Справа №339/261/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2020 року м. Болехів
Болехівський міський суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого - судді Поляниця М. М.
з участю: секретаря судового засідання Ганчар Т.І.
позивача ОСОБА_1
представника третьої особи Досяк Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Болехівської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -
1. ОСОБА_1 18.09.2019 звернулася в суд з зазначеним позовом.
2.Просить постановити рішення, яким позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає в с. Тисів, Болехівської міської ради Івано-Франківської області. Стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500,00гривень щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Стислий виклад позиції позивача.
3. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що сторони по справі не проживають сім`єю. Дочка ОСОБА_3 проживає разом з нею. У добровільному порядку матеріальної допомоги відповідач не надає. Всі зароблені кошти вона витрачає на харчування, лікування, одяг для дитини. Однак її зароблених грошей на утримання їхнього дочки ОСОБА_3 не вистачає. Відповідач ОСОБА_2 має реальну можливість виконувати свій батьківський обов`язок по вихованню та утриманню дочки ОСОБА_3 , але не вчиняє відповідних дій, оскільки взагалі не спілкується з дочкою, не проявляє щонайменшої батьківської турботи без поважних причин.
Стислий виклад позиції сторін в судовому засіданні.
4. Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги просила задоволити в повному обсязі, не заперечила, щодо вирішення заочного перегляду справи.
5. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання судових повісток та розміщення оголошення на веб-порталі Болехівського міського суду (а.с.32-33;42-43;51-52;61-62), а також не надав відзив на позов.
6. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
7. . За таких обставинах, враховуючи згоду позивачки, суд, керуючись вимогами ст.280 ЦПК України, ухвалив про проведення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
8. Представник третьої особи - Досяк Т.В. у судовому засіданні підтримала позов, вказавши, що позбавлення батьківських прав відповідача стосовно дочки ОСОБА_3 є доцільним та відповідатиме інтересам дитини, оскільки відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Виконавчим комітетом Болехівської міської ради прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.
9. Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду показали, що ОСОБА_2 (батько) не бере участі у вихованні та забезпеченні дочки ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу між сторонами взимку 2016 року відповідач жодного разу не навідувався до дитини, не бере участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні. Дитина не знає, що таке тато.
Процесуальні дії у справі.
10. Ухвалою суду від 31.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого розгляду о 09:30 год. 27 листопада 2019 року (а.с.29-33).
11. Ухвалою суду від 28.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21 січня 2020 року о 08:30год. (а.с.47-49).
12. Ухвалою суду від 05.03.2020 постановлено провести заочний судовий розгляд.
Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
13. Матеріалами справивстановлено, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно свідоцтва про народження є: сторони по справі: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.9).
14. Згідно копії рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 30.06.2016 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.14).
15. Позивачка після одруження змінила прізвище ОСОБА_8 на ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 12.07.2018 (а.с.8) .
16. Відповідно до довідки № 1188 від 11.09.2019, виданої Тисівською сільською радою Болехівської міської ради Івано-Франківської ради ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Її сім`я складається з: ОСОБА_10 (голова д/г), ОСОБА_10 (дружина), ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_1 (дочка), ОСОБА_11 (зять), ОСОБА_6 (онука) (а.с.10).
17. З актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 12.03.2019, 10.06.2019 та 10.09.2019 вбачається, що позивачка ОСОБА_1 проживає у будинку батька ОСОБА_10 , площа 50 АДРЕСА_2 . Комісією встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який проживає у Львівській області, Старосамбірський район, с. Нижня Вовча. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилася дочка ОСОБА_3 . Після народження дочки стосунки подружжя погіршились. 30.06.2016 вони розлучились. Після розлучення батько не бере участі у вихованні дочки, не вітає з днем народження, не цікавиться життям дитини (а.с.11-13).
18. Виконавчий комітет Болехівської міської ради Івано-Франківської області на підставі висновку органу опіки і піклування прийняв рішення за № 92 від 31 жовтня 2019 року затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.35-37).
Норми права, що регулюють спірні правовідносини та мотиви їх застосування.
19. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
20. Згідно з статтею 32 Основного Закону України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.
21. Положеннями статті 48 та 51 Конституції України проголошено право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї та обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.
22. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).
23. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
24. Виходячи зі змісту частини першої ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
25. У відповідності до частини першої статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
26. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно частиною другою ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
27. Відповідно до ст. 164 СК України, виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
28. За частиною четвертою статті 164 Сімейного кодексу України, під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
29. Статтею 170 Сімейного кодексу України передбачено, що у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування має право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків або одного із них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.
30. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
31. В пункті 18 Постанови зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
32. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
33. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».
34. У рішенні по справі «Хант проти України» п. 54 зазначено, що суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olssonv. Sweden») і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
35. Пунктом 15 Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
36. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
37. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дітей. Відтак, батько протягом тривалого часу не приділяв належної уваги розвитку своєї дочки ОСОБА_3 , ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню: не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та не створює умов для отримання дитиною належної освіти.
38. При вирішенні справи суд приходить до висновку, що таким негативним впливом збоку відповідача на розвиток дитини є зразок байдужого, зневажливого ставлення до поняття сім`ї та людей, з якими вони перебувають у родинному зв`язку, зокрема.
39. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки, не забезпечує її необхідним, не виявляє турботу, щодо своєї дитини, тому позов підлягає задоволенню.
40. Згідно з частиною першою статті 166 Сімейного кодексу України, особа, яка позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.
41. Разом з тим, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, як передбачено частиною другою статті 166 вказаного Кодексу.
42. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду, що встановлено частиною третьою статті 166 Сімейного кодексу України.
43. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
44. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.
45. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.
46. За приписами частини третьої ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
47. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
48. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.
49. Водночас, згідно з частиною другою ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
50. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
51. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
56. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком від 6 до 18 років.
57. Ст.183 СК України визначено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
58. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.
Мотиви суду.
59. Позивачем надано письмові докази, щодо умисного ухилення відповідача у виконанні батьківських обов`язків на протязі тривалого періоду а саме починаючи з 2016 року.
60. Таким чином, в судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, та показами свідків, що відповідач, як батько неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , на протязі тривалого часу повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться її життям, потребами, її фізичним та духовним розвитком, не виявляє батьківської турботи, не надає жодної матеріальної допомоги.
61. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позов про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та стягнення аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ґрунтується на вимогах закону, підтверджений належними та допустимими доказами, та таким, що відповідає інтересам дитини, а отже підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат.
62. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
63.За таких обставин з відповідача слід стягнути 768,40 грн. судового збору на користь держави.
64. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд покладає судові витрати понесені позивачкою при подачі позову, що документально підтверджені на відповідача в сумі 808,40 грн. (а.с.1)
На підставі викладеного, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.164,165,166,180-183,192 СК України, керуючись ст.76-81,89,141,259,263-265, 273,280-284 ЦПК України, суд, -
1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Болехівської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задоволити.
2. Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
3. Стягувати з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 щомісячно аліментина утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
5. Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_13 судові витрати в сумі 808 (вісімсот всім) грн. 40 коп.
5. Стягнення аліментів розпочати з 18 вересня 2019 року і проводити до досягнення дитиноюОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
8. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.
9. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
10. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення
11. Найменування або ім`я сторін, їх місцезнаходження або місце проживання:
ОСОБА_1 - місце проживання АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 20.08.2018 року.
ОСОБА_2 - місце реєстрації АДРЕСА_3 .
Повний текст судового рішення буде виготовлено до 10 березня 2020 року
Суддя М.М. Поляниця
Повний текст судового рішення виготовлено 06 березня 2020 року