Справа №480/1805/16-ц Головуючий суду першої інстанції Терентьєв Г.В.
Провадження №22-ц/812/1464/20 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі стягувача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана через його представника ОСОБА_3 , на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 липня 2020 року, постановлену об 14 год. 31 хв. під головуванням судді Терентьєва Г.В. в приміщенні суду в м.Миколаєві, за поданням старшого державного виконавця Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) Лемещенко Анастасії Павлівни про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

07 липня 2019 року старший державний виконавець Лемещенко А.П. подала до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом №480/1805/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у сумі 731 913,44 грн.

Обґрунтовуючи своє подання, державний виконавець вказувала, що на підставі виконавчого листа №180/1805/16-ц, виданого 03 червня 2019 року Миколаївським районним судом Миколаївської області, відкрито виконавче провадження №59530852 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 731 913,44 грн.

Під час здійснення виконавчих дій нею встановлено наявність у боржника житлового будинку по АДРЕСА_1 , який не може бути реалізований в рахунок погашення заборгованості, бо обтяжений іпотекою.

Також державним виконавцем з`ясовано, що боржник отримує пенсію, у зв`язку з чим було прийнято заходи для звернення стягнення на неї для погашення боргу.

Крім того, державним виконавцем з`ясовано, що ОСОБА_2 має два паспорти для виїзду за кордон і за відомостями Державної прикордонної служби України неодноразово перетинав державний кордон України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання судового рішення, державний виконавець просив його подання задовольнити.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 липня 2020 року подання державного виконавця задоволено.

ОСОБА_2 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу, до виконання ним зобов`язань за виконавчим листом №480/1805/16-ц, виданого Миколаївським районним судом Миколаївської області 03 червня 2019 року.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції виходив із того, що боржник протягом тривалого часу ухиляється від сплати стягнутої судовим рішення заборгованості.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні подання державного виконавця відмовити.

Державний виконавець Лемещенко А.П. та стягувач ОСОБА_1 подали відзиви на апеляційну скаргу, у яких наголошували на тому, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а ухвала суду законною та обґрунтованою.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 6 Закону України від 21 січня 1994 р. №3857-XII «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України, серед іншого, може бути тимчасово обмежено у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Пункт 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» надає виконавцю право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з частиною третьою статті 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав уважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07 листопада 2018 року з урахуванням ухвали цього суду від 01 квітня 2019 року та постанови Миколаївського апеляційного суду від 07 березня 2019 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором позики в сумі 731 913,44 грн.

Під час розгляду справи постановлено ухвалу про забезпечення позову від 11 липня 2016 року, якою заборонено відчужувати Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 , а також заборонено відчужувати, переоформляти, надавати довіреності, надавати в оренду вантажний автомобіль Volvo 2000 р.в. номер НОМЕР_1 , причеп Fruehauf 1997 р.в. номер НОМЕР_2 , автомобіль Renault Magnum 1998 р.в. номер НОМЕР_3 , причеп Lamberet, 1994 р.в. номер НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_2

03 червня 2019 року Миколаївським районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 вказаної заборгованості.

12 липня 2019 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №59530852.

18 липня 2019 року державним виконавцем здійснено виклик боржника.

22 липня 2019 року боржником надано пояснення державному виконавцю про те, що він є інвалідом 2 групи та отримує пенсію, на яку можливо звернути стягнення з метою погашення заборгованості.

26 липня 2019 року державним виконавцем прийнято постанову про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_2 , яку він отримує у Центральному об`єднаному УПФУ м. Миколаєва.

За відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , який перебуває в іпотеці.

За відомостями Державної міграційної служби України ОСОБА_2 документований двома паспортами громадянина України для виїзду за кордон.

За інформацією наданою Державною прикордонною службою України ОСОБА_2 неодноразово перетинав державний кордон України.

З відповіді Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів випливає, що станом на 26 серпня 2020 року за ОСОБА_2 не зареєстровано жодного транспортного засобу.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Досліджені докази свідчать, що ОСОБА_2 має невиконані грошові зобов`язання, покладені на нього рішенням суду. Погашення заборгованості здійснюється за рахунок відрахувань з його пенсії по інвалідності.

Боржник станом на 2016 рік мав у власності декілька транспортних засобів, на які суд наклав заборону на відчуження та здійснення інших дій щодо передачі права управління ними. Проте, станом на 2020 рік дані про наявність у нього у власності вказаних транспортних засобів відсутні, що свідчить про розпорядження боржником вказаними засобами. Доказів сплати заборгованості за рахунок продажу транспортних засобів боржником не представлено, що сприймається як ухилення від виконання рішення суду.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, оскільки вона є законною та обґрунтованою, бо наявні не спростовані обставини, які підтверджують факт ухилення боржника від виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана через його представника ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 22 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді С.Ю. Колосовський

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 17 вересня 2020 року.