Справа № 161/9447/19
Провадження № 2/161/1091/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 лютого 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Кирилюк В.Ф.

секретаря - Самолюк І.М.

з участю: представника позивача Сидун О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Телфорт», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Житлово-комунальне підприємство №3 про усунення перешкод у користуванні приміщенням загального користування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПП «Телфорт» про усунення перешкод у користуванні приміщенням загального користування.

Заявлені вимоги мотивує тим, що вона являється співвласником квартири АДРЕСА_1 . ПП « АДРЕСА_2 » на даний час є власником частини підвального приміщення у зазначеному будинку загальною площею 98,45 кв.м. (приміщення №№ 35-1, 35-2, 35-3, 35-4, 35-5, 35-6, 35-7, 35-8, 35-9). Однак, у зазначеному будинку наявні підвальні приміщення (№№12, АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , 16), доступ до яких унеможливлено відповідачем. У спірних приміщеннях знаходяться усі комунікаційні системи, що обслуговують будинок.

Покликаючись на викладені обставини просить суд, зобов`язати відповідача не чинити їй перешкод у користуванні спільною сумісною власністю та забезпечити вільний доступ до спірних підвальних приміщень, що розташовані в будинку по АДРЕСА_5 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 22.10.2019 року до участі у справі залучено третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача Житлово-комунальне підприємство №3.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала із вказаних підстав. Просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання нез`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Представник третьої особи подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заперечував проти задоволення позову. Будучи присутнім в судовому засіданні пояснив, що ЖКП має доступ до комунікацій, які обслуговує в даному будинку. Щодо перешкод у користуванні підвальними приміщеннями мешканці будинку до ЖКП №3 не зверталися.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 25.02.1999 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 7).

Згідно договору купівлі-продажу №107 від 10.06.2002 року ТОВ «Телфорт» на праві приватної власності належить частина нежитлового підвального приміщення з (ном. пр. 35-1 по 35-9) площею 98,4 кв.м (а.с. 8-10).

За положеннями ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Разом із цим, за ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07 лютого 2014 року слідує, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із наступного.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Таким чином, із змісту наведених норм випливає, що для застосування вимог цієї статті суд повинен встановити наявність певних обставин, які свідчать про те, що сторона відповідача порушила закон (технічні норми і правила), а також що такі дії порушують права позивача.

Заявляючи вимоги про зобов`язання відповідача не чинити перешкод у користуванні спільною сумісною власністю та забезпечити вільний доступ до підвального приміщення (№№12, АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , 16), позивач та її представник не надали суду жодного доказу про наявність таких приміщень в будинку по АДРЕСА_5 та про те, що зазначені приміщення перебувають у спільній сумісній власності, зокрема, позивача.

Крім того, суду не надано жодного доказу, що відповідач створює перешкоди у користуванні зазначеними приміщеннями, якими саме діями, в чому полягають такі перешкоди та не вказує також спосіб їх усунення.

Наявна в матеріалах справи схема не підтверджує обставин, на які посилається позивач, оскільки не містить відомості про походження даного документа та його відношення до будинку АДРЕСА_5 .

Крім того, як вбачається із зазначеної схеми, вона була виготовлена станом на 03.10.1991 року. Тобто жодним чином не відображає дійсний стан речей станом на даний час.

Наявний в матеріалах справи акт обстеження підвального приміщення від 28.05.2019 року, на думку суду, не є доказом у справі, оскільки не підтверджує і не спростовує обставин, на які вказує позивач у позовній заяві та її представник у судовому засіданні.

Отже, в межах розгляду даної справи позивач та її представник не довели, що ОСОБА_1 з боку відповідача створюються перешкоди у користуванні та розпорядженні підвальними приміщеннями, про що вказує позивач.

Інших доказів на підтвердження вчинення перешкод у здійсненні права власності відповідачем ПП «Телфорт», матеріали справи не містять. Наявність конфлікту між сторонами сама по собі ці обставини не підтверджує. На основі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі Конституції України, ст.ст. 15, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 10-13, 83, 89, 247,258, 259, 263, 265, 280-289 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Телфорт», третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Житлово-комунальне підприємство №3 про усунення перешкод у користуванні приміщенням загального користування - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса проживання АДРЕСА_6 .

Відповідачем у справі є Товариство з обмеженою відповідальністю «Телфорт», , адреса місцезнаходження 02098, м. Київ, вул. Урлівська, 21.

Третьою особою у справі є Житлово-комунальне підприємство №3, , адреса місцезнаходження, 43000, Волинська область, м. Луцьк, вул. Винниченка, 39

Повне судове рішення складено та підписано 05 березня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк