КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 357/3583/20 Головуючий у 1 інстанції: Кошель Л.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Кулікової С.В., Желепи О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 2 500 грн. та моральну шкоду в сумі 1 000 грн.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 27 січня 2020 року ОСОБА_2 перебуваючи в приміщення магазину «Київстар», в якому Фізична особа підприємець ОСОБА_1 здійснює свою підприємницьку діяльність, з хуліганських мотивів пошкодив монітор «LG», чим завдав майнової шкоди в сумі 2 100 грн. ОСОБА_1 зазначав, що у зв`язку з протиправними діями відповідача він був змушений втрачати свій час і нерви на виклики поліції. Відповідач спаплюжив репутацію магазину, а також став причиною конфліктів в середині персоналу та негативних відгуків відвідувачів.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2020 року у справі №357/2067/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови, якою позовні вимоги задовольнити.

Скарга обґрунтована тим, що 27 січня 2020 року ОСОБА_2 перебуваючи в приміщення магазину «Київстар», в якому ФОП ОСОБА_1 здійснює свою підприємницьку діяльність, з хуліганських мотивів пошкодив монітор «LG», чим завдав майнової шкоди в сумі 2 100 грн., і по даному факту був складений протокол 12 лютого 2020 року та матеріали направлені до суду.

В судовому засіданні 27 лютого 2020 року відповідач свою провину визнав, в судовому засіданні 15 червня 2020 року позовні вимоги відповідач визнав частково, але суд не надав цьому оцінки.

Зазначав, що суд однобічно та упереджено розглянув справу, не звернув уваги на доводи представника позивача адвоката Кузьменко Є.А., який в судовому засіданні повідомив, що обставини, не підлягають доказуванню так як постанова суду, якою було притягнуто відповідача до адміністративної відповідальності, набрала законної сили.

Також зазначив, що крім матеріальної шкоди відповідачем було завдано і моральну шкоду, так як всі ці дії відбувалися в приміщенні магазину в присутності інших відвідувачів, які спостерігали на ці хуліганські дії, при цьому висловлювання відповідача були спрямовані на дискримінацію магазину, які уособлюється «ФОП ОСОБА_1 », відвідувачі з приводу інциденту який відбувся в магазині неодноразово висловлювали свої думки, що призвело до негативного самопочуття, сварок з персоналом. За весь час відповідач навіть не намагався принести свої вибачення та відшкодувати завдану шкоду.

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13-ц).

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності у нього будь-якого речового права, як то право власності чи право оренди, на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак, посилання ОСОБА_1 та його представника на те, що він здійснює підприємницьку діяльність в магазині «Київстар» не доведені, тому судом такі обставини не встановлені.

Крім того, доводячи розмір завданого матеріального збитку сторона позивача не вказала який саме монітор «LG» пошкоджено відповідачем, в позові не вказано його серійний номер, дату випуску, модель чи інші ідентифікуючі ознаки.

Позивачем не було проведено оцінку завданого матеріального збитку, тому формальне посилання на ціни визначені магазином «Фокстрот» для моніторів «LG» не можуть вважатись належним доказом на підтвердження завданого відповідачем матеріального збитку.

Єдиним письмовим доказом на підтвердження вартості пошкодженого монітору на який посилається позивач це товарний чек б/н від 20.07.2011 року де вказано вартість монітору «LG» 2 100 грн. Із вказаного чеку неможливо встановити, який саме монітор «LG» було придбано. Крім того, цей чек було видано ще у 2011 року, тоді як події в магазині «Київстар» за участі ОСОБА_2 мали місце у січні 2020 року. Тому, товарний чек б/н від 20.07.2011 року не підтверджує вартість матеріального збитку заподіяного ОСОБА_2 .

Проте, рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам закону не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Встановлено, що 27 січня 2020 року близько 12 год. 45 хв. ОСОБА_2 перебуваючи за адресою: м.Біла Церква, б-р Олександрійський, 54 в приміщенні магазину «Київстар» з хуліганських мотивів пошкодив монітор «LG», чим порушив громадський порядок та вчинив правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 грн. Вказані обставини підтверджуються вказаною постановою суду та матеріалами справи про адміністративне правопорушення №357/1016/20.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За змістом ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексуУкраїни обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2020 року у справі №357/2067/20, де ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Право особи на відшкодування моральної шкоди, перш за все, гарантується Конституцією України (ст. 32, 56, 62).

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода, яка відшкодовується винною особою, може полягати: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 1 000 грн.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 2 500 грн. та моральну шкоду в сумі 1 000 грн.

Також, в порядку ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 грн. судового збору за подання позову та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 260 грн. 91 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду в сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. та моральну шкоду у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 260 (одна тисяча двісті шістдесят) грн. 91 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: