КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/8328/20

16 вересня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Желепи О.В.

- Олійника В.І.

при секретарі - Климчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року, про відмову у забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Савлук Т.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Перепилиця Надія Дмитрівна про встановлення факту проживання однією сім'єю та зміну черговості спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Перепилиця Надія Дмитрівна про встановлення факту проживання однією сім`єю та зміну черговості спадкування за законом, в якому просив встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу не менш як п`ять років в період часу з 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , день смерті ОСОБА_4 та визнати ОСОБА_1 особою, яка має право на спадкування за законом у четверту чергу; змінити черговість спадкування, надавши ОСОБА_1 право на спадкування спадщини, що відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкоємцями першої черги спадкування за законом.

Також, позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти дії.

На обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначав, що за інформацією зі спадкового реєстру, 26.01.2020 року щодо спадкового майна ОСОБА_4 приватним нотаріусом Перелелиця Н.Д. заведено спадкову справу № 65406688.

Вказував на те, що позивач просить змінити черговість спадкування, що може вплинути на процедуру видачі свідоцтва про право на спадщину, тому з метою забезпечення позову, є необхідним накладення арешту на спадкове майно та заборонити приватному нотаріусу Перепелиці Н.Д. видавати свідоцтво про право на спадщину на майно померлої ОСОБА_4 , оскільки видача вказаного свідоцтва відповідачам до вирішення даного спору може утруднити чи зробити неможливим подальше виконання рішення суду. Вважав, що такі заходи забезпечення позову спрямовані на уникнення передчасного оформлення спадкового майна без участі позивача.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення його заяви про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що суд дійшов помилкового висновку, що позивачем не надано доказів, що нерухоме майно належить відповідачам, тоді як суду були надані належні та допустимі докази, що майно, на яке позивач просить накласти арешт, є спадковим. Вважав, що у разі прийняття спадщини відповідачами, позивач буде позбавлений можливості також прийняти спадщину, а спадкове майно може бути відчужено на користь третіх осіб.

Звертав увагу суду апеляційної інстанції на те, що позивач просить змінити черговість спадкування, що може вплинути на процедуру видачі свідоцтва про право на спадщину, тому з метою забезпечення позову, є необхідним накласти арешт на спадкове майно та заборонити приватному нотаріусу видавати свідоцтво про право на спадину, оскільки видача свідоцтва відповідачам до вирішення даного спору може ускладнити чи зробити неможливим подальше виконання рішення суду.

Представник ОСОБА_3 адвокат Мацко М.А. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року залишити без змін, посилаючись на те, що відсутні правові підстави для скасування ухвали суду, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили, тому колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, відповідно до ч.ч.1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії (пункти 1, 2 частини 1 статті 150 ЦПК України).

При цьому, частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Також заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Із позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить суд встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу не менш як п`ять років в період часу з 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати ОСОБА_7 особою, яка має право на спадкування за законом у четверту чергу; змінити черговість спадкування, надавши ОСОБА_1 право на спадкування спадщини, що відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкоємцями першої черги спадкування за законом.

Як вбачається із змісту позовної заяви та характеру вимог, позивач не ставив на розгляд суду жодної з вимог, які, у разі їх задоволення, без вжиття зазначених заходів забезпечення позову, унеможливить чи ускладнить виконання судового рішення, адже заявлені позовні вимоги не є майновими вимогами і для їх виконання компетентними органами, у разі задоволення позову, достатнім є лише судове рішення, що набрало законної сили.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створять перешкоди до виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, заходи забезпечення позову не є співмірними заявленим вимогам, не перебувають у зв`язку з предметом позовних вимог, а тому підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову були відсутніми.

Доводи апеляційної скарги, про те, що суд дійшов помилкового висновку, що позивачем не надано доказів, що нерухоме майно належить відповідачам, тоді як суду були надані належні та допустимі докази, що майно, на яке позивач просить накласти арешт, є спадковим, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки сам по собі факт реєстрації майна за ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не дає підстав беззаперечно стверджувати про те, що таке майно є спадковим.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до п. 3 глави 2 розділу I Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Відтак, позивач не позбавлений можливості звернутися до нотаріуса із обґрунтованою заявою про зупинення нотаріальних дій до вирішення справи судом.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Дніпровського районного суду м. Києва 24 червня 2020 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 24 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2020 року.

Головуючий: Судді: