Справа № 645/2682/19
Провадження № 2/266/150/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Д`яченко Д.О., за участю секретаря судових засідань Сологуб Т.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , представника третьої особи Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради Бартош Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі в режимі відеоконференції у порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів, третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради із зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, третя особа: Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначила, що в період часу з 14 березня 2013 року по 01 серпня 2018 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбу із відповідачем ОСОБА_3 . Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживав разом із сторонами по справі. Однак ОСОБА_3 в порушення майнових та житлових прав малолітньої дитини, обманним шляхом в порушенні вимог чинного законодавства України зняв дитину з реєстрації та вчинив правочин , а саме здійснив поділ квартири, виділ частки із спільної сумісної власності подружжя, визначення часток в спільному майні подружжя, за яким право власності на Ѕ частку квартири належить ОСОБА_3 . Вважає, що вказаний правочин суперечить права та свободам спільної дитини. В лютому 2019 року відповідач забрав дитину з місця постійного проживання і поїхав з ним до місця проживання своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому відповідач заборонив дитині бачитися з позивачкою та її батьками, не відповідав на телефонні дзвінки, у зв`язку із чим вона була змушена звернутись до правоохоронних органів. Крім того зазначила, що відповідач періодично здійснює психологічний тиск на дитину, налаштовує сина проти неї, негативно впливає на психологічний розвиток та виховання дитини та перешкоджає нормальному розвитку дитини. У зв`язку із переїздом відповідача з дитиною до м. Маріуполя, ОСОБА_3 позбавив дитину на навчальний та освітній процес, оскільки дитина відвідувала дошкільний навчальний заклад "Школа раннього розвитку "Росток" з серпня 2017 року та футбольну секцію "Арсенал". Для зарахування дитини до школи, позивач як мати дитини звернулась до КНП "Міська поліклініка №9" ХМР для отримання довідки щодо наявності щеплень у дитини, проте їй повідомили, що батько дитини забрав медичну карточку. Вказана обставина фактично позбавила дитину вступити до школи у 2019 учбовому році. Вважає, що право позивача на спілкування з її рідною дитиною та право на участь у їх вихованні є порушеним, оскільки відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною та ухиляється від виконання законодавства України. Позивач не тільки має право, а й зобов`язаний брати участь у вихованні дитини, має право на особисте спілкування з дитиною, а відповідач не має права перешкоджати позивачу спілкуватися з дитиною та брати участь у його вихованні. Крім того зазначила, що вимоги стосовно визначення місця проживання дитини є законними та обґрунтованими. Між тим з батьків хто проживає окремо і з дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків із своїми дітьми служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Звернула увагу суду на те, що безпосередня участь матері у вихованні сина, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Просила суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (аліменти) у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень, щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, з дати подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Ухвалою Фрунзевського районного суду м. Харкова від 08.07.2019 року справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Маріуполя.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2019 року цивільну справу розподілено на суддю Д`яченко Д.О.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 16.08.2019 року позовну заяву прийнято до загального позовного, призначено підготовче засідання.

16 вересня 2019 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що дійсно перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 з 14 березня 2013 по 01 серпня 2018 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також під час перебування в шлюбі з ОСОБА_1 на спільні кошти ними було набуто в спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_3 , де вони як подружжя разом із сином мешкали до 11.03.2018 року. Так з 11.03.2018 року він разом із сином, через різні погляди на життя з ОСОБА_1 , виїхали в орендовану квартиру за адресою: АДРЕСА_4 . Орендована квартира знаходилась в одному районі з квартирою придбаною у шлюбу, що не призвело до зміни медичного закладу, закладу дошкільної освіти сина. До того ж, ОСОБА_1 не заперечувала проти того, щоб син мешкав разом із ним, коли в неї була змога вона брала сина до себе у квартиру. З жовтня 2018 року ОСОБА_1 почала мешкати однією родиною із іншим чоловіком на ім`я ОСОБА_8 . В січні 2019 року ОСОБА_1 взяла до себе сина, а її співмешканець підняв на дитину руку, після чого ОСОБА_3 попросив ОСОБА_1 не брати сина в квартиру, де вона мешкає разом із іншим чоловіком. Проте ОСОБА_1 не було врахована вказаних побажань та 03.02.2019 року після того як йому стало відомо, що колишня дружина знову взяла дитину у квартиру він пішов туди. Проте співмешканець витиснув його з квартири, побив його, внаслідок чого ОСОБА_3 отримано легкі тілесні ушкодження. У зв`язку із цим, 22.02.2019 року він разом із сином виїхав з орендованої квартири і з м. Харкова до м. Маріуполя до будинку батьків за адресою: АДРЕСА_2 , який належить його матері ОСОБА_9 . До того ж, 05.03.2019 року між сторонами було проведено виділ частки подружжя з сумісно набутого майна - квартири АДРЕСА_5 . При цьому ОСОБА_1 передала йому у власність належну їй Ѕ частку квартири, а ОСОБА_3 в свою чергу прийняв майно і сплатив за нього 226800,00 гривень. До того ж ОСОБА_1 засвідчила, що на момент підсипання договору щодо Ѕ частки квартири не існує будь-яких прав третіх осіб та стверджує, що у квартирі частка якої є предметом договору, не зареєстровані, не мешкають та не мають права користування малолітні, неповнолітні діти. Вказане відповідачка засвідчила у зв`язку із тим, що перед укладенням угоди ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулись до відділу реєстрації місця проживання Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради та ОСОБА_1 подала заяву про зняття з реєстрації місця проживання нашого сина ОСОБА_6 , у зв`язку із чим 05.03.2019 року його було знято з реєстрації. Також зазначив, що з березня 2018 року ОСОБА_1 не бере участі у вихованні та утриманні сина, не цікавиться його розвитком, здоров`ям не надає матеріальної допомоги та не виявляє бажання бачитися із сином. На теперішній час син постійно мешкає разом із ним та його батьками за адресою6 АДРЕСА_2 . У сина є окрема кімната, яка обладнана усім необхідним: дитячим ліжком, письмовим столом, полицями з книжками, комп`ютером, а в будинку створені всі необхідні умови для проживання та виховання сина. Так 01.09.2019 року ОСОБА_7 пішов до першого класу Маріупольської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №15, напередодні син пройшов всі необхідні обстеження та щеплення для зарахування у перший клас. При підготовці до школи мати сина участі не приймала, ані матеріальної, ані моральної. З квітня 2019 року ОСОБА_7 навчається у дитячій футбольній школі ФК Маріуполь Kids та займається футболом в групі початкової підготовки ДЮСШ ФК "Маріуполь". Питанням стосовно навчання та участі сина у турнірі займався ОСОБА_3 . Крім того зазначив, що він є фізичною особою-підприємцем та має постійний дохід, добрий стан здоров`я, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, має гнучкий графік роботи, що дозволяє проводити час з сином, водити до школи та спортивної школи, займатися його розвитком. Крім того зазначив, що ним не чиняться перепони у спілкуванні ОСОБА_1 із сином, вона має вільний доступ до домоволодіння. При цьому син не хоче їхати до м. Харкова та жити із мамою, оскільки остання самоусунулася від виховання дитини. Просив суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою6 АДРЕСА_2 ; стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання дитини - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду і до повноліття дитини.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 18.09.2019 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, третя особа: Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради до розгляду. Об`єднано в одне провадження первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів, третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради із зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, третя особа: Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради.

Ухвалою суду від 30.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено до розгляду цивільну справу за позовом первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів, третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, третя особа: Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради, до судового розгляду по суті.

В своєму відзиві на первісний позов відповідач ОСОБА_3 зазначив, що позов ОСОБА_1 не визнає, просив у задоволенні відмовити. Посилався у відзиві на ті самі підстави, які поклав в обґрунтування зустрічного позову. Стосовно стягнення аліментів зазначив, що з вимогою про стягнення аліментів може звернутися той з батьків із ким проживає дитина, оскільки син з березня 2018 року проживає із батьком, то вважає, що відсутній предмет спору в цій частині. Крім того на посилання позивача за первісним позовом ОСОБА_1 зазначив, що зняти з реєстрації місця проживання сина самостійно він не міг без дозволу ОСОБА_1 , оскільки п. 26 Правил реєстрації місця проживання які затверджені постановою КМУ від 02.03.2016 року за №207 передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Заяву про зняття з реєстрації сина писала та подавала ОСОБА_1 , при цьому він як батько дитини був присутній та надавав згоду. Крім того права сина жодним чином порушено не було, оскільки він не мав частки в квартирі. Щодо доданого позивачкою висновку Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради зазначив, що визначивши доцільним місце проживання малолітнього ОСОБА_6 разом із матір`ю, при цьому не було обстежено фактичне місце мешкання дитини та не запрошеного його, як батька на засідання комісії. Так у висновку є посилання на те, що ОСОБА_3 було запрошено, проте він не прибув на засідання, проте на його адресу не надходило жодних повідомлень стосовно того, що Департаментом служб у справах дітей буде розглядатися питання щодо визначення місце проживання дитини. За таких обставин, просив суд виключити вказаний висновок із числа доказів, як недостовірний.

