Номер провадження: 22-ц/813/3749/20
Номер справи місцевого суду: 521/6152/19
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2019 року у складі судді Бобуйок І.А.,

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив зменшити розмір аліментів, визначених на підставі судового наказу від 27.08.2018 №521/13348/18, виданого Малиновським районним судом м. Одеси, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/16 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; звільнити ОСОБА_1 від заборгованості по аліментам за судовим наказом №521/13348/18 від 27.08.2018, виданим Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 21 369,21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що стан здоров`я позивача значно погіршився. Позивач пройшов курс медикаментозного лікування: аркоксія, сульфасалазин, сирдалуд, проте стан його здоров`я не покращився, тому звернувся повторно за медичною допомогою та пройшов необхідні дослідження. За результатами лабораторних досліджень підтверджено діагноз - хвороба Бехтерева. Позивач є військовою посадовою особою (особою уповноваженою на виконання функцій держави) єдиним джерелом його доходу є виплати від Міністерства оборони України. Для зниження подальшого прогресування хвороби позивач продовжує приймати лікарські засоби. Однак для можливості подальшого проходження військової служби йому рекомендовано пройти комплексне, тривале та систематичне лікування включаючи приймання високовартісних ліків, регулярний масаж, періодичне обстеження, лабораторні дослідження тощо. Попередній курс лікування складає 18 місяців. Його середньомісячний розмір грошового забезпечення за період з серпня 2018 року по березень 2019 року складає 18727,43 грн. Позивач винаймає житло та з 2016 року розпочав навчання з метою підвищення кваліфікації, вартість кожного семестру якого становить 4150 грн. Позивач продовжує медикаментозне лікування за первинними рекомендаціями лікаря (для зниження прогресивного розвитку хвороби) та відкладає кошти на високовартісне лікування, так як його щомісячні доходи не дають можливості розпочати біологічну терапію вже зараз. Станом на 01.06.2019 має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 21 369 грн. 21 коп. Суттєве погіршення стану його здоров`я та необхідність тривалого та високовартісного лікування є вагомою обставиною, яка має істотне значення, у зв`язку з чим просив звільнити його від сплати заборгованості по аліментам в сумі 21 369, 21 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2019 року позов задоволено частково. Зменшено розмір аліментів, утримуваних з ОСОБА_1 за судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси, що набрав законної сили 27.08.2018, на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , з 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно на тверду грошову суму у розмірі 2027 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Звільнено ОСОБА_1 від заборгованості по аліментам за судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси, що набрав законної сили 27.08.2018 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 15 370, 46 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд його скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно поданих позивачем доказів, його фактичні витрати, пов`язані з лікуванням, підтверджуються лише копіями квитанцій за період з 13.11.2018 по 19.07.2019 (9 місяців), сума яких склала 10585,17 грн., тобто лікування позивач фактично витрачав 1146,13 грн. на місяць. Подана позивачем копія квитанції від 08.05.2014 на суму 3000 грн. не може бути прийнята до уваги. Крім того, позивач є військовослужбовцем та підлягає обов`язковому соціальному страхуванню та має можливість проходити безкоштовне лікування у медичних установах Міністерства оборони України. З копії витягу з Державного реєстру речових прав від 14.11.2019 квартира, яку позивач орендує за договором найму від 15.11.2018 у ОСОБА_4 , належить на праві власності з 15.06.2016 ОСОБА_5 . З щорічної декларації ОСОБА_1 за 2018 рік вбачається, що заробітна плата отримана за основним місцем роботи за рік склала 237663 грн., тобто середній заробіток на місяць складав 19805,25 грн. Суд в порушення вимог ст. 181 СК України самостійно змінив спосіб стягнення аліментів з часткового від доходу платника аліментів на аліменти у твердій грошовій сумі. Суд не прийняв до уваги той факт, що середньомісячна заробітна плата відповідача у справі складає 3896, 92 грн. Крім того, з 25 на 26 вересня 2019 року спільну дитину сторін прооперовано, у зв`язку з чим дитина потребує коштів на медичну реабілітацію, а зменшення розміру та способу стягнення аліментів негативно вплине на це.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Малиновським районним судом м. Одеси 08.11.2018 видано судовий наказ у справі №521/13348/18 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь відповідача на утримання сина у розмірі однієї чверті від заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.08.2018 і до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дитина ОСОБА_3 проживає з матір`ю.

Задовольняючи позов частково та змінюючи розмір аліментів з ј частин всіх видів доходів щомісячно на тверду грошову суму у розмірі 2027 грн., але не менше 50% для дитини відповідного віку, суд не звернув уваги, що позивач в заяві про уточнення позовних вимог змінив свої вимоги та просив зменшити розмір аліментів з ј на 1/16 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Отже, суд першої інстанції вийшовши за межі позовних вимог, з власної ініціативи змінив спосіб та розмір стягнення аліментів без врахування остаточно заявлених позовних вимог.

З довідки виданої ОСОБА_2 , вбачається, що відповідач з 2013 року працює в ДНЗ «Джерельце» кухаром, посадовий оклад на 01.2019 становить 2094 грн. та заробітна плата з січня 2019 по червень 2019 складає 23 381,52 грн., отже, приблизний розмір річного доходу відповідача становить 47 000 грн.

