Справа № 685/16/20
Провадження № 2-о/685/3/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Бабійчука В.М.,

заявника ОСОБА_1 та

її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , поданої в її інтересах представником ОСОБА_2 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, про встановлення факту батьківства,

В С Т А Н О В И В :

08 січня 2020 року адвокат Сторожук Ю.В. в інтересах заявника ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту батьківства. Заяву обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у заявниці народилась дочка ОСОБА_3 , рідним батьком якої є ОСОБА_4 , який не був зазначений в книзі реєстрації народжень та в свідоцтві про народження як батько дитини. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, ще за життя він визнав себе батьком дитини, виховував її, проводив з нею вільний час. За життя ОСОБА_4 факт свого батьківства щодо дитини не спростовував та сумніву не піддавав.

При оформленні свідоцтва про народження запис у Книзі реєстрацій відомості про батька записані відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України. Встановлення факту батьківства необхідне для оформлення дитині пенсії у зв`язку із втратою годувальника та отримання інших пільг, передбачених законодавством України. З цих підстав звернулася до суду із заявою.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 заяву підтримав та просив суд задовольнити заявлені вимоги.

Заявниця ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснила, що вона з покійним ОСОБА_4 проживала цивільним шлюбом майже18 років, він працював водієм в автобусному парку № 8 м. Києва. Спочатку вони знімали квартиру, але пізніше через високі ціни на оренду переїхали в гуртожиток від автобусного парку, для чого вона також влаштувалася двірником, де і продовжує працювати до даного часу.

Після народження дитини відомості про батька були записані з її слів, оскільки у шлюбі вони не перебували, планували зареєструвати батьківство, однак не встигли цього зробити, оскільки ОСОБА_4 раптово помер.

Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника управління Пенсійного фонду.

Заслухавши пояснення заявника, її представника, свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не зазначена батьком дитини (запис про батька відсутній або здійснено за вказівкою матері), і можуть бути подані матір`ю, опікуном, піклувальником дитини чи нею самою після досягнення повноліття.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 ст.135 СК України.

Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначив, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

В п. 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

У відповідності до п.9 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Відповідно до норм статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 11 листопада 2016 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , батьками якої зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Відомості про батька до актового запису внесені зі слів матері, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України від 11 грудня 2019 року № 0.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що покійний ОСОБА_4 є їй рідним братом. Зазначила, що за життя у нього дітей не було, оскільки він перехворів під час служби на флоті. З ОСОБА_1 він декілька раз приїздив. Батьків запрошував на хрестини ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_7 зазначила, що ОСОБА_4 і ОСОБА_1 після народження дитини приїздили до її сина і запитували чи буде він хрещеним батьком, на що він погодився. Також ОСОБА_1 приходила до них з дитиною.

В період з 2014 року ОСОБА_4 і ОСОБА_1 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільний побут та домашнє господарство, що підтверджується Довідкою № 116 Тролейбусного ремонтно експлуатаційного депо № 2 від 17 грудня 2019 року. Згідно цієї ж довідки, у них ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась спільна дитина.

Згідно психолого-педагогічної характеристики наданої Дошкільним навчальним закладом (ясла садок) № 130 Шевченківського району м. Києва, ОСОБА_3 , 2016 року народження, відвідувала групу раннього віку « ОСОБА_8 ». З садочку її постійно забирав її батько ОСОБА_4 .

Окрім того, факт батьківства покійного ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , підтверджується фотографіями, оглянутими в ході судового засідання.

Таким чином, дослідивши надані заявником докази, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства підлягає задоволенню, оскільки встановлено юридично значимі обставини, такі як: спільне проживання і ведення спільного господарства ОСОБА_4 і ОСОБА_1 ; спільне виховання дитини; спільне утримання дитини батьками та визнання ОСОБА_4 дитини та свого батьківства.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт Теофіполь Хмельницької області та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Київ, є батьком ОСОБА_9 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Київ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення буде складено до 06 березня 2020 року включно.

Суддя А.П.Самойлович