печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" лютого 2020 р. Печерський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді Волкової С.Я. при секретарі судових засідань Топал А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко Анжели Геннадіївни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїду за межі України,

У С Т А Н О В И В :

30.08.2019 р. Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко А.Г. звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у праві виїду за межі України, посилаючись на те, що нею відкрито відповідне виконавче провадження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2019 р. подання передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва; матеріали надійшли до суду 10.01.2020 р., того ж числа передані судді Волковій С.Я. (протокол автоматизованого розподілу справи між суддями від 10.01.2020 р.).

Приватний виконавець в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, отже розгляд подання відбувається за відсутності приватного виконавця, та за правилами частини четвертої статті 441 ЦПК України - без повідомлення заінтересованих осіб.

Надані суду документи свідчать про те, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко А.Г. перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 757/52805/16-ц, виданого 31.07.2018 р. Печерським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Земельний Капітал» заборгованість за договором поруки № 010-2013-3-П від 27.10.2015 р. у розмірі 1572590,02 грн та судовий збір у сумі 23588,85 грн, всього 1596178,87 грн; постановою приватного виконавця від 07.09.2018 р. відкрито виконавче провадження, боржника зобов`язано подати декларацію про доходи, зазначено реквізити, на які слід перерахувати заборгованість, витрати виконавчого провадження.

Суд, вивчивши подання, прикладені документи, приходить до висновку про задоволення подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у праві виїду за межі України з огляду на наступне.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, зокрема, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом». Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно статті другої Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Згідно статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно пунктів другого, п`ятого статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у тому випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З матеріалів справи убачається, що 07.09.2018 р. приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 57170951, її копію направлено на адресу боржника, зазначену у виконавчому листі; постанову про відкриття виконавчого провадження отримано ОСОБА_1 12.09.2018 р., про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 7), втім боржником рішення суду в добровільному порядку не виконано.

Виконавець не пізніше наступного дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомосте (частина п`ята статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувача про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (частина перша статті 28 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, та станом на час звернення виконавця до суду з відповідним поданням про обмеження у праві виїзду за межі України рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Земельний Капітал» заборгованість за договором поруки № 010-2013-3-П від 27.10.2015 р. у розмірі 1572590,02 грн та судовий збір у сумі 23588,85 грн, всього 1596178,87 грн не виконано.

Законом передбачено юридичні санкції у виді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Дійсно, чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення» і практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

Втім у сучасній українській мові слово «ухилення» тлумачиться як: - відступати, відхилятися, вивертатися; - намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; - навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з огляду на викладене, значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених частини п`ятою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», як то утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; повідомляти виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Вирішуючи питання чи є ухилення боржника від виконання зобов`язань свідомим, суд має враховувати комплекс процесуальних дій, які були вжиті виконавцем для виконання рішення суду. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та підтвердженим матеріалами виконавчого провадження.

Встановлення наявності зобов`язання у боржника, в даному випадку грошового зобов`язання щодо сплати заборгованості, та факту ухилення останнього від його виконання (бездіяльність, свідоме невиконання зобов`язання), дозволяють при вирішенні подання керуватись положеннями частини другої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», згідно з якою громадянинові України, який має паспорт для виїзду за кордон, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо такий громадянин ухиляється від виконання зобов`язань покладених на нього судовим рішенням, - до виконання цих зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду не виконується з 2018 року усупереч нормам статті 129-1 Конституції України, якою визначено, що рішення суду є обов`язковим до виконання. Ці ж матеріали не містять жодних належних доказів того, що ОСОБА_1 вчиняв будь-які дії щодо виконання зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями, відсутні також докази наявності об`єктивних причин, що унеможливлюють виконання боржником рішення суду повністю або частково, або наявності непереборної сили, що унеможливлює виконання судового рішення. Натомість, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 не надав пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа, не повідомляв про заходи, що вживаються ним з метою його виконання, не надав відомості про доходи та місце роботи, про майно та майнові права, про грошові кошти на рахунках у банках та фінансових установах, не подав декларацію про свої доходи та майно, зокрема, про майно, яким він володіє, спільно з іншими особами, тобто не вчинив жодних дій, направлених на забезпечення виконання судового рішення. Отже, дослідивши матеріали справи, судом установлено, що виконавцем вчинено всіх передбачених законом дій для виявлення майна боржника та виконання судових рішень та суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, оскільки бездіяльність останнього полягає в умисному, свідомому невиконанні ним обов`язків по сплаті боргу, розмір якого становить 1596178,87 грн.

Приписами статті 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових та службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Оскільки право на звернення до суду гарантоване статтею 6 Конвенції, таке право передбачає практичне виконання остаточного судового рішення, яке в державах, що поважають принцип верховенства права, не може залишатися невиконаним на шкоду стороні у провадженні. За наведених обставин, враховуючи ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання судового рішення про стягнення з останнього значної суми грошових коштів у якості погашення заборгованості, суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення подання приватного виконавця.

Керуючись положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», статтею 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Мосейко Анжели Геннадіївни - задовольнити.

Тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 ), у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України на строк до виконання зобов`язань за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Земельний Капітал» заборгованість за договором поруки № 010-2013-3-П від 27.10.2015 р. у розмірі 1572590,02 грн та судовий збір у сумі 23588,85 грн, всього 1596178,87 грн, яке виконується у виконавчому провадженні № 57170951 з виконання виконавчого листа № 75752805/16-ц, виданого 31 липня 2018 року Печерським районним судом м. Києва.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Суддя Волкова С.Я.