БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1976/19
Провадження № 2/497/204/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2020 року Болградський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Кравцової А.В., секретар судового засідання - Бекметова Х.В., розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград за відсутністю сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

26.12.2019 року позивач звернулася до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, стверджуючи, що шлюбні відносини в них фактично припинені, оскільки вони разом вже не проживають з листопада 2018 року, між ними досягнута домовленість про місце проживання і утримання сина, спір про спільне майно відсутній.

Також позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти для утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - у твердій грошовій одиниці - в розмірі 1699 гривень щомісячно з подальшою індексацією, - з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто, - до ІНФОРМАЦІЯ_2 , посилаючись на те, що відповідач, який є батьком дитини, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги для утримання сина, який проживає з нею, позивачем, розмір аліментів, що вона просить стягнути, - відповідає прожитковому мінімуму дитини на день звернення її, позивача до суду з даним позовом.

Сторони у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю, просять розглянути позов Болградським районним судом Одеської області та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч.3ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Розглянувши надані суду документи та матеріали, заяви позивача, відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про достатність доказів для задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

- 18.11.2014 року між громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 18.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, а/з №225), дружині присвоєно прізвище " ОСОБА_1 ";

- від цього шлюбу в сторін народився син - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження (серії НОМЕР_2 , яке було видане 14.01.2015р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, а/з №16), - згідно якого відповідач є батьком дитини (а.с.10);

- згідно довідки №1-19 ФОП " ОСОБА_7 " від 04.11.2019 року, позивач працює на посаді продавця продовольчих товарів, загальна сума доходу за період з 01.05 по 31.10.2019р. становить 25038 грн. (а.с.11);

Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

З матеріалів даної справи вбачається, що сторони продовжувати шлюбні відносини не бажають, позивач стверджує у заяві, що сторони фактично не проживають разом, відповідач не заперечує проти задоволення позову, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що потягне за собою неприпустиме порушення права одного з подружжя або обох на вільний вибір.

Відповідно до ст.112, її ч.2 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для розгляду позову про розірвання шлюбу. Таким чином, згідно чинного законодавства, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, а також те, що спору між сторонами про місце проживання дитини, з представлених суду відомостей, - не вбачається, а також не вбачається з матеріалів справи спору між сторонами щодо майна, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України.

Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання сторін на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд враховує те, що сторонам відомі норми чинного законодавства наслідки розірвання шлюбу судом, а саме: згідно ч.2ст.114 СК України, в разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; а ч.3ст.115 СК України визначено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду.

Крім того, законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1ст.141 СК України). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. В разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо після виконання аліментних зобов`язань згідно з частиною четвертою цієї статті один з батьків не виїхав на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договорів про правову допомогу, та залишився або повернувся для постійного проживання в Україну, порядок стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми встановлюється законодавством. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Якщо після набрання законної сили рішенням суду про сплату аліментів за весь період до досягнення дитиною повноліття особа, з якої стягуються аліменти, продовжує постійно проживати в Україні або повертається в Україну для постійного проживання та змінюються обставини, які вплинули на визначення розміру аліментів, у судовому порядку може бути встановлено періодичне стягнення аліментів з урахуванням сплаченої суми. Якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України регламентовано, що розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Статтею 184 СК України регламентовано, що суд, за заявою одержувача, визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Пленум Верховного Суду України в постанові №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Оскільки відповідач надав суду заяву про те, що погоджується з позовними вимогами в повному обсязі, з урахуванням обставин, які перелічені ст.182 СК України, суд вважає, що розмір аліментів узгоджений батьками дитини, тому наявні обгрунтовані підстави про задоволення позову в частині розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 для утримання їхнього спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - у твердій грошовій одиниці - в розмірі 1699 гривень щомісячно, які підлягають стягненню з дня звернення позивача до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно з вимогами ч.6ст.141 ЦПК України, також підлягає стягненню на користь держави з відповідача судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок стосовно вимоги про стягнення аліментів, оскільки позивач за таку вимогу звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.141,180,181,182,184,191 СК України, ст.ст.12,80,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що був зареєстрований 18.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області (свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 , видане 18.11.2014р., актовий запис №225).

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 уродженця с.Криничне Болградського району Одеської області (що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), - на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ), - аліменти для утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - у твердій грошовій одиниці - в розмірі 1699 гривень щомісячно, з подальшою індексацією, - з дня звернення позивачем до суду з позовом - з 26.12.20219 року - і до досягнення дитиною повноліття, тобто, - до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_4 ), на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання Апеляційної скарги до Одеського апеляційного протягом тридцяти днів з дня отримання його копії, після чого набирає законної сили. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення виготовлено 04.03.2020 року.

Суддя А.В. Кравцова