печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Габрись О.М.

справа № 757/56847/18-ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Доценко Інна Петрівна,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Доценко Інни Петрівни про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Доценко І.П., в якому просила визнати незаконною постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесену відповідачем приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко І.П. 16 жовтня 2018 р. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж № НОМЕР_1 , розташований за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язати відповідача видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно.

Позовні вимоги мотивувала тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 свого чоловіка ОСОБА_2 у жовтні 2018 р. вона звернулася до відповідача із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж № НОМЕР_1 , розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 16.10.2018 р. відповідачем винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний гараж з підстав того, що державна реєстрація права власності відбулась на підставі документів, не передбачених для реєстрації права власності за померлим. Однак, при зверненні до відповідача за вчиненням нотаріальної дії позивачем було додатково надано повний перелік правовстановлюючих документів, що підтверджували право власності спадкодавця на гараж. Окремо зазначає, що в оскаржуваній постанові не конкретизовано, який саме документ є таким, що не передбачений для реєстрації права власності за померлим. Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач просила суд задовольнити позов в заявлений нею спосіб.

Ухвалою суду від 16 листопада 2018 р. позивачу відмовлено у відкритті провадження у справі.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2019 р. вказану ухвалу скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 04 листопада 2019 р. позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків, а саме для надання копії позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб та надання оригіналу позовної заяви з додатками.

На виконання ухвали про усунення недоліків позовної заяви, 20 листопада 2019 р. позивач подала клопотання про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 22 листопада 2019 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 02 грудня 2019 р. та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на адресу відповідача та повернулися до суду без вручення з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку.

Згідно з доводами позовної заяви позивач є дружиною ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2

16 жовтня 2018 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж № НОМЕР_1 , розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Доценко І.П. від 16 жовтня 2018 р. позивачу відмовлено у вчиненні зазначеної нотаріальної дії.

Постанова нотаріуса мотивована тим, що державна реєстрація права власності відбулась на підставі документів, не передбачених для реєстрації права власності за померлим.

Відповідно до положень ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат», та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

Закон України «Про нотаріат» поділяє об`єкти судового оскарження в межах нотаріального процесу на три групи: нотаріальні дії; відмова у вчиненні нотаріальних дій; нотаріальні акти.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Обов`язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні.

Як вбачається з п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом.

Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 Закону України «Про нотаріат», не є вичерпним.

За наявності умов, передбачених 49 Закону України «Про нотаріат» на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні.

Перевіряючи законність дій нотаріуса, суддя повинен детально вивчити закон, на підставі якого діяв нотаріус чи інша посадова особа, уповноважена на вчинення нотаріальної дії, дослідити всі докази і з`ясувати обставини, що мають значення для справи. Це, у свою чергу, дає суду можливість винести законне й обґрунтоване рішення.

Предметом доказування під час судового розгляду у справах про оскарження нотаріальних дій або про відмову в їх вчиненні є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами у справах щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні можуть бути документи, що стосуються вчиненої нотаріальної дії (оригінали нотаріально посвідченого договору, заповіту, свідоцтва про право на спадщину, про право власності на частку в спільному майні подружжя, довіреності, інші документи, видані нотаріусами; документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника, тощо); постанова нотаріуса або відповідний акт посадової особи, яка вчиняє нотаріальні дії, про відмову вчинити дану нотаріальну дію; документи, які заявник просив засвідчити або посвідчити.

Таким чином, підставами для визнання нотаріальної дії незаконною є невідповідність здійснення такої дії чинному законодавству та порушення процедури здійснення нотаріальної дії.

Згідно з підпунктом 4.12 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за №282/20595 (далі - Порядок), свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Згідно з пунктом 4.14. Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Згідно з підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Після набрання чинності змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суб`єкти державної реєстрації із листопада 2016 року, крім іншого, наділені також повноваженнями здійснювати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за померлою особою - спадкодавцем.

Відповідно до п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553, для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу.

Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи.

Як вбачається з матеріалів справи право власності на гараж № НОМЕР_1 , розташований за адресою: АДРЕСА_1 на дату смерті спадкодавця ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , не було зареєстровано.

26 березня 2018 р. о 16-43 год. державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 25474581 про реєстрацію права власності на гараж № НОМЕР_1 , розташований за адресою: АДРЕСА_1 за спадкодавцем ОСОБА_2 .

Аналіз Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.03.2018 р. № 118838504, сформованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., свідчить про відсутність відомостей про смерть спадкодавця ОСОБА_2 .

З урахуванням викладеного, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. при реєстрації права власності на гараж № НОМЕР_1 , розташований за адресою: АДРЕСА_1 за спадкодавцем ОСОБА_2 було допущено порушення норм Закону України «Про нотаріат» та порушення п. 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553, які полягали у невнесенні до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про смерть спадкодавця ОСОБА_2 при реєстрації за ним як за померлим права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Так, ч. 3 ст. 47 Закону України «Про нотаріат» зокрема встановлено, що для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, відповідач відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину саме через відсутність у Державному реєстрі прав на нерухоме майно відомостей про смерть спадкодавця ОСОБА_2 , за яким таке право власності зареєстровано після його смерті.

Таким чином, суд доходить висновку про правомірність оскаржуваної позивачем постанови відповідача від 16 жовтня 2018 р. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж № НОМЕР_1 , розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позову в частині зобов`язання видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на гараж № НОМЕР_1 , розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , оскільки, такі вимоги є похідними від вимог позову про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко І.П. 16 жовтня 2018 р., у задоволенні яких судом відмовлено.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127 «Про затвердження Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за №282/20595, ст. ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Доценко Інни Петрівни про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Доценко Інна Петрівна, АДРЕСА_3 .

Суддя О.В. Батрин