У Х В А Л А

16 вересня 2020 року

м. Київ

справа №824/132/20

провадження №22-вк/824/139/2020

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кравець В.А., розглянувши заяву директора товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Центральна Азія» Костенко Тетяни Миколаївни про заходи забезпечення виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду Євразійського центру посередницького розгляду від 27 березня 2020 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Центральна Азія» в особі директора Костенко Тетяни Миколаївни про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу «Міжнародний комерційний арбітражний суд Євразійського центру посередницького розгляду» у справі №17 від 27 березня 2020 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр - Центральна Азія» до товариства з обмеженою відповідальністю «Мілкіленд Інтермаркет» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

12 серпня 2020 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ТОВ «Спектр-Центральна Азія» в особі директора Костенко Т.М. про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу «Міжнародний комерційний арбітражний суд Євразійського центру посередницького розгляду» у справі №17 від 27 березня 2020 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року відкрито провадження у справі та запропоновано боржнику подати можливі заперечення.

Одночасно із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення МКАС директор ТОВ «Спектр-Центральна Азія» Костенко Т.М. звернулася із заявою про вжиття заходів забезпечення виконання арбітражного рішення.

Заява обґрунтована тим, що існує ризик того, що грошові кошти, присвоєні боржником, не будуть повернуті до Республіки Казахстан. Боржник може застосувати будь-які заходи з метою невиконання арбітражного рішення від 27 березня 2020 року, як наприклад, перевести грошові кошти з власних банківських рахунків на рахунки третіх осіб; здійснити відчуження належного рухомого та нерухомого майна; подати заяву про банкрутство; ліквідувати та/або реорганізувати, перереєструвати юридичну особу; змінити керівний орган та інше.

Директор ТОВ «Спектр-Центральна Азія» Костенко Т.М. зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити виконання рішення, а тому просить суд вжити заходів забезпечення виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду Євразійського центру посередницького розгляду від 27 березня 2020 року відносно ТОВ «Мілкіленд Інтермаркет» на суми стягнення 205 658,60 доларів США та 1 932 100 тенге, а саме: накласти арешт на грошові кошти боржника у банках України; накласти арешт на рухоме (транспортні засоби) та нерухоме майно (домоволодіння, земельні ділянки та інше), що зареєстроване на ім`я боржника; заборонити боржнику реорганізацію, у тому числі ліквідацію шляхом банкрутства юридичної особи; заборонити боржнику здійснювати заміну керівництва юридичної особи; заборонити боржнику реєструвати відчуження (купівля-продаж, дарування, міна) часток учасників юридичної особи.

Виходячи зі змісту статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та обговоривши заяву директора ТОВ «Спектр_Центральна Азія» Костенко Т.М., уважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 477 ЦПК України, суд за заявою особи, яка подає заяву про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду такої заяви, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу у разі надання дозволу на його виконання.

Розгляд питання про вжиття передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову здійснюється відповідно до глави 10 розділу I цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Статтею 149 ЦПК України, встановлено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України встановлено, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Можливість вжиття державним судом забезпечувальних заходів при вирішенні питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення іноземного арбітражу передбачена нормами міжнародних правових актів, які є частиною національного законодавства України в силу положень частини першої статті 9 Конституції України (частина четверта статті 6 Європейської конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж 1961 року, стаття 6 Нью-Йоркської конвенції про визнання і виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року), а також нормами національного законодавства України (частина третя статті 477 ЦПК України, стаття 9 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»).

Виходячи з аналізу вказаних норм права, забезпечувальні заходи у міжнародному комерційному арбітражі - це передбачені законом заходи, які можуть застосовуватися як уповноваженим арбітражним складом, так і державним судом з метою збереження статус-кво між сторонами та(або) забезпечення виконання арбітражного рішення у справі.

Положення частини третьої статті 477 ЦПК України поширюються на випадки застосування заходів забезпечення позову у разі подання до державного суду заяви про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.

Згідно з п.п.3-7 ч.1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосовувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності необхідно враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Одним із принципів вжиття забезпечувальних заходів у разі подання заяви про визнання і надання дозволу на виконання арбітражного рішення є принцип пропорційності (співмірності, справедливості), який означає відповідність застосованого забезпечувального заходу потенційним збиткам позивача, включає в себе ґрунтовність підстав вимоги заявника, відповідні публічні інтереси, якщо такі є, терміновість потреби для вжиття попередніх заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, при поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених цим Кодексом.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28 березня 2019 року у справі №824/239/2018.

З викладеного вбачається, що для вирішення питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову та їх співмірності із заявленими позовними вимогами, необхідні відомості про конкретне майно та вартість майна, на яке накладається арешт.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками вжиття заходів забезпечення.

Разом з тим, подаючи заяву про забезпечення позову, директор ТОВ «Спектр-Центральна Азія» Костенко Т.М. просила, зокрема накласти арешт на грошові кошти боржника у банках України; накласти арешт на рухоме (транспортні засоби) та нерухоме майно (домоволодіння, земельні ділянки та інше), що зареєстроване на ім`я боржника. Проте, жодної інформації, підтвердженої належними доказами, щодо конкретно визначеного рухомого та нерухомого майна, належного на праві власності боржнику, вартості цього майна, а також щодо рахунків у банках, на які необхідно накласти арешт, заявником не зазначено та не надано.

Таким чином, відсутність відомостей щодо вартості майна боржника позбавляє суд можливості визначитися із таким критерієм застосування заходів забезпечення позову як співмірність, що у свою чергу є підставою для відмови у задоволенні вимог про накладення арешту на все майно боржника.

При цьому, судове рішення, як найвищий акт правосуддя, повинно бути виконуваним, оскільки виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на все майно та кошти боржника у межах суми вимог ТОВ «Спектр-Центральна Азія», задоволених рішенням міжнародного комерційного арбітражу «Міжнародний комерційний арбітражний суд Євразійського центру посередницького розгляду» від 27 березня 2020 року, при відсутності відомостей про вартість такого майна - є невиконуваним.

Щодо вимог про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони боржнику проводити реорганізацію, у тому числі ліквідацію шляхом банкрутства юридичної особи; здійснювати заміну керівництва юридичної особи; реєструвати відчуження (купівля-продаж, дарування, міна) часток учасників юридичної особи, суд доходить висновку, що такі вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки вказані дії є втручанням у господарську діяльність товариства та призведуть до невиправданого порушення прав та законних інтересів юридичної особи як суб`єкта господарської діяльності.

Окрім того, заявником не надано належних та допустимих доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу. Посилання сторони заявника на можливе неповернення боржником отриманих грошових коштів, а також існування можливості у боржника перевести грошові кошти з власних банківських рахунків на рахунки третіх осіб, здійснити відчуження належного рухомого та нерухомого майна, подати заяву про банкрутство, ліквідувати та/або реорганізувати, перереєструвати юридичну особу, змінити керівний орган та інше, не свідчать про існування обставин, які утруднять чи унеможливлять виконання рішення міжнародного арбітражу, оскільки ґрунтуються на припущеннях.

Суд звертає увагу, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для відмови у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення, заявник не позбавлений можливості повторно заявити аналогічне клопотання.

Керуючись статтями 149-153, 477 ЦПК України Київський апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви директора товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Центральна Азія» Костенко Тетяни Миколаївни про заходи забезпечення виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду Євразійського центру посередницького розгляду від 27 березня 2020 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя В.А. Кравець