КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 22-ц/824/784/2020 Доповідач Заришняк Г.М
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

при секретарі - Діденку А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 04 грудня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 , третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання нікчемного правочину недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2017 року ПАТ «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання нікчемного правочину недійсним.

В обґрунтування позову позивач вказував, що відповідно до рішення НБУ від 20 травня 2016 року «Про віднесення ПАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 травня 2016 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень адміністратора банку». Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016р. №826 затверджено Порядок виявлення правочинів (у томі числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення. Так, було проведено перевірку договору купівлі-продажу нежилого приміщення номер 228 (в літ. А) за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого банк 17.03.2016 року продав, а ОСОБА_1 набув у власність вказане нежиле приміщення, загальною площею 109,50 кв.м. та сплатив за нього обговорену договором грошову суму в розмірі 3 180 000,00 грн., у тому числі ПДВ 530 000,00 грн.

13.05.2017 року комісією перевірки правочинів, призначеною наказом №24 від 22.02.2017 р., було складено протокол, яким комісією вирішено визнати правочин - вказаний договір купівлі-продажу від 17.03.2016 року, нікчемним за ознаками, визначеними ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 ЦК України. Так, відповідно до звіту з незалежної оцінки, складеного суб`єктом оціночної діяльності ПП «ТА-Експрес-Сервіс» вартість спірного нерухомого майна складає 3 679 941 грн. без врахування ПДВ., а з урахуванням ПДВ вартість нерухомого майна складає 4 415 929,20 грн., в той час, як згідно договору купівлі-продажу приміщення від 17.03.2016 року продаж нежилого приміщення було здійснено за 3 180 000,00 грн., у тому числі ПДВ 530 000,00 грн., без врахування ПДВ ціна продажу складає 2 650 000,00 грн., що понад 20% нижче вартості, визначеної незалежною оцінкою. Посилаючись на викладене, Банк просив визнати нікчемний правочин недійсним.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 грудня 2018 року у задоволені позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, судові витрати стягнути з відповідача.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтримав подану апеляційне скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 17.03.2016 року між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого Банк передав у власність відповідачу нерухоме майно: нежиле приміщення номер 228 (в літ. А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 109,50 кв.м. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом КМНО Авдієнком В.В., зареєстровано в реєстрі за №492 (а.с. 11-12).

На підставі акту прийому-передачі до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 17.03.2016 року позивач передав, а відповідач прийняв у приватну власність належне позивачу на праві власності нежиле приміщення номер 228 (в літ. А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 109,50 кв.м. (а.с. 13).

Згідно з п. 2.1. договору купівлі-продажу продаж нерухомого майна за домовленістю сторін вчинився за ціною 3 180 000,00 грн., у тому числі ПДВ - 530 000,00 грн., що за курсом купівлі іноземної валюти у ПУАТ «Фідобанк» на день підписання договору становить еквівалент 120 000,00 доларів США, які покупець сплачує продавцю в день нотаріального посвідчення цього договору та державної реєстрації права власності на нерухоме майно шляхом переказу коштів на рахунок продавця. Підтвердженням оплати покупцем ціни нерухомого майна є відповідний розрахунковий документ.

Відповідно до квитанції №ПН2172 від 17.03.2016 року ОСОБА_1 сплачено на рахунок ПАТ «Фідобанк» 3 180 000,00 грн., з зазначенням призначення платежу: за купівлю-продаж нерухомого майна АДРЕСА_1 (а.с. 35).

На підставі рішення НБУ від 20 травня 2016 року «Про віднесення ПАТ «Фідобанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 травня 2016 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк» та делегування повноважень адміністратора банку».

З матеріалів справи також слідує, що наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №184 від 20.05.2016 року у ПУАТ «Фідобанк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та делеговано повноваження тимчасового адміністратора банку Коваленку О.В. (а.с. 22).

Наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №291 від 19.07.2016 року розпочато процедуру ліквідації ПУАТ «Фідобанк» та делеговано повноваження ліквідатора ПУАТ «Фідобанк» Коваленку О.В., строком на два роки з 20 липня 2016 року по 19 липня 2018 року включно (а.с. 27).

На підставі наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПУАТ «Фідобанк» від 22.02.2017 року №24 щодо внесення змін до наказу ПУАТ «Фідобанк» №32 від 25.05.2016 року «Про організаційні заходи щодо перевірки договорів» було здійснено перевірку правочинів (у тому числі договорів), укладених ПУАТ «Фідобанк» за період з 20.05.2015 р. до 20.05.2016 р., на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів) ПУАТ «Фідобанк», що є нікчемними, з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 ЦК України (а.с. 17-18).

З матеріалів справи вбачається, що на замовлення ПАТ «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» Коваленка О.В. (договір PD151208-001) було проведено оцінку спірного майна. Відповідно до звіту, складеного ТОВ «Гарант Преміум Плюс» 11.05.2017 р., вартість об`єкту оцінки складає 3 679 065,00 грн. без ПДВ.

Зі звіту незалежної оцінки №07-17-М14-19 від 25.07.2017 р., складеного суб`єктом оціночної діяльності ПП «ТА-Експерт-Сервіс» на підставі договору №07-17-М14-19 від 25.07.2017р. на замовлення ПАТ «Фідобанк», слідує, що вартість нерухомого майна, а саме: нежитлове приміщення №228 (в літ. А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 16.03.2016р. складає 3 679 941 грн. без врахування ПДВ (а.с. 14).

13.05.2017 року комісією перевірки правочинів, призначеною наказом №24 від 22.02.2017 року, було складено протокол, яким визнано правочин - договір купівлі-продажу від 17.03.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Авдієнком В.В. за реєстровим №492, укладений між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 , нікчемним за ознаками, визначеними ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 ЦК України (а.с. 19-21).

У протоколі зазначено, що відчуження майна з боку Банку відбулось протягом одного року до введення тимчасової адміністрації за ціною, яка за попереднім аналізом відрізняється на понад 20% від звичайних цін на подібне нерухоме майно.

Ліквідаційною комісією ПАТ «Фідобанк» було повідомлено відповідача про нікчемність договору купівлі-продажу нежилого приміщення, укладеного 17.03.2016 року між ПУАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 (а.с. 15). Також, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» Коваленком О.В. 14.09.2017 р. направлено відповідачу вимогу про врегулювання заборгованості за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 17.03.2016 р., запропоновано у добровільному порядку строком до 01.10.2017 р. відшкодувати збитки у сумі 1 235 929,20 грн. (а.с. 16).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтями 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 статті 215 ЦПК України визначено, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України).

Відповідно до положень статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України.

Згідно з частиною другою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Пунктом 3 частини третьої статті 38 вказаного Закону передбачено, що правочини неплатоспроможного банку є нікчемними у тому числі, якщо банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

З урахуванням викладених норм матеріального права підставою віднесення договору до числа нікчемних правочинів є встановлення факту відчуження майна кредитної установи, що ліквідується, за ціною, що на 20 відсотків є нижчою або вищою від звичайних цін на таке майно.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи викладене, саме позивач зобов`язаний був довести, що ціна, за якою банк продав спірний автомобіль, є нижчою за звичайну ціну на цей вид майна на 20 %.

У відповідності зі статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена, виходячи з його умов, вона визначається, виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Поняття «звичайна ціна» наведено в Податковому кодексі України. Підпунктом 14.1.71 ПК України передбачено, що звичайна ціна - це ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Якщо під час здійснення операції обов`язковим є проведення оцінки, вартість об`єкта оцінки є підставою для визначення звичайної ціни для цілей оподаткування.

Верховний Суд в Постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 753/16625/15-ц зробив висновок про те, що рівень звичайної ціни (рівень ринкової ціни) може бути визначений за результатами оцінки об`єкта продажу. Обставини, на які посилається позивач, підлягають доведенню за допомогою певної судової експертизи, оскільки для встановлення таких обставин існує об`єктивна потреба у спеціальних знаннях.

Отже, виходячи з наведених положень чинного законодавства, при укладенні договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна між фізичною та юридичною особами, рівень звичайної ціни (рівень ринкової ціни) на такий об`єкт продажу має бути визначений за результатами оцінки об`єкта нерухомого майна.

Ціну спірного об`єкта нерухомості сторони погодили у договорі на підставі проведеного дослідження про ринкову вартість об`єкта незалежної оцінки від 23 лютого 2016 року. А отже, враховуючи принцип розподілу між сторонами тягаря доведення, саме позивач зобов`язаний був довести, що ціна, за якою банк продав спірне приміщення відповідачу є нижчою за звичайну на цей вид майна.

Як було встановлено судом, що ціна продажу спірного нерухомого майна була визначена на підставі Звіту про оцінку майна №53-ФБ, складеного 23 лютого 2016 року ТОВ «Центр оцінки власності «Парето» на замовлення Банку станом на 22 лютого 2016 року, за яким вартість нежитлового приміщення №228 ( в літ.А), що заходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 109.50 кв.м становила 2 850 000 грн. в тому числі ПДВ - 475000,00 грн.

Вказаний звіт сумніву не викликає, оскільки оцінка проводилась належним суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Центр оцінки власності «Парето» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №33/16, виданий Фондом державного майна України 18.01.2016р., на замовлення Банку.

Крім того, під час розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції за заявою представника позивача на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 12.06.2019 р. була проведена судова будівельно-технічна експертиза, згідно Висновку експерта за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи від 31.03.2020 р. №17723/19-42 вартість спірного майна станом на 17 березня 2016 року з ПДВ складає 3 159 956 грн., а без ПДВ 2 663 296,67 грн. Таким чином, ціна спірного майна, що зазначена в договорі купівлі-продажу в сумі 3 180 000 грн., є вищою від ринкової (дійсної) вартості цього майна, яка визначена на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи, на 20 044 грн., тобто різниця вартості майна становить лише 0,73% , а не понад 20% нижче як зазначено в позовній заяві.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав, визначених ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», для визнання спірного договору купівлі-продажу таким, що відповідає ознакам нікчемності, та визнання договору недійсним.

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, належним по справі доказам дав належну правову оцінку та й прийшов до правильного висновку про те, що рішення комісії з перевірки правочинів (у тому числі договорів) ПАТ «ФІДОБАНК» на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, яким керувався позивач при прийнятті рішення про нікчемність договору купівлі-продажу від 17.03.2016 року, прийнято без належного витзначення розміру звичайної вартості нежитлового приміщення, в зв`язку з чим, визнання договору купівлі-продажу від 17.03.2016 р. нікчемним здійснювалось без встановлення фактичних підстав та належних доказів, а тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову

Доводи апеляційної скарги про те, що вартість спірного майна, визначеного на підставі Звіту, проведеного суб`єктом оціночної діяльності ПП «ТА-Експерт-Сервіс», складає 3 679 941 грн. без врахування ПДВ, що є значно більшою вартістю ніж та, за якою було придбано нерухомість відповідачем, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки спростовуються зібраними по справі доказами, зокрема, й Висновком експерта за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи від 31.03.2020 р.

Крім того, у вказаному Звіті вказано, що мета проведення оцінки є визначення ринкової вартості для подання у суд незалежної оцінки нерухомого майна у справі про звернення стягнення на предмет іпотеки, в той час як предметом даного спору є вимога про визнання нікчемного правочину недійсним (а.с.232- т.1).

Також, у зазначеному Звіті вказано його виконання суб`єктом оціночної діяльності ПП «ТА-Експерт-Сервіс» згідно договору №07-17-М14 від 25 липня 2017 року на замовлення ПАТ «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк», в той час як засідання комісії з перевірки правочинів (у т.ч. договорів) ПУАТ «Фідобанк» на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, на якому було прийнято рішення про встановлення ознак нікчемності оспорюваного договору, оформлене Протоколом, яке відбулось 13 травня 2017 року.

Отже, вказаний звіт не міг бути використаний позивачем при прийнятті рішення про нікчемність договору купівлі-продажу, оскільки цього висновку на момент прийняття такого рішення не існувало.

Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права та не може бути скасованим з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги пункт 2 частини 3 статті 38 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», колегія суддів вважає безпідставними, так як позивачем не надавалися докази у підтвердження того, що уклавши спірний договір купівлі-продажу нерухомого майна, банк став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.

Також, не заслуговують на увагу й посилання в апеляційній скарзі, як на підставу для задоволення позову, на Звіти спеціалістів щодо визначення вартості нежитлового приміщення, оскільки при їх проведенні суб`єктами оціночної діяльності не використовувались актуальні документи щодо технічного стану нежилого приміщення, крім того, на ПП «ТА-Експерт-Сервіс», ні ТОВ «Гарант Преміям Плюс», в порушення п.п.50 та 51 Національного стандарту оцінки майна, не здійснювали безпосереднього ознайомлення з нежилим приміщенням. Крім того, оспорюваний договір був укладений до моменту віднесення Банку до категорії неплатоспроможних.

Посилання в апеляційній скарзі на Звіт з незалежної оцінки, складений суб`єктом оціночної діяльності ПП «ТА-Експерт-Сервіс», згідно з яким вартість нерухомого майна становить 3 679 941 грн. без врахування ПДВ, і 4 415 929 грн. 20 коп., оскільки така вартість була визначена станом на 29 жовтня 2015 року, в той час як договір купівлі-продажу був укладений 17 березня 2016 року.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції, суд правомірно визнав їх необґрунтованими, й вони не містять підстав для скасування законного та обгрунтованого рішення суду.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 04 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 15 вересня 2020 року.

Головуючий

Судді: