КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 756/11585/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5055/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 06 вересня 2019 року, постановлену під головуванням судді Жук М.В., по справі за заявою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року заявник звернувся з заявою, в якому просив видати судовий наказ, яким стягнути солідарно на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, інфляційні втрати, 3% річних та суму судового збору в розмірі: основний борг - 12 335,68 грн.; витрати від інфляції - 5 493,08 грн.; 3% річних - 1 047,01 грн.; судовий збір - 192,10 грн. (а.с. 2-7).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 06 вересня 2019 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за житлово-комунальні послуги (а.с. 20-21).

В апеляційній скарзі виконуючий обов`язки директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» - Кукурудза П.І. посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 06 вересня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, вирішити питання розподілу судових витрат, понесених апелянтом у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування скарги зазначив, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій надаються споживачам незалежно від їх присутності у будинку (прибирання прибудинкової території та будинку, обслуговування ліфтів, освітлення місць загального користування та ін.), тому наймачі та власники квартир мають оплачувати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, якщо вони фактично надаються обслуговуючою організацією для будинку. Зазначав, що протягом періоду з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2019 року скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від боржників на адресу заявника не надходило. Боржники користувалися наданими послугами, проте, їх оплату здійснювали не регулярно, накопичуючи борг та порушуючи зобов`язання щодо утримання свого майна. Також вказував, що фактом згоди споживача про надання (отримання) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є здійснення споживачем оплати виконавцю за надану послугу. Звернув увагу на те, що судом не було враховано, що стягувач правомірно звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2019 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності (а.с. 24-29).

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу боржники по справі не скористалися.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 серпня 2019 року виконуючий обов`язки директора КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» - Кукурудза П.І. звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу, в якій просив стягнути солідарно з боржників за період з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2019 року заборгованість за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, інфляційні втрати, 3% річних та суму судового збору в розмірі: основний борг - 12 335,68 грн.; витрати від інфляції - 5 493,08 грн.; 3% річних - 1 047,01 грн.; судовий збір - 192,10 грн. (а.с. 2-7).

Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» видано довідку про нарахування та сплату по особовому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), № НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ), який відкрито за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстровані та користуються послугами три особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Згідно утвореної заборгованості за період з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2019 року сума боргу за даними довідками складає 12 335,68 грн.(а.с. 8, 9).

Заявник до заяви також долучив розрахунки інфляційних збитків та відсотків за користування грошовими коштами (а.с. 10, 11).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 06 вересня 2019 року відмовлено у видачі судового наказу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України у зв`язку з пропуском строку позовної давності, оскільки заборгованість за надані послуги утворилася до вересня 2016 року (а.с. 20-21).

Колегія суддів не погодилась з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок розгляду справ в порядку наказаного провадження регламентовано в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У частині 1 ст. 161 ЦПК України передбачені вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, згідно п. 3 ч. 1 цієї статті судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд з такою вимогою.

Позовна давність - це строк для захисту права за позовом особи, право якої порушене. Тобто це строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати захисту чи примусового здійснення свого права через суд.

За приписами ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Наявність обставин, які вказують на перевищення позовної давності, що є підставою для відмови у видачі судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із обґрунтованості заявленої вимоги і документів, доданих до заяви.

Встановлено, що згідно розрахунку, наданого заявником на підтвердження заявлених вимог, останнім нараховано заборгованість за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 12 335,68 грн. за період з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2019 року (а.с. 8, 9).

Також за вказаний період заявником розраховано індекс інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми (а.с. 10, 11).

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (правова позиція Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року, викладена у постанові по справі №127/15672/16-ц).

Отже, для вимог заявника про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, а також інфляційних втрат та 3% річних встановлена загальна позовна давність, тобто три роки.

Із заявою про видачу судового наказу КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» звернулося 30 серпня 2019 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції Оболонського районного суду міста Києва за вхідним №45542.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що трирічний строк позовної давності щодо звернення із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, 3% річних та інфляційних втрат за період з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2019 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» не пропущено, оскільки заявник звернувся до суду першої інстанції з даною заявою 30 серпня 2019 року, тобто у межах трирічного строку позовної давності встановленої законом.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, тому колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставною для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст. 379, ст.ст. 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» - задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 06 вересня 2019 року скасувати, направити справу за заявою Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за житлово-комунальні послуги для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова