Справа № 346/1579/19
Провадження № 2/346/141/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді Калинюка О.П.

участю: секретаря Бойко В.С.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Голіней Л.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , неповнолітньої ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - орган опіки і піклування, виконавчий комітет Коломийської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

в обгрунтування своїх вимог з урахуванням їх збільшення позивач зазначає, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 , яка є дочкою позивача, та її неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , яка є внучкою позивача. Однак, відповідачі тривалий час за вказаною адресою не проживають та не бажають добровільно зняти з реєстрації своє місце проживання.

Позивач зазначає, що оспорювана реєстрація місця проживання створює їй перешкоди як власнику у користуванні та розпорядженні нерухомим майном, чим порушуються її права. Тому позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування зазначеним житлом.

Позивач та її представник, адвокат Голіней Л.Д. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали із вказаних підстав та просять задовольнити позов. Вони також просять врахувати, що відповідач проживає поблизу позивача, а саме через дорогу від неї, однак, через негативне ставлення до позивача ні відповідач, ні навіть її неповнолітня дочка до позивача не навідуються, хоча позивач не забороняє їм ні приходити до неї, ні там проживати, та не чинить в інший спосіб будь-яких перешкод для цього. Відповідачам відомо, що позивач спірне житло має намір залишити своєму синові.

Відповідач та її представник, адвокат Крамаренко К.С. в судове засідання не з`явилися, представник подала заяву про відкладення розгляду справи через запровадження карантинних заходів. Однак, суд вважає, що вказана причина не може бути достатньою підставою для відкладення судового розгляду, оскільки такі заходи тривають близько 6 місяців, даючи можливість представнику відповідача прибувати в судові засілання, які проводилися раніше.

Відповідач особисто не з`явилася в жодне із судових засідань.

Предстаник відповідача в одному з попередніх судових засідань позовні вимоги не визнала з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву. В останньому зазначено, що місце проживання відповідачів дійсно за згодою позивача зареєстроване за вказаною адресою, іншого житла у них немає. Тому визнання відповідачів такими, що втратили право на користування спірним житлом, неодмінно призведе до порушення їхніх прав та інтересів. Законом передбачена можливість втрати права на користування житлом за умови непроживання за місцем реєстрації без поважних причин. Однак, відповідач з дочкою не проживають у спірній квартирі через те, що позивач свідомо чинить їм перешкоди. У зв`язку з цим вона неодноразово зверталася із заявами до правоохоронних органів та з позовом. Тому відповідач ОСОБА_2 вважає, що причина їх з дочкою відсутності за вказаною адресою є поважною та зумовлена негативним ставленням та протиправною поведінкою позивача, з ініціативи якої між ними часто виникали сварки, і позивач прогнала їх зі спірної квартири у 2018 році. Тому в задоволенні позову сторона відповідача просить відмовити.

У відповіді на відзив позивач зазначила, що оскільки неповнолітня дочка відповідача ніколи фактично не проживала у спірній квартирі, то визнання її такою, що втратила право на користування житлом, не порушить її прав. Доводи відповідача про те, що вони з дочкою не проживають у спірній квартирі через те, що позивач чинить їм перешкоди, не відповідають дійсності, оскільки конфлікти між сторонами почалися після того, як ОСОБА_2 подала позов про вселення, не проживаючи за місцем реєстрації більше трьох років.

Суд, заслухавши учасників, свідків, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачу на підставі договору дарування від 13.12.2007 року належить квартира АДРЕСА_1 , що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру правочинів від 13.12.2007 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.01.2008 року (т.1, а.с. 9-11).

Довідкою № 905, виданою 22.02.2019 року Управлінням надання адміністративних послуг Коломийської міської ради, стверджується, що місце проживання відповідача та її неповнолітньої дочки ОСОБА_3 зареєстроване в зазначеній квартирі (т.1, а.с. 8).

Згідно з актами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, ОСОБА_2 та її неповнолітня дочка ОСОБА_3 у вказаній квартирі не проживають, а мешкають за адресою: АДРЕСА_2 , у спірному житлі відсутні їхні особисті речі (т.1, а.с. 12, 54)

Висновком виконавчого комітету Коломийської міської ради від 03.12.2019 року про можливість зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3 та визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, визначено можливим таке зняття з реєстрації за зазначеною адресою, оскільки, як встановлено комісією, дитина у спірному житлі фактично не проживає, там відсутні її особисті речі, і така реєстрація є формальною (том 2, а.с. 62-64).

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 6 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні " громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд враховує, що постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02.07.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02.04.2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні спірним житловим приміщенням залишено без змін. Вказаними судовими рішеннями встановлено, що ОСОБА_2 протягом трьох років не проживала у спірній квартирі без поважних причин, нею не доведено про належність користування нею житловим приміщенням та не доведено факту вчинення ОСОБА_1 перешкод у користуванні спірним житлом (т.1, а.с. 106-108).

Згідно з довідкою департаменту соціальної політики Коломийської міської ради від 25.02.2019 року № 3-379 житлова субсидія позивачу призначалася на одну особу, що також підтверджує факт відсутності відповідачів за адресою реєстрації їхнього місця проживання (т.1, а.с. 19).

Відповідачем надано копії квитанцій, що начебто підтверджують факт участі в утриманні спірної квартири та оплату комунальних послуг, в яких зафіксовано сплату за послуги зв`язку та інтернету, і лише одна квитанція стосується оплати послуг з водопостачання. Однак, ці документи не стосуються періоду з травня 2018 року, коли відповідач та її дочка припинили проживання у спірній квартирі (т.1 а.с.56-62).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є сусідами сторін, в судовому засіданні підтвердили, що між сторонами тривалий час існують неприязні стосунки, позивач проживає за вказаною адресою одна, а відповідач ОСОБА_2 та її неповнолітня донька тривалий час не проживають за місцем реєстрації, живуть по сусідству, однак, стосунків з позивачем не підтримують, хоча вона їм не чинить жодних перешкод у користуванні спірним житлом.

На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що відповідачів слід визнати такими, що втратили право на користування вказаним житловим приміщенням, оскільки вони більше року там не проживають. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що прийняття рішення про визнання неповнолітню відповідача такою, що втратила право на користування вказаним житлом за місцем реєстрації, не матиме негативних та невідворотних наслідків для неї.

Тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, ст.ст. 29, 317, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та, керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання яких зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , такими, що втратили право на користування даним житлом, в зв`язку з їх відсутністю за зареєстрованим місцем проживання без поважних причин понад один рік.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана особами, які беруть участь у справі, до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.09.2020 року.

Суддя Калинюк О. П.