ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року

м.Суми

Справа №587/2672/19

Номер провадження 22-ц/816/1613/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

у присутності :

представника Спільного агрохімічного підприємства «Родючисть» (товариство з обмеженою відповідальністю) Кучменка Сергія Вікторовича,

приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко Оксани Володимирівни

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бонтлаба Василя Васильовича,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Спільного агрохімічного підприємства «Родючисть» (товариство з обмеженою відповідальністю)

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 19 червня 2020 року, ухваленого у складі судді Степаненка О.А. у м. Суми,

у цивільній справі за позовом Спільного агрохімічного підприємства «Родючисть» (товариство з обмеженою відповідальністю) до Сумської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко Оксани Володимирівни

про визнання недійсним сертифікату на земельну частку (пай) та свідоцтва про право на спадщину,

в с т а н о в и в :

У грудні 2019 року САП «Родючисть» (ТОВ) звернулося до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що 24 лютого 2006 року Сумською районною державною адміністрацією, на підставі свого рішення (розпорядження) від 15 лютого 2006 року № 124, було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) вже померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

На підставі договору оренди землі від 27 листопада 2014 року, укладеного між Сумською районною державною адміністрацією і САП «Родючисть» (ТОВ), підприємство орендує земельні ділянки сільськогосподарського призначення (не витребувані земельні частки (паї), розташовані на території колишньої Постольненської (на теперішній час Миколаївської) сільської ради Сумського району, куди входить і земельна частка (пай) померлого ОСОБА_2 .

У 2019 році приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В., дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (який був спадкоємцем померлого брата ОСОБА_2 ) ОСОБА_1 , було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 3,77 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Відродження» с. Постольне Сумського району.

Вважало, що за життя спадкодавець ОСОБА_3 не набув право на вказану земельну частку (пай), не міг 24 лютого 2006 року отримати сертифікат про право на спірну земельну ділянку, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Посилаючись на вищевказані обставини, просило визнати недійсними сертифікат на право на земельну частку (пай) та свідоцтво про право на спадщину за законом.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 19 червня 2020 року у задоволенні позову САП «Родючисть» (ТОВ) відмовлено за необґрунтованістю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, САП «Родючисть» (ТОВ) подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини (на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не належало право на земельну частку (пай), яке оформлене сертифікатом від 24 лютого 2006 року, то таке право не могло бути успадковане його братом ОСОБА_3 , а в подальшому дружиною брата ОСОБА_1 .

Зазначало, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія СМ №0282399 від 24 лютого 2006 року, який був оформлений на підставі рішень Сумської районної державної адміністрації від 20 січня 2006 року №50 та від 15 лютого 2006 року №124, на ім`я ОСОБА_3 після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає вимогам законодавства, а тому нотаріус повинен був відмовити у вчиненні нотаріальної дії, а не видавати на підставі такого сертифікату свідоцтво про право на спадщину.

Вказувало, що права САП «Родючисть» (ТОВ) порушено внаслідок незаконного оформлення ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування на орендовану підприємством земельну частку пай, оскільки умовами договору оренди землі від 27 листопада 2014 року та додаткової угоди від 27 листопада 2015 року, укладеного між Сумською районною державною адміністрацією та САП «Родючисть» (ТОВ), передбачено, що договір укладено до моменту звернення власників чи спадкоємців, а отже, САП «Родючисть» (ТОВ) втратило право оренди земельної ділянки (паю).

Сумською районною державною адміністрацією, ОСОБА_1 , приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. подано відзиви на апеляційну скаргу, в яких просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що рішення суду є законним і обґрунтованим та ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта адвоката Кучменка С.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Хоменко О.В. та представника ОСОБА_1 адвоката Бонтлаба В.В., які заперечували проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову САП «Родючисть» (ТОВ), суд першої інстанції виходив з недоведеності порушення прав позивача у зв`язку з видачею ОСОБА_2 Сумською районною державною адміністрацією 24 лютого 2006 року сертифікату про право на земельну частку (пай) серія СМ №0282399, а також видачею 26 вересня 2019 року приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу свідоцтва про право на спадщину за законом за №421 дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів цивільної справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лікарське помер ОСОБА_2 , який є братом чоловіка ОСОБА_1 ОСОБА_3 .

Після його смерті відкрилась спадщина на належне померлому майно, зокрема, на земельну частку (пай), розташовану на землях, які перебувають в колективній власності КСП «Відродження» Сумського району Сумської області розміром 3,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 41 645 грн.

Також судом встановлено, що право ОСОБА_3 на земельну ділянку виникло внаслідок того, що він був членом КСП «Відродження» Сумського району Сумської області, що підтверджується архівним витягом Сумської районної державної адміністрації №50 від 20 січня 2006 року, де він значиться під № 326 (т. 1, а.с. 16), проте за життя ОСОБА_3 не отримано правовстановлюючий документ на вказану земельну частку (пай).

Сертифікат на право на земельну частку (пай), серія СМ №0282399, був виданий члену колективного сільськогосподарського підприємства «Відродження» ОСОБА_2 24 лютого 2006 року на підставі рішення Сумської районної державної адміністрації від 15 лютого 2006 року №124. Сертифікат зареєстровано 01 березня 2006 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 321 (т. 1, а.с.9)

Відповідно до інформації міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 29 жовтня 2019 року, згідно облікових даних, на ім`я ОСОБА_2 зареєстровано сертифікат на земельну частку (пай) серія СМ № 0282399 за № 321 від 01 березня 2006 року, про що зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Сумською районною державною адміністрацією членам КСП «Відродження» на підставі розпорядження голови Сумської районної державної адміністрації №124 від 15 лютого 2006 року. Розмір земельної частки (паю) складає 3,77 в умовних кадастрових гектарах (т. 1, а.с. 13).