19.11.2019 року він позивача за первісним позовом ОСОБА_1 надійшла письмова заява в порядку ч. 3 ст. 49 ЦПК України, в якій вона уточнила позовні вимоги викладені у первісній позовній заяві в частині стягнення аліментів та просила стягнути аліменти з ОСОБА_3 на свою користь на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини, в частині визначення місця проживання дитини позовні вимоги не змінювала. До того ж додатково зазначила, що від часу звернення до суду із позовом змінилися деякі обставини справи. Так зазначила, що саме шляхом примусу та омани відповідач ОСОБА_3 змусив її виїхати з квартири, посилаючись, що тоді поверне їй дитину. На сьогоднішній день за для захисту прав дитини та своїх прав вона звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. В день продажу квартири відповідач дитину не повернув до м. Харкова. Тобто ОСОБА_3 порушив житлові права дитини, погіршив умови проживання, фактично дитина опинилася у невідомому місці, а також батько дитини позбавив свого сина на навчальний та освітній процес. Так з жовтня 2019 року дитина на виконання висновку Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради фактично проживає разом із позивачкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_6 та навчається у Харківській загальноосвітній школі № 160. Також їй відомо, що 10.10.2019 року ОСОБА_1 продав квартиру АДРЕСА_3 . Зазначила, що всі дії з боку відповідача характеризують його як особу агресивну, неврівноважену, здатну брехати, маніпулювати життям та здоров`ям дитини у власних, корисних інтересах, спроможний здійснювати психологічний тиск.

Одночасно ОСОБА_1 подала заяву з попереднім розрахунком судових витрат, в якій зазначила, що нею можуть бути понесені наступні судові витрати: витрати на професійну правову (правничу) допомогу пов`язану з підготовкою процесуальних документів, адвокатських запитів, участь до 2-х судових засіданнях у сумі першої інстанції до 10000,00 гривень; додаткові витрати на професійну правову допомогу за участю більше 2 судових засіданнях у суді першої інстанції - орієнтовно від 1200,00 гривень х кількість судових засідань х витрачено часу (год.); витрати пов`язані із поштовим відправленням документів юридичним особам, до яких потрібно буде звертатися за для отримання додаткових доказів та інформації - орієнтовно до 500,00 гривень; витрати пов`язані із забезпеченням та/чи витребуванням доказів - орієнтовно до 400,00 гривень; компенсацію втраченого позивачем заробітку для участі в судовому засіданні та/чи іншій процесуальній дії, згідно до фактичного розрахунку відповідно до ч. 2 ст. 138 ЦПК України пропорційно від розміру середньомісячного заробітку позивача; витрати пов`язані із транспортними витратами у зв`язку із проїздом до іншого населеного пункту позивача та його представника орієнтовно до 10000,00 гривень. (т.2, а.с.37)

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 скористалася своїм правом на подачу відзиву на зустрічну позовну заяву та просила у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити повністю, покласти всі судові витрати на позивача за зустрічним позовом. В обґрунтування відзиву посилалася на аналогічні доводи та обставини викладені в своїх позовних вимогах.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 звернувся до суду із відповіддю на відзив, в якому зазначив, що ОСОБА_1 зловживає наданими їй процесуальними права, штучно затягує розгляд справи, нею без поважних причин пропущено встановлений строк подання відзиву на зустрічну позовну заяву. Додаткового зазначив, що 01.09.2019 року син ОСОБА_7 , який мешкав разом із ОСОБА_3 та його батьками пішов до першого класу Маріупольської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 15. Проте 23.09.2019 року ОСОБА_1 не повідомивши його забрала дитину після першого уроку, без верхнього одягу, надавши директору школи заяву про те, що забирає сина під власну відповідальність та вивезла його до м. Харкова. Стосовно посилань ОСОБА_1 про реєстрацію дитину, то наразі між батьками наявний спір про визначення місця проживання дитини, та після прийняття остаточного рішення судом, син буде зареєстрований з тим із батьків на користь якого буде прийнято рішення. До того ж зазначив, що для зарахування сина у перший клас Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 160 ОСОБА_1 зробила щеплення дитині, яке було вже йому зроблено 17.05.2019 року. Просив суд у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В письмовій заяві від 24.12.2019 року позивач за первісним позовом ОСОБА_1 зазначила, що 28.11.2019 року було призначено комісію за участю органу опіки та піклування Маріупольської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Своїм листом ОСОБА_1 повідомила, що не зможе прийняти участь у цій комісії, адже вона та син мешкають у іншому місті, у зв`язку із чим існує велика територіальна віддаленість до міста проведення засідання, складна транспортна логістика, яка вимагає витрату значних коштів та оплату транспортних витрат та проживання та й часу. Також повідомила, що її малолітній син мешкає у м. Харкові, ходить до школи, потребує її догляду й охорони, у зв`язку із тим, що має психологічну травму, пов`язану із тим, що його батько ОСОБА_3 без її відома у лютому 2019 року вивіз дитину з міста Харкова. Також повідомляла, що вона зацікавлена в тому, щоб комісія органу опіки та піклування Маріупольської міської ради 28.11.2019 року відбулася та був здійснений розгляд питання щодо встановлення місця проживання її сина, тому просила провести комісію без її участі з урахуванням наданих нею письмових пояснень та доказів, зазначених у відзиві на зустрічну позовну заяву. Також просила орган опіки та піклування Маріупольської міської ради під час прийняття рішення прийняти до уваги, що в матеріалах справи за її первісним позовом до ОСОБА_3 вже є висновок Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 . Вважає, що висновок органу опіку та піклування Маріупольської міської ради від 28.12.2019 року не може бути визнаний судом належним доказом у справі, адже як третя особа вони не були належним чином повідомлені про всі обставини цивільної справи № 645/2682/19, не отримували документи, якими повинні були керуватися під час прийняття обґрунтованого рішення з врахуванням доводів та доказів які надали батьки дитини, тобто був оформлений без врахування всіх наявних в матеріалах справи документів та доказів, дійсних обставин справи, позиції матері, того факту, що дитина на час прийняття такого рішення (висновку) була повернута матері, мешкає у м. Харкові, навчається у школі, що дитина внаслідок стресу від того, що батько насильно вивіз дитину від матері, утримував її, потребує допомоги психолога, якого відвідує на сьогодні. На підставі вищевикладеного просила визнати висновок органу опіки та піклування Маріупольської міської ради від 28.11.2019 року неналежним доказом у цивільній справі №645/2682/19.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради Бартош Н.О., яка діє на підставі довіреності звернулась до суду із заявою, в якій просила здійснювати розгляд справи без її участі з врахуванням висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради в особі начальника управління "Служби у справах дітей" Маріупольської міської ради Красильникова Н.В. просила розгляду справи здійснювати без представника органу, на підставі висновку органі опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 09.12.2019 року за №13-31-198, просила врахувати найкращі інтереси дитини, і остаточно прийняти рішення на розсуд суду.

Представник третьої особи - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в особі директора О.П. Малько звернулась до суду із поясненнями, в яких зазначили, що підтримують позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, у зв`язку із службовою необхідністю просили розглянути справу без участі представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради.

Позивач за первісним позовом - відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні первісний позов підтримала у повному обсязі, зустрічний позов ОСОБА_3 не визнала у задоволенні просила відмовити. Так зазначила, що у лютому 2019 року ОСОБА_3 забрав дитину та вивіз його до м. Маріуполя, на той час дитина ходила до дошкільного закладу. На той час ОСОБА_3 хотів отримати квартиру, яку вони як подружжя придбали у шлюбі. В подальшому вона забрала дитину знову до м. Харкова, де влаштувала освітній процес для дитини. Перший раз до дитини вона приїхала у квітні 2019 року. На час 21 лютого 2019 року син проживав разом із нею, та за усною домовленістю із відповідачем ОСОБА_3 також проводив час із ним. В її робочі дні син ночував у батька також у його орендованій квартирі. Особисті речі дитини були як в неї, так і у батька дитини. В день коли ОСОБА_10 вивіз дитину, вона не знаходилась поруч і була відсутня з 21.02.2019 року і по 05.03.2019 року. Підтримувала зв`язок із дитиною за допомогою відео зв`язку. Станом на 27.12.2019 року дитина мешкає разом із нею, її співмешканцем у м. Харкові в орендованій квартирі. У вересні 2019 року вона приїхала до м. Маріуполя і забрала дитину з собою у м. Харків. Прийшла до школи, в якій навчалася дитина, написала заяву і забрала його. Коли вона забирала дитину, в неї на руках було рішення Департаменту служби у справах дітей про визначення місця проживання дитини із нею, як із матір`ю. Особисті речі дитини з будинку де він мешкав в м. Маріуполі не забирала.

