РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа № 569/6949/20,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ,

представник позивача - ОСОБА_3

представник відповідача - ОСОБА_4 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з ОСОБА_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі, а саме по 1700 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред"явлення цього позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов"язані з наданням правової допомоги в сумі 3600 грн..

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 03 березня 2020 року рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/22878/19 було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Від шлюбу мають дитину, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на сьогоднішній день проживає разом з нею. Вона неодноразово зверталася до відповідача, з проханням матеріально підтримувати їх сина, сплачуючи аліменти, так як з відповідачем разом не проживає. На що відповідач відповідав категоричною відмовою та не збирається фінансово забезпечувати їх спільну дитину. Варто відзначити, що відповідач має змогу сплачувати аліменти, позаяк є здоровою, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам не проводиться, непрацездатних батьків не має, інших дітей не має. Відповідач має постійний дохід, адже працює на посаді менеджера у ФОП " ОСОБА_1 " та отримує заробітну плату у розмірі до 5000 грн..

16 червня 2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх.№28831/20), в якому просив позовні вимоги задоволити частково. Стягнути з нього на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Вказує, що не відповідає дійсності твердження позивача, що остання зверталася до нього з проханням матеріально утримувати сина, так як дану тему сплати аліментів вони з позивачем не обговорювали і жодних належних і допустимих доказів його відмови від сплати аліментів на утримання сина в матеріалах справи не міститься. Також зазначає, що з жовтня 2019 року заробітна плата ФОП " ОСОБА_1 " не виплачувалась, а лише, як свідчать додані до матеріалів справи документи, заховувалась. При цьому з січня 2020 року позивачка взагалі заборонила йому приходити на роботу, а тому в даний час він вимушений жити лише на заощаджену раніше невелику суму коштів, оскільки навіть їх спільний з позивачем бізнес, задля ухилення від поділу спільного майна подружжя позивач відчужила на користь третіх осіб.

24 червня 2020 року позивачем подано відповідь на відзив (вх.№30975/20), в якому просила позовні вимоги задоволити повністю.

Ухвалою суду від 01 червня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 25 червня 2019 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді та заперечень.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечила проти стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6 аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

Заслухавши виступи представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №561.

Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 березня 2020 року у справі №569/22878/19.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов"язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України№ 789-ХІІ від 27лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов"язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ст. 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини у рішенні "М.С. проти України" повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси (див. справу "Нойлінґур і Шурук", № 41615/07, § 135, 06.07.2010 року, і "X проти Латвії", заява №. 27853/09, § 96, ЄСПЛ 2013 р.). Найкращі інтереси дитини, залежно від їхнього характеру і серйозності, можуть переважати інтереси батьків (див. справу "Сахін проти Німеччини", заява № 30943/96, §66, ЄСПЛ 2003 р.VIII).

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд вважає, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров"я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено судом, згідно довідки про доходи ОСОБА_2 працював у ФОП ОСОБА_1 . Загальна сума доходу за період з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2020 року становить 26688 грн..

Згідно наказу №01-28/07-20-К від 28.07.2020, ОСОБА_2 , менеджера з роздрібної торгівлі продовольчими товарами звільнено з прогулом без поважниж причин, згідно п.4 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до повідомлення Рівненського обласного центру зайнятості Здолбунівської районної філії Рівненського обласного центру зайнятості від 14.08.2020 №29/04-1405 адревосованого ОСОБА_2 вбачається, що 14.08.2020 в Здолбунівській районній філії Рівненського обласного центру зайнятості був знятий з реєстрації без присутності ОСОБА_2 , трудовий договір №7 від 26.03.2013 ФОП ОСОБА_1 з найманим працівником ОСОБА_2 ..

Відповідач у відзиві на позовну заяву, визнав частково позовні вимоги та не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

Так, зважаючи на вимоги чинного Сімейного кодексу України, як отримання аліментів так і визначення способу їх отримання (тверда грошова сума або частка від доходу) є правом особи, з якою проживає дитина.

Відповідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини.

Відсутність домовленості між сторонами щодо утримання дитини підтверджується Постановою приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Деренько Р.І. від 03 червня 2020 року за вих№160/02-31, згідно якої відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії щодо посвідчення Договору про визначення місця проживання дитини, умов її утримання та участі батьків у її вихованні, оскільки ОСОБА_2 не з"явився до нотаріальної контори.

Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів, суд враховує, що відповідач не відмовляється сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини.

Суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров"я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім"ї, те що відповідач є особою працездатного віку та може бути працевлаштованим на будь-яку роботу і отримувати дохід у вигляді мінімального заробітку, доказів протилежного суду не надано.

Водночас суд вважає, що розмір аліментів, які позивач просить стягувати з відповідача, є завищеним.

Тому зважаючи на обставини, які викладені вище, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей та не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов"язку щодо матеріального утримання дитини.

При цьому суд звертає увагу на те, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах тощо.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача . Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв"язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Приймаючи до уваги, що позивач при подачі до суду позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, та враховуючи положення ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Щодо вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов"язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Враховуючи, що в судовому засіданні представник позивача зменшила розмір витрат на парвничу допомогу до розмірі 2250,00 грн., а представник відповідаача визнала такий розмір допомоги, вважає за необхідне стягути саме дану суму.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, п.3 Розділ ХII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 (одна тисяча п"ятсот) гривень 00 копійок щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов"язані з наданням правової допомоги у розмірі 2250 (дві тисячі двісті п"ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 840,80 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

позивач - ОСОБА_1 проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

відповідач - ОСОБА_2 проживає АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3

Повне судове рішення складене 21 вересня 2020 року.

Суддя -