27 листопада 2014 року між орендодавцем Сумською районною державною адміністрацією та орендарем САП «Родючисть» (ТОВ) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надав орендарю в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення (не витребувані земельні частки (паї)), які розташовані на території Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області, загальною площею 11,3458 га (т. 1, а.с. 17-18).

У пункті 30 вказаного договору зазначено, орендар зобов`язаний при зверненні громадян власників земельних часток (паїв) чи їх спадкоємців - про витребування зазначених в додатку до договору земельних часток (паїв) передати ці ділянки орендодавцю та внести відповідні зміни до договору.

Земельні ділянки були передані та прийняті САП «Родючисть» (ТОВ) в натурі на підставі акту про передачу та прийом земельних ділянок (не витребувані земельні частки (паї)) (т. 1, а.с.26).

27 листопада 2015 року між Сумською районною державною адміністрацією та САП «Родючисть» (ТОВ) укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 27 листопада 2014 року, зареєстрованого в Постольненській сільській раді 24 грудня 2014 року за №324 (т. 1, а.с. 27).

У пункті 8 додаткової угоди зазначено, що договір укладено на 7 років з урахуванням ротації культур до моменту звернення їх власників чи спадкоємців.

З Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 16 жовтня 2019 року вбачається, що 11 жовтня 2019 року, на підставі договору оренди землі та Додаткової угоди до Договору оренди землі, державним реєстратором Миколаївської сільської ради Сумського району ОСОБА_4 за САП «Родючисть» (ТОВ) зареєстровано право оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 0:03:004:0157 та :03:004:0239, строком дії договору 7 років (т. 1, а.с. 28-29).

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 . Після його смерті залишилось недоотримане спадкове майно, яке складається з земельної частки (паю) КСП «Відродження» с. Постольне Сумського району Сумської області, належного померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , спадкоємцем після смерті якого за законом був його брат ОСОБА_3 , котрий спадщину прийняв, але юридично не оформив та помер. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за законом є дружина ОСОБА_1 . Спадщину вона прийняла шляхом своєчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Діти померлого - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - відмовилися від прийняття спадщини за законом на користь дружини померлого і своєї матері, про що є їх заяви в матеріалах спадкової справи (а.с.72-133).

26 вересня 2019 року приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області Хоменко О.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєстровано в реєстрі за № 4215, з якого вбачається, що спадкоємицею майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його дружина ОСОБА_1 . Спадщина складається з: права на земельну частку (пай) розміром 3,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на землях, які перебувають в колективній власності КСП «Відродження» с. Постольне Сумського району Сумської області, що належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ №0282399, виданого 24 лютого 2006 року Сумською районною держадміністрацією, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів 01 березня 2006 року за № 321, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого за законом був його брат ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.10).

Відповідно до пункту 2 Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

З копії протоколу загальних зборів працівників трудового колективу ДСП «Відродження» від 22 червня 2005 року вбачається, що на зборах розглядалося питання про затвердження списків осіб, що мають право на безоплатне отримання частки державного майна і земельної частки (паю) в ході роздержавлення ДСП «Відродження» і ОСОБА_2 був включений до списку осіб на отримання земельної частки (паю) (т. 1, а.с. 179-194).

Як убачається з матеріалів справи, право ОСОБА_2 на земельну частку (пай) посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай), серія СМ №0282399 від 24 лютого 2006 року, який виданий на підставі рішення Сумської районної державної адміністрації від 15 лютого 2006 року, як члену КСП «Відродження», але за життя ним не отриманий.

Відповідно до п «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

З матеріалів справи вбачається, що до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_2 входить земельна частка (пай) розміром 3,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Відродження» с.Постольне Сумського району Сумської області.

ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, набула право власності на спірну земельну ділянку, що належала на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого за законом був його брат ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але не оформляв своїх спадкових прав.

Статтею 15 ЦК України передбачено, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем, всупереч вищезазначених вимог закону, не надано суду належних і допустимих доказів для визнання сертифікату про право на земельну частку (пай) від 24 лютого 2006 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 січня 2019 року недійсними.

Як убачається з матеріалів справи, спадкоємцями майна після смерті ОСОБА_2 був ОСОБА_3 , а після смерті останнього спадкоємцями є діти померлого - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також дружина ОСОБА_1 , яка оформила спадщину.

Спільне агрохімічне підприємство «Родючисть» (ТОВ) лише користувалося спірною земельною ділянкою, яка належала спадкодавцю, на підставі договору оренди землі від 27 листопада 2014 року, укладеного між ним та Сумською районною державною адміністрацією, що не створює для нього права на володіння та розпорядження спадковим майном.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини не належало право на земельну частку (пай) не заслуговують на увагу, оскільки він був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Відродження», за життя був унесений до списку осіб, які мають право на одержання частки державного майна і земельної частки ( паю) в ході роздержавлення ДСП «Відродження», а тому мав право на земельну частку (пай), яке у подальшому було посвідчено сертифікатом.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскарженого рішення суду.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Спільного агрохімічного підприємства «Родючисть» (товариство з обмеженою відповідальністю) залишити без задоволення.

РішенняСумського районного суду Сумської області від 19 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 17 вересня 2020 року.

Головуючий - О.І. Собина

Судді: О.Ю.Кононенко

С.Г.Хвостик