Відповідач за первісним позовом - позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 в судовому засідання пояснив, що наприкінці 2018 року він із дитиною мешкали разом, всі особисті речі дитини були в нього. ОСОБА_1 в цей же час почала проживати разом із іншим чоловіком. Потім ОСОБА_7 розповів йому, що ОСОБА_8 , який є співмешканцем ОСОБА_1 підняв руку на нього. Після чого він телефонував ОСОБА_1 і вона в телефонній розмові підтвердила, що і вона, і ОСОБА_8 піднімали руку на дитину. Він попросив такий дій відносно дитині більше не вчиняти. ОСОБА_1 забрала дитину, при цьому сказала, що вони будуть у її батьків, проте взяла дитину у квартиру де мешкала із іншим чоловіком. Після чого ОСОБА_3 почали виштовхувати з квартири, нанесли легкі тілесні ушкодження. Наступного дня ОСОБА_7 забрала вже від матері позивачки, і син став казати, що він напав на маму, тому маму захищав співмешканець ОСОБА_8 . При цьому ОСОБА_1 заперечувала, що такі речі казала дитині. 21 лютого 2019 року він за згодою дитини разом поїхали до м. Маріуполя. За перший тиждень ОСОБА_1 зателефонувала всього лише пару разів. Дитина в м. Маріуполі відвідувала футбольну секцію, приймав участь у турнірі, готувався до нього. Також у вересні 2019 року отримав дзвінок зі школи, йому повідомили, що мати забрала дитину. В цей день він виїхав у м. Харків і наступного дня вже був там. Дитини не було за місцем реєстрації ОСОБА_1 , при цьому вона повідомила, що дитина знаходиться в орендованій квартирі, проте адресу не повідомила. Так він купив машинку з GPS-навігатором і передав дитині. Так от навігатор показав, що машинка знаходиться в м. Балаклея, в якому він розшукував дитину чотири дні. При цьому ОСОБА_1 перебувала у м. Харкові. На четвертий день він побачив матір ОСОБА_1 , яка зайшла в один із будинків і саме туди він викликав поліцію. Вийшла мати ОСОБА_1 і показала висновок Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини. Він звернувся до поліції із заявою про вчинення перешкод у спілкуванні із дитиною, вони прийняли, проте нічого не зробили. Після чого він також повернувся в м. Харків. Крім того зазначив, що він відвідував дитину в школі, на перерві в нього була лише можливість поспілкуватися з дитиною. Далі після закінчення уроків у дитини в школу прийшли позивач ОСОБА_1 і її мати, а також співмешканець ОСОБА_8 . І вони у трьох всіма способами перешкоджали у спілкуванні йому з дитиною, потім ще приїхала адвокат позивача і також чинила перешкоди у спілкуванні. Він був змушений викликати працівників поліції, сів на лавку разом із дитиною та очікували прибуття працівників поліції. Поліції задала питання дитині, чи хотів він піти разом із ОСОБА_3 , на що син відповів ствердно. Після чого вони разом із сином вийшли зі школи, проте йому чинили перешкоди і тут. І він вирішив повернутися назад до школи. Потім підбіг ОСОБА_8 і почав смикати дитину за плечі, ОСОБА_7 почав плакати, тоді він взяв дитину на руки і підійшов до патрульної поліції знову. Працівники патрульної поліції запропонували сісти в автомобіль і вони поїхали. Вони з дитиною мешкали в готелі в 50-ти метрах від школи, повечеряли, погралися та подивилися футбол, зробили домашнє завдання на наступний день. Наступного дня відвів дитину в школу. Потім просив побачитися з дитиною ще раз, проте ОСОБА_3 не дозволяла, хоча дитина у слухавку кричала, що хоче побачитися. І після спливу чотирьох днів він повернувся до м. Маріуполя. Просив суд визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_7 із ОСОБА_3 та стягнути з ОСОБА_1 аліменти на його утримання у розмірі ј частини заробітку (доходу), тобто зустрічний позов задовольнити, а у задоволенні первісного позову відмовити. Дитина мешкала у АДРЕСА_1 з часу купівлі цієї квартири. Квитанції про сплату приватного дитячого садка сплачував він. Вважає, що жодним чином не порушував побуту дитини, оскільки як у Харкові, так і в Маріуполі побут був облаштований разом із батьком. Питання щодо реєстрації дитини на разі не може бути вирішено на даний час, оскільки між батькам дитини є спір про визначення місця проживання дитини.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради Мамаєва С.В., яка діє на підставі довіреності судовому засіданні пояснила, що органом опіки та піклування суду було надано висновок стосовно спірного питання, яким визначили можливим проживання малолітнього сина ОСОБА_7 разом із батьком ОСОБА_3 , який підтримую В процесі підготовки до комісії, було складено акт обстеження умов, надано довідки, характеристики на батька, тому орган опіки піклування і прийняв такий висновок. Допитаний в судовому засідання в присутності психолога Сич О.О. малолітній ОСОБА_5 суду пояснив, що його звуть ОСОБА_7 , станом на 09.07.2020 року мешкає в м. Маріуполі із батьком ОСОБА_3 . Зазначив, що наразі не вчиться, оскільки канікули в школі. А до того вчився в м. Маріуполі у школі, а потім у м. Харкові. В м. Харкові мешкав у ОСОБА_8 разом із мамою. Більше подобається проживати у м. Маріуполі, оскільки тут його батько, є двір, море, собака. Друзі в нього є як в Харкові, так і в Маріуполі. Нещодавно в нього було день народження, знав заздалегідь, що до нього приїде мама. Одразу був в Маріуполі, потім на своє день народження відпочивав на Білосарайський косі, а потім знов був в Маріуполі, після чого на дні народженні у ОСОБА_12 . Є телефон, проте він не працює, але в нього є планшет, яким він користується. В нього є змога писати повідомлення з планшету, і може дзвонити з планшету. І мама так само може дзвонити йому. Батько не весь час присутній коли він розмовляє із мамою. На Білосарайський косі час проводив із батьком, ОСОБА_12 і ОСОБА_14 . Мама на день народження приїжджала до нього. В Маріуполі гуляв разом із мамою та татом. Також гуляв з мамою у дворі, нікуди не ходили, тому що мама могла його забрати. Не хоче їхати із мамою Харків , оскільки там менше друзів і там гірше. В Харкові мешкають його бабуся та дідусь, яких він любить. Його в Харкові ображав лише ОСОБА_16 , лупцював, тому що він балувався. Ані мама, ані тато його не ображали і не ображають. В Маріуполь приїхав на канікули, а потім залишився через карантин. Робив домашнє завдання, школу закінчив добре. З татом ходив до психолога, він малював картинки та йому показували карточки різнокольорові. Тато не весь час був із ним у психолога. Тато іноді бере його із собою, а іноді залишає на ОСОБА_17 . ОСОБА_17 це його сестра і їй 13 років. Боїться їхати в Харків, навіть в гості до мами та дідуся із бабусею, тому, що мама його знову забере. Тато приїжджав в Харків, коли тато приїжджав він завжди його бачив. Коли тато приїжджав вони разом грали в машинки, ходили в кафе, без присутності мами. В Харкові спочатку жив з мамою і з татом разом. Потім він переїхав жити до тата в Харкові, після чого вони разом переїхали в Маріуполь. Тато багато працює за комп`ютером вдома. Поки тато працює він самостійно грається, домашнє завдання робить, інколи грається з ОСОБА_17 , інколи грається з сусідніми дітьми. Мама вже одного разу забирала його в Харків під час уроків з м. Маріуполя. Коли мама з ОСОБА_16 працювали, то він був у бабусі вдома. В Маріуполі займався спортом, ходив на футбол та й в Харкові також займався футболом.

