Справа №443/496/20
Провадження №6/443/24/20
УХВАЛА

судового засідання

14 вересня 2020 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Дадак Ірини Володимирівни про тимчасове обмеження божника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,

встановив:

В обґрунтування подання старший державний виконавець покликається на те, що в провадженні Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби знаходяться матеріали виконавчого провадження №60534384 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в розмірі 53 517,22 дол США, державного мита у розмірі 1 700,00 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30,00 грн та №60518534 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у сумі 109 115 дол США 29 центів США та 1 952,00 грн сплаченого судового збору. Станом на 30.04.2020 вищенаведені виконавчі документи боржником не виконано, декларацію не надано. Будь-яких дій, спрямованих на їх виконання не здійснено. Вважає, що боржник умисно ухиляється від виконання рішень суду, змінивши місце проживання, ймовірно виїхав за межі України для уникнення відповідальності, приховує свої фактичні доходи та майно, зокрема нерухоме та рухоме майно, яке йму належить як власність. На виклики старшого державного виконавця не з`являється.

Старший державний виконавець Дадак І.В. у судове засідання не з`явилася, однак в.о. начальника Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника відділу ДВС та задоволення подання.

Зважаючи на вимоги частини 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши наведені у поданні аргументи та дослідивши додані до нього документи, доходить такого висновку.

Постановами старшого державного виконавця Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Дадак І.В. від 06.11.2019 та 08.11.2019 відкрито виконавчі провадження:

№60518534 з примусового виконання виконавчого листа №2-№2-677/2009, виданого 28.05.2010, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» у сумі 109 115 дол США 29 центів США та 1 952,00 грн сплаченого судового збору (а.п.8);

№60534384 з примусового виконання виконавчого листа №2-245/2009, виданого 20.05.2009, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в розмірі 53 517,22 дол США, державного мита у розмірі 1 700,00 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30,00 грн (а.п.11).

У цих виконавчих провадженнях старшим державним виконавцем накладено арешт на майно боржника (а.п.9,12-13).

Також, зазначені виконавчі провадження об`єднані у зведене виконавче провадження (а.п.14).

З долучених до подання документів, а саме: Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, інформації, наданої Пенсійним фондом України вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нерухоме та рухоме майно, однак відсутня інформація про боржника щодо місця його роботи та отримання ним пенсії (а.п.15-29, 33, 34, 35-36).

ОСОБА_2 державний виконавець виїздила 25.11.2019 за місцем проживання боржника, однак там його не виявила, про що свідчить складений нею акт (а.п.32). Також, боржнику надсилалися рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, в яких наявні відмітки про їх отримання (а.п.37).

Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За змістом статті 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 ст. 1 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Згідно з пунктом 5 частини 1 ст. 6 Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів;

Частиною 1 статті 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні (частина 3 ст. 441 ЦПК України).

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 ст. 18 даного Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (пункт 19 частини 2 ст. 18 Закону).

Частини 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на приписи частини 4 ст. 10 ЦПК України суд враховує положення статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якими кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Крім цього, суд зауважує, що відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» (від 29 червня 2004 року №1906-IV), чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відтак, суд бере до уваги положення статті 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, згідно з якими кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Надаючи оцінку аргументам старшого державного виконавця, викладених у поданні, та долученим до подання документам на їх підтвердження, суд зауважує, що старшим державним виконавцем не надано переконливих доказів наявності в ОСОБА_1 умислу на ухилення від виконання грошових зобов`язань, які виникли на підставі судових рішень, а також доказів, які б свідчили про доцільність обмеження його у праві виїзду за кордон.

Також, ініціатором подання не надано суду доказів того, що ОСОБА_1 дійсно свідомо не виконує належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково. Крім цього, матеріали справи не містять підтвердження про належне повідомлення ОСОБА_1 старшим державним виконавцем про відкриття вищевказаних виконавчих проваджень та підтвердження того, що ОСОБА_1 володіє відповідними документами, які надають йому право виїзду за межі України (зокрема, паспортом громадянина України для виїзду за кордон) і реалізовував це право.

У матеріалах подання відсутні достатні докази використання старшим державним виконавцем всіх наданих їй законом інструментів і повноважень для стягнення боргу без обмеження свободи пересування боржника, що є додатковим заходом забезпечення виконання судових рішень, якщо загальновживані заходи стягнення є недостатніми або вичерпаними.

Враховуючи вищенаведене у своїй сукупності, а також зважаючи на недоведеність старшим державним виконавцем наявності обставин, що свідчать про ухилення божником ОСОБА_1 від виконання судових рішень та обставин, які б давали підстави вважати, що боржник має намір виїхати за межі України на постійне місце проживання чи на тривалий час з метою ухилення від виконання цих судових рішень, тому суд доходить переконання про відсутність підстав для задоволення подання.

Керуючись статтями 260, 261, 441 ЦПК України, суд

постановив:

Судове засідання у справі за поданням старшого державного виконавця Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Дадак Ірини Володимирівни про тимчасове обмеження божника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа проводити без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Дадак Ірини Володимирівни про тимчасове обмеження божника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею і окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя А.І. Павлів