідно частини 1 статті 12 якого виконавчі, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

За пунктом 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені Законом від 02 червня 2016 року.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001).

У виданому 08 вересня 2009 року стягувачу ВАТ «Кредитпромбанк» виконавчому листі на примусове виконання рішення суду по справі №2-448/2008, копія якого надана заявником (а.с. 67), зазначено, що строк пред`явлення його до виконання - 09 вересня 2012 року, тобто протягом трьох років.

Як вбачається з інформацієї про виконавче провадження від 11 квітня 2019 року з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (а.с. 68-69), 02 липня 2014 року виконавчий лист №2-448/2009, виданий 08 вересня 2009 року Березанським районним судом, про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованості в сумі 332768,38 грн. надійшов на виконання до Березнаського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області і був повернутий стягувачеві 23 грудня 2014 року на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону на час повернення виконавчого документа) через відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, чинній на 23 грудня 2014 року) не позбавляла його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених діючим законодавством (частин 5 статті 47).

Зважаючи на викладені обставини, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився 23 грудня 2017 року, а з заявою про поновлення строку для пред`явлення до виконання та видачу дублікату виконавчого листа ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду лише 05 червня 2019 року, тобто після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частиною 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до частини 1 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

В силу положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 статті 76 ЦПК України).

З огляду на характер спірних правовідносин у даній справі заявник мав довести, а суд встановити наявність поважних причин для пропуску заявником строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, тобто причин, які об`єктивно свідчать про наявність перешкод для пред`явлення виконавчого документа до виконання у визначений законом строк.

Оскільки перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, суд відповідно до статті 89 ЦПК України має дати оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів.

Так, в силу статті 514 ЦК України до ПАТ «Дельта Банк» перейшли усі права первісного кредитора ПАТ «Кредитпромбанк» у спірних правовідносинах в обсязі і на умовах, що існували на момент укладання 20 травня 2013 р. між ними договору купівлі-продажу прав вимоги, зокрема, права стягувача за виконавчим документом. Тобто у заявника виникли не нові права щодо виконання судового рішення у справі, а він набув ці права від первісного стягувача - ПАТ «Кредитпромбанк». Тобто, укладаючи 20 травня 2013 року договір, «поза розумним сумнівом», ПАТ «Дельта Банк» мав отримати від первісного кредитора відомості щодо наявного судового рішення та обставин щодо ходу його виконання.

За такого, суд правильно, на підставі наданих заявником доказів дійшов висновку, що матеріали справи не свідчать про наявність поважних причин для пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Так, заявником не надано доказів звернень після набуття статусу нового кредитора (стягувача) у виконавчому провадженні до органів державної виконавчої служби з приводу виконання рішення суду.

Щодо посилань на відсутність виконавчого документу. На підтвердження таких доводів банк надав акт проведення внутрішньобанківського аудиту від 11 квітня 2019 року, відповідно до якого в результаті аналізу журналів вхідної кореспонденції за 2014-2019 роки встановлено, що виконавчий лист по справі №2-1946/2008 не надходив поштовою кореспонденцією до ПАТ «Дельта Банк», зазначений виконавчий лист відсутній у структурних підрозділах банку (а.с.70).

Проте колегія суддів до такого доказу ставиться критично, оскільки надана до заяви копія виконавчого листа по справі №2-448/2008 (а.с. 67) свідчить про наявність у розпорядженні заявника його оригіналу, так як при її посвідченні представником банку здійснено відмітку «згідно з оригіналом».

За такого виконавчий лист не можна вважати втраченим.

Також, суд вірно зауважив, що заявник, маючи доступ до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, мав об`єктивну можливість цікавитись результатами виконавчого провадження, своєчасно вчинити процесуальну дію як щодо отримання оригінала чи дубліката виконавчого листа, так і пред`явлення його до виконання.

Вказане свідчить, що зазначені заявником причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не можна вважати поважними.

Відповідно до пункту 17.4 Перехідних положень ЦПК України 17) до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

На день розгляду заяви в суді першої та апеляційної інстанції функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів не розпочалося.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, то відсутні й підстави для видачі його дублікату.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №№ 2-836/11.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду.

Так, доводи апеляційної скарги про неможливість доступу заявника до ЕДРВП, а в подальшому до АСВП спростовують тим, що до заяви Банк надав інформацію щодо виконавчого провадження (а.с. 68, 69).

Щодо аргументів про відсутність у заявника виконавчого листа, відомостей про нього та складання акта про проведення внутрішньобанківського аудиту, то колегія суддів вже звертала увагу на неналежність як доказу поважності причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого документу вказаного акту та наявність у справі завіреної представником заявника копії виконавчого листа, що спростовує твердження про його відсутність.

За такого колегія суддів в силу положень статті 375 ЦПК України не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційним судом рішення суду не змінювалось і не приймалося нове відсутні передбачені статтею 141 ЦПК України підстави для розподілу судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення, ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 30 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена в частині вирішення вимог про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дублікату виконавчого листа у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту. В іншій частині постанова набирає законної сили з дня прийняття і не підлягає оскарженню у касаційному порядку.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська

_____________________________________________

Повний текст постанови складений 05 березня 2020 року