Відповідно до довідки Військової академії Міністерства оборони України від 11.12.2018 позивач перебуває на військовій службі у Військовій академії (м. Одеса). Відповідно до довідок від 09.04.2018 та 28.12.2018 нарахований йому дохід сумарно за період з січня 2018 по грудень 2018 становив 237 663,33 грн., грошова допомога на оздоровлення 16042,90 грн., матеріальна допомога на СП 15146,52 грн., та винагорода за участь в ООС 12774,19 грн. Середній заробіток за довідкою становив у 2018 році 19 805,28 грн.

Отже, з урахуванням стягнутих аліментів на користь відповідача в розмірі 1/4 частини доходу (в середньому 4950 грн.), середній заробіток позивача в 2018 році становив 14 855,28 грн.

Матеріали справи свідчать, що у позивача з липня 2018 року погіршився стан його здоров`я, позивач пройшов курс медикаментозного лікування: аркоксія, сульфасалазин, сирдалуд.

16.07.2018 позивачу встановлено діагноз Анкілозуючий спондилоартрит (хвороба Бехтерева), виявлений антиген - НЬА-В27.

Позивач звернувся повторно за медичною допомогою та пройшов необхідні дослідження, за результатами яких 29.03.2019 підтверджено діагноз Анкілозуючий спондилоартрит (хвороба Бехтерева), виявлений антиген - НЬА-В27.

З наявних в матеріалах справи медичних рекомендацій та копій чеків вбачається, що позивач проходить лікування та приймання високовартісних лікарських засобів аркоксія, сульфасалазин, сирдалуд. Для можливості подальшого проходження військової служби йому рекомендовано пройти комплексне, тривале та систематичне лікування включаючи приймання високовартісних ліків (біологічна терапія - голімумаб сімпоні), регулярний масаж, періодичне обстеження, лабораторні дослідження тощо. Попередній курс лікування складає 18 місяців.

Відповідно до довідки від 28.12.2019, виданої ТВО начальником медичної служби Військової академії, під час проходження військової служби в період з 05.11.2018 по 26.11.2017, з 27.02.2019 по 07.03.2019, з 02.05.2019 по 16.05.2019 та з 15.10.2019 по 05.11.2019 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та прогресуванням наявних хронічних захворювань з діагнозом Анкілозуючий спондилоартрит (хвороба Бехтерева), позитивний. З ураженням колінних, плечових суглобів, двобічний сакроілеїт, спондиліт грудного та поперекового відділів хребта.

Вказані вище обставини свідчать про погіршення стану здоров`я платника аліментів.

Зміну матеріального стану позивач підтвердив тим, що з листопада 2018 року винаймає житло, щомісячна оплата якого становить 5 500 грн.

Також позивач продовжує навчання в Національній гвардії України на платній основі, розмір плати якого у одному семестрі становить 4 150 грн., про що свідчать довідки за 2018-2019 роки.

Станом на 22.07.2019 позивач має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 15370,46 грн.

Частиною 2 статті 51 Конституції України та статтею 180 СК України визначено загальний обов`язком батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

У Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору доцільно застосовувати положення частини восьмої статті 7 СК України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За приписами ч. 1 ст. 184 СК України підставами, за яких суд має право визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі є нерегулярність, мінливість доходу платника аліментів, одержання ним частини доходу в натурі, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 1 статті 182 СК України вказує на обставини, які мають враховуватися при визначені розміру аліментів.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначено у частині другій статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Враховуючи, що після того як було видано наказ про стягнення аліментів, стан здоров`я позивача, та матеріальний стан, як платника аліментів, змінився, у позивача виявлено хворобу, лікування якої потребує значних коштів, а також факт того, що позивач винаймає на умовах оренди помешкання та продовжує навчання на платній основі, що з урахуванням стягнутих з нього аліментів, суттєво впливає на його матеріальний стан, а також враховуючи, що сторони мають рівні обов`язки з утримання дитини та те, що позивач працює та має постійний дохід, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом зменшення розміру стягнення аліментів з 1/4 частини заробітку (доходу) позивача до 1/6 частини щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно зі ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Так, дійсно в липні 2018 року позивачу встановлено діагноз Анкілозуючий спондилоартрит (хвороба Бехтерева), виявлений антиген- НЬА-В27.

З доданих позивачем копій квитанцій вбачається, що ним в період з листопада 2018 по липень 2019 року (9 місяців) на ліки та медичне обстеження витрачено приблизно 15000 грн., що на місяць складає біля 1700 грн.

Однак позивач має постійне місце роботи та отримує стабільний дохід, середньомісячний заробіток у 2018 році за довідкою становив 19 805,28 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам, розрахунок здійснено з червня 2018 по липень 2019, заборгованість становить 15 370,46 грн. Розмір аліментів з червня 2018 по січень 2019 в середньому становив 4200 грн., з лютого 2019 по липень 2019 становив 6200 грн.

Отже, позивач не був позбавлений можливості сплачувати аліменти, присуджені судовим наказом, у зв`язку з чим вимоги позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

За таких обставин не можна погодитись із висновками суду першої інстанції про наявність передбачених законом підстав для звільнення позивача від заборгованості за аліментами, оскільки такі висновки всупереч вимогам частини шостої статті 81 ЦПК України ґрунтуються на припущеннях, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, звільнення від сплати заборгованості за аліментами задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, утримуваних з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області від 10.01.2001 року) за судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси, що набрав законної сили 27.08.2018, на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Березівським РВ ГУМВС України в Одеській області від 10.09.2007 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 1/4 частину всіх видів доходів щомісячно на 1/6 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: