1Справа № 335/1842/20 2-з/335/23/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Крамаренко І.А., за участю секретаря Тимченко А.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про часткове скасування наказу, зміну дати та формулювання звільнення, стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації невикористаної відпустки, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про часткове скасування наказу, зміну дати та формулювання звільнення, стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації невикористаної відпустки, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені.

Одночасно з позовною заявою позивачем, через канцелярію суду, було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на всіх рахунках АТ „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (), та відокремленого підрозділу - Придніпровське виробниче управління ПАТ „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (), а також на тих рахунках, що будуть відкриті в межах суми у розмірі 258002,51 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, та без фіксації судового процесу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши заяву позивача про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, компенсації за невикористані відпустки, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем АТ „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат умов трудового договору, укладеного з позивачем.

Як вбачається з матеріалів позову, рішенням Наглядової ради АТ «ЗАЛК» від 23.01.2020 (протокол від 23.01.2020 №12) вирішено припинити з 23.01.2020 повноваження ОСОБА_1 як члена дирекції в.о. Генерального директора товариства на вирішено розірвати укладений з ним контракт від 31.01.2019.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вимогами статті 151 ЦПК України, передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна, крім іншого, містити обґрунтування необхідності застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладання арешту.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засоби правового захисту мають бути ефективними, як на практиці, так і за законом.

У рішенні ЄСПЛ «Доран проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття „ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, відновлення порушеного права. При вирішенні справи „Каіч та інші проти Хорватії Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечить принципу верховенства права.

Вимоги заяви про забезпечення позову на переконання суду є неконкретизованими, оскільки позивач просить накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках у всіх банківських установах та організаціях як відповідача так і його відокремленого підрозділу. Така вимога не дає підстав для висновку про співмірність вимог заяви про забезпечення позову відносно позовних вимог, заявлених до відповідача, що суперечить принципу ефективності засобу правового захисту.

Вимога про накладення арешту на розрахунковий рахунок відокремленого підрозділу Придніпровського виробничого управління ПАТ „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат () в Світловодському відділенні № 196/10 АБ „Укргазбанк, МФО 320478, а також на тих рахунках, що будуть відкриті в подальшому, у свою чергу не конкретизує вимог заяви, оскільки така вимога викладена як уточнення, тобто вбачається, що заявник наполягає на арешті грошових коштів, що знаходяться на розрахункових рахунках у всіх банківських установах та організаціях як відповідача так і його відокремленого підрозділу.

За таких обставин, судом не можливо встановити чітко, на які саме рахунки відповідача позивач просить накласти арешт, в порядку забезпечення позову. При цьому, заявником не надано доказів належності цих рахунків відповідачу та наявності на них грошових коштів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява є необґрунтованою та не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 154, 260, 261, 247, 353 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні, касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Ухвалу суду складено 02.03.2020.

Суддя І.А. Крамаренко