У Х В А Л А

14 вересня 2020 року

м. Київ

справа № 161/9825/17

провадження № 61-12938ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану через адвоката Грушицького Олега Ігоровича, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 21 липня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обгрунтований тим, що 21 червня 2007 року між Акціонерним комерційним бнком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №070/22.2-016К, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 28 275,00 дол. США для поповнення обігових коштів зі сплатою процентів за користування кредитом 14,5% з кінцевим терміном повернення кредиту - 20 червня 2017 року.

Відповідно до пункту 2.1 договору банк надає позичальник кредит шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку № НОМЕР_1 на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 на підставі письмової заяви позичальника.

Відповідно до пункту 2.2 договору, кредит вважається наданим в момент списання суми кредиту з позичкового рахунку, зазначеного у пункті 2.1 договору, на підставі письмової заяви позичальника. ОСОБА_1 кредит отримав, проте з 08 грудня 2014 року належним чином не виконує зобов`язання за договором, не здійснює погашення кредиту та процентів за користування ним у строки та порядку, встановлених договором.

Станом на 12 травня 2017 року заборгованість перед банком за договором кредиту, що підлягає стягненню, становить: 8 046,68 дол. США - заборгованість за кредитом; 3 589,26 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 48 727,55 грн - пеня за прострочення строків повернення кредиту; 23 857,40 грн - пеня за прострочення строків сплати процентів за користування кредитом, що і просив стягнути позивач.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2018 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 21 липня 2020 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 21 червня 2007 року № 070/22.2-016К у розмірі 8 046,68 дол. США - заборгованість за кредитом; 3 589,26 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 48 727,55 грн - пеня за прострочення строків повернення кредиту; 23 857,40 грн - пеня за прострочення строків сплати процентів за користування кредитом. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідач належним чином умови договору кредиту не виконав, порушив строки повернення кредиту, не вносив платежів та сплату за відсотками, жодних доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідач не надав, тому позов підлягає задоволенню.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 через адвоката Грушицького О. І., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 21 липня 2020 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму дляпрацездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102,00 грн.

Предметом спору у зазначеній справі є стягнення кредитної заборгованості, що складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 8 046,68 дол. США; 3 589,26 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом, що у гривневому еквіваленті станом на час подання касаційної скарги становить 323 828,21 грн, а також 48 727,55 грн - пеня за прострочення строків повернення кредиту; 23 857,40 грн - пеня за прострочення строків сплати процентів за користування кредитом, що у сукупності становить 396 413,16 грн. Ціна позову станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн*250=525 500 грн).

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У касаційній скарзі заявника немає посилання на зазначені випадки, як і на докази на їх підтвердження.

Доводи касаційної скарги хоча і містять посилання на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте зводяться до незгоди зі встановленими обставинами та оцінкою доказів, не стосуються питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржені заявником рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2018 року та постанова Волинського апеляційного суду від 21 липня 2020 року постановлена у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану через адвоката Грушицького Олега Ігоровича, на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 липня 2018 року та постанову Волинського апеляційного суду від 21 липня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С.О. Погрібний

В. В. Яремко