КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер провадження №22-ц/824/4110/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Болотова Є.В., Іванченка М.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Булавінової Юлії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року, постановлену під головуванням судді Дніпровського районного суду м. Києва Савлук Т.В.,

у цивільній справі № 755/16525/19 за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Романа Васильовича, старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурла Віталія Едуардович.

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку ст. 477 ЦПК України, за результатами розгляду якої просила суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про скасування процесуального документу від 13 вересня 2019 року, ВП № 59760517, винесену начальником Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименко Романом Васильовичем;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 13 вересня 2019 року, ВП № 59760517, винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурло Віталієм Едуардовичем;

- визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника від 13 вересня 2019 року, ВП № 59760517, винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурло Віталієм Едуардовичем.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року скаргу повернуто заявникові.

Не погодившись з ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, де погоджуючись з висновками суду в частині повернення матеріалів щодо оскарження в адміністративному порядку постанови про стягнення виконавчого збору, вважала, що у суду не було правових підстав для повернення її скарги за іншими вимогами. Відтак, за результатами розгляду апеляційної скарги просила ухвалу скасувати в частині повернення скарги за вимогами про визнання протиправними постанов щодо скасування процесуального документа та

накладення арешту на майно боржника, направивши справу в цій частині до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі ч. 13 ст. 7 та ст. 369 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у Відділі примусового виконання рішень департаменту ДВС МЮУ перебуває виконавче провадження №59760517 з примусового виконання виконавчого листа №2604/3257/2012, виданого Дніпровським районним судом м. Києва за результатами розгляду цивільної справи за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 .

У ході здійснення виконавчих дій державним виконавцем 13 вересня 2019 року було винесено постанови: про арешт майна боржника та стягнення з боржника виконавчого збору.

Крім того, начальником Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Р.В. 13вересня 2019 року була винесена постанова про скасування процесуального документа в ВП № 59760517.

Вважаючи, що наведені вище постанови порушують права ОСОБА_1 як сторони виконавчого провадження, остання оскаржила їх до Дніпровського районного суду м. Києва.

Повертаючи скаргу заявнику суд першої інстанції виходив з того, що обсягом вимог, які викладені в скарзі на рішення державного виконавця, заявником об`єднано вимоги, які підлягають розгляду в порядку передбаченому Розділом У11 «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України, шляхом подання скарги на дії державного виконавця, та в порядку розгляду адміністративного судочинства, об`єднання цих вимог в одному провадженні є недопустимим в силу положень ЦПК, оскільки передбачає інший порядок розгляду такої категорії справ та дотримання певної форми звернення з такими вимогами до суду, що зумовлює застосування положень п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.

Відповідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що оскарження постанови про стягнення виконавчого збору повинно відбуватися за правилами адміністративного судочинства.

Зокрема, положеннями ч. ч.1,2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території

України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно п.7 ч.2 ст.17 цього Закону, постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже із наведеного вбачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.09.2019 року по справі №681/1637/18.

Разом з тим, вимоги про визнання протиправними і скасування постанов про накладення арешту на майно боржника та скасування процесуального документа від 13.09.2019 року підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки відповідні постанови були прийняті в межах виконання судового рішення, ухваленого за результатами розгляду цивільної справи №2604/3257/2012.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Підстави повернення скарги, а саме п.2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України ( порушено правила об`єднання позовних вимог), на які посилався суд першої інстанції, на думку колегії суддів не підлягають застосуванню, оскільки стосуються правил подання заяв у позовному провадженні. В даному випадку мало місце звернення до суду в порядку Розділу У11 « судовий контроль за виконанням судових рішень « ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що з урахуванням принципів доступу до правосуддя, засад розумності і справедливості, суд при надходженні скарги, в якій об`єднані вимоги, що підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, відкриває провадження за вимогами, що підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, та повертає скаргу в тій частині, яка не підвідомча суду.

Так як позивач оскаржує дії державного виконавця у виконавчому провадженні, відкритого за виконавчим листом, виданим Дніпровським районним судом міста Києва у цивільній справі № 2604/3257/2012 розглянутій за правилами ЦПК України.

Аналогічні висновки також містяться в постанові Другого апеляційного адміністративного суду міста Харкова від 26 листопада 2019 року, ухваленої за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду в частині прийнятого рішення про повернення скарги щодо оскарження постанови про скасування процесуального документу від 13 вересня 2019 року ВП № 59760517 та скасування постанови про арешт майна боржника від 13 вересня 2019 року ВП № 59760517 підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У іншій частині ухвалу суду належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст.7, 369, 374, 379 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката Булавінової Юлії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року скасувати в частині повернення скарги ОСОБА_1 за вимогами про:

- визнання протиправною та скасування постанову про скасування процесуального документу від 13 вересня 2019 року, ВП № 59760517, винесену начальником Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименко Романом Васильовичем;

- визнання протиправною та скасування постанову про арешт майна боржника від 13 вересня 2019 року, ВП № 59760517, винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурлою Віталієм Едуардовичем,

справу в цій частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: