У Х В А Л А

03 березня 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Харечка С.П.

при секретарі Левчук Д.О.

з участю представника заявника ОСОБА_1

державного виконавця Токарець Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне заяву ОСОБА_2 про скасування обмеження на виїзд за межі України,

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2019 року до Рівненського міського суду звернувся ОСОБА_2 із заявою про скасування обмеження на виїзд за межі України.

В обґрунтування заяви вказує, що 15.08.2014 р. Рівненський міський суд Рівненської області була постановлена ухвала, згідно з якою було задоволено подання державного виконавця Рівненський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Пилипаки С.А., про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що є відкрито зведене виконавче провадження про стягнення боргів. Вказує, що станом на дату подачі даної заяви жодних відкритих виконавчих проваджень в Рівненському міському відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області відносно нього не перебуває. Вказує, що також тимчасове обмеження у праві виїзду порушує його право на вільний вибір професії, оскільки джерелом його доходу є робота, специфіка якої, умови праці та виконання трудових обов`язків потребують періодичного виїзду за межі України, тому існування обмеження виїзду за кордон призводить до втрати можливостей для отримання додаткового джерела доходу, який в подальшому може стати єдиним і привести не тільки до неможливості виконання боргових зобов`язань, а й до погіршення його матеріального забезпечення. У зв`язку з цим звертається до суду з даною заявою.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив суд її задовольнити з підстав викладених у ній. Додатково вказав, що робота заявника пов`язана з виїздом за кордон, тому, щоб погасити заборгованість вважає за доцільне скасувати обмеження.

Державний виконавець в судовому засіданні вказала, що боржник не виконав зобов`язання перед стягувачем, а тому просила вирішити заяву на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши заяву та додані документи, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою від 15 серпня 2014 року подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції Пилипаки С.А. задоволено. Громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне Рівненської обл., ідентифікаційний номер НОМЕР_1 тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України до виконання ним боргових зобов`язань за виконавчими листами до погашення боржником заборгованості.

Згідно постанови державного виконавця Березнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 23.05.2019 року виконавчий документ №2-5521 від 13.01.2012 року про солідарне стягнення з ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен банк Аваль" заборгованість за кредитним договором в сумі 357 262,87 грн, та судові витрати в сумі 1820 грн. всього 359082,87 грн. передано до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Відповідно до ч. 5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Таким чином, у випадку, якщо обставини, які стали підставами для обмеження боржника у праві виїзду за межі України перестануть існувати, то боржник має право звернутися до суду із вмотивованою заявою про їх скасування, в порядку, визначеному ЦПК України.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Положення ст. 441 ЦПК України передбачають, що така ознака, як ухилення боржника від виконання рішення є обов`язковою для вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України, фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Разом з тим, відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдувальні суспільним інтересам в демократичному суспільстві. Згідно ч. 3 указаної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до п. 4 Розділу ХІІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про: закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі.

При цьому жодного доказу підтвердження факту, що джерелом його доходу є робота пов`язана з виїздом за межі України заявник не надав. А також не надав доказів про те, що за період дії ухвали суду від 15.08.2014 року про тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України останній здійснював погашення боргових зобов`язань.

Відтак, приймаючи до уваги наявність факту відкритого виконавчого провадження, суд вважає, що підстави для його скасування на час розгляду справи відсутні.

Крім того, відповідно до ч.8 ст. 441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Таким чином, в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 259, 260, 353, 441 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування обмеження на виїзд за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 04 березня 2020 року.

Суддя Харечко С.П.