Справа № 183/3866/20
№ 2-о/183/154/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Державний реєстратор прав на нерухоме майно виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області Нерода Дар`я Дмитрівна, виконавчий комітет Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

в с т а н о в и в:

16 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на гараж від 20 лютого 1999 року, яким виконком Новомосковської міської ради посвідчив, що гараж, який розташований в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що 22 січня 1999 року ним отримано акт Державної технічної комісії по прийманню в експлуатацію індивідуального гаражу, а в подальшому отримано Свідоцтво на право власності на гараж від 20 лютого 1999 року, яким виконком Новомосковської міської ради посвідчив, що гараж, який розташований в АДРЕСА_1 / дійсно належить ОСОБА_1 . Зазначене свідоцтво було видано на підставі рішення виконкому Новомосковської міської ради від 27 січня 1999 року №86, та відповідно вчинено реєстраційний напис на правовстановлюючому документі БТІ від 20.02.1999 року.

Звернувшись до Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, з метою державної реєстрації прав та їх обтяжень на вищевказаний гараж, кадастровий номер земельної ділянки :04:03:0235, заявникові було відмовлено, у зв`язку з тим, що в поданих документах наявні суттєві розбіжності, а саме в свідоцтві про право власності на гараж від 20.02.1999 року помилково зазначено його прізвище « ОСОБА_2 », а згідно паспорту заявника, прізвище останнього вірно значиться як « ОСОБА_3 ».

Таким чином, виявлені розбіжності в документах перешкоджають заявникові у реалізації його прав на гараж, тому він був змушений звернутися до суду з даною заявою.

Ухвалою суду від 20 липня 2020 року відкрито провадження у справі.

В судове засідання позивач не з`явився, звернувшись до суду з заявою, у якій просить справу розглянути у його відсутність, заяву підтримав.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явився, були повідомлені належним чином, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Суду подано копію свідоцтва про право власності на гараж, виданого 20 лютого 1999 року виконавчим комітетом Новомосковської міської ради на підставі рішення виконкому Новомосковської міської ради №86 від 27 січня 1999 року, у відповідності до якого ОСОБА_4 належить гараж, який розташований в АДРЕСА_1 , який в цілому складається з 1 гаражу (а.с.10).

На зворотній сторінці вказаного правовстановлюючого документу міститься реєстраційний напис про те, що зазначений в цьому документі гараж зареєстрований в КП «Новомосковське міжрайонне БТІ» на праві приватної власності за ОСОБА_1 , за реєстровим №603 від 20 лютого 1999 року та записаний в реєстрову книгу №3.

Між тим, згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Новомосковським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 04 липня 1997 року на ім`я заявника, прізвище останнього зазначено як ОСОБА_5 іч (а.с.6), такі ж дані містяться у його картці платника податків (а.с.9).

Через зазначені розбіжності в написанні прізвища заявника у правовстановлюючому документі рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно №52945840 від 03 липня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у державній реєстрації права приватної власності на гараж, що розташований АДРЕСА_2 (а.с.14).

Так, у відповідності до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або паспорті.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які він посилається.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

З огляду на вищевикладене, враховуючи надані заявником докази, суд прийшов до висновку, що означені вище невідповідності у документах перешкоджають заявникові у реалізації його прав на гараж, і не можуть бути усунені іншим чином, ніж шляхом встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявникові. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник, а відтак суд приходить до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,76,81,89,263,265,315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 ,- задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) правовстановлюючого документу Свідоцтва про право власності на гараж, що розташований в АДРЕСА_1 , видане 20 лютого 1999 року виконавчим комітетом Новомосковської міської ради на підставі рішення виконкому Новомосковської міської ради №86 від 27 січня 1999 року, на ім`я ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Сорока.