Перешкод для розгляду справи немає.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що в період часу з 14 березня 2013 року сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.08.2018 року у справі №644/1305/18. (т.1,а.с.8)

Від даного шлюбу у сторін народилася дитина - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. (т.1, а.с.9)

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи за № 04.03-12/2397/17 від 19.05.2017 року ОСОБА_5 з 19.05.2017 року по дату надання довідки був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (т.1, а.с.13)

З довідки про зняття з реєстрації місця проживання особи за №06-00312-2019 від 05.03.2019 року слід, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 з 05.03.2019 року у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання: АДРЕСА_6 . (т.1, а.с.14)

Відповідно до довідки за № 5 від 19.04.2019 року ОСОБА_5 відвідує заняття у Харківській обласній громадській організації "Школі раннього розвитку "Росток" з вересня 2017 року по день надання довідки. (т.1, а.с.15а)

З договору від 05.03.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 слід, що сторони виділи частку із спільного сумісного майна подружжя, за яким право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3 . В свою чергу ОСОБА_1 як продавець продала, а ОСОБА_3 , як покупець прийняв та сплатив за Ѕ частку обговорену грошову суму у розмірі 226800,00 гривень. (т.1, а.с.40-43)

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.03.2019 року за №158538068 слід, що власником кв. АДРЕСА_3 є ОСОБА_3 . (т.1, а.с.44)

З акту про фактичне проживання за №5/575 від 31.05.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за місце реєстрації з 22.02.2019 року разом із сином ОСОБА_5 , 2013 року народження. (т.1, а.с.45)

Довідкою учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов`язкового медичного профілактичного огляду ОСОБА_5 пройшов медичний огляд у травні 2019 року, висновок: здоров для зарахування в ЗОШ №15. (т.1,а.с.48-52)

Відповідно до наказу №197 від 31.05.2019 року ОСОБА_5 зарахований у перший клас Маріупольської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. №15, що підтверджується довідкою за № 165 від 03.06.2019 року. (т.1, а.с.53)

З абонементів та довідки від 09.09.2019 року слід, що ОСОБА_5 дійсно навчається у дитячій футбольній школі "Маріуполь Kids" з квітня 2019 року і по день надання довідки, питаннями організації навчання займається батько ОСОБА_3 (т.1, а.с.54,128,129)

З витягу з Реєстру платників єдиного податку слід, що ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстрований як платник єдиного податку 2 групи, з кодом згідно з КВЕД 73.12, назвою згідно з КВЕД: посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації. (т.1, а.с.55)

З висновку Департаменту служб у справах дітей за №536 від 15.08.2019 року про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід, що департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради було розглянуто питання щодо визначення місця проживання з одним із батьків малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке додаткового було розглянуто на Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, керуючись ст.ст.19,155,160,161 СК України та рекомендацією Комісії, в інтересах дитини, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю ОСОБА_1 . (т.1, а.с.82-83)

При розгляді питання щодо визначення місця проживання з одним із батьків малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Департамент служби у справах дітей врахував лист адміністрації КНП "Міська поліклініка №9" Харківської міської ради щодо неможливості надати інформацію про стан здоров`я дитини ОСОБА_6 , сертифікати психіатричного огляду та наркологічного ОСОБА_1 , довідку з місця роботи ОСОБА_1 та про її доходи, акт обстеження умов проживання за адресою6 АДРЕСА_6 , довідку про те, що ОСОБА_5 , 2013 року народження відвідує клуб за місце проживання "Оксамит", гурток раннього розвитку "Росток" з вересня 2017 року по день надання довідки, а саме 29.07.2019 року, довідку, з якої слід, що ОСОБА_5 займався у ДЮФК "Арсенал" з серпня 2017 року по жовтень 2018 року, на тренування дитину привозила мати та інколи батько, на батьківських зборах була присутня мати ОСОБА_1 (т.1, 84,85,86,87)

З висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи за №143-2019 року слід, що на підставі заяви ОСОБА_3 від 04.02.2019 року було проведено дослідження та у ОСОБА_3 наявні наступні тілесні ушкодження: синці (на тлі припухлості м`який тканин) у лівій виличній ділянці, у ділянці проекції зовнішнього кінця правої надбрівної дуги; садно на тлі синця у ділянці лівої надбрівної дуги. Дані ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості діючих поверхонь яких не відобразились, синці - за механізмом удару або удару-стиснення, садно на тлі синця - за механізмом удару-тертя, та, враховуючи їх морфологічні ознаки, можуть бути отримані протягом 1 доби до проведення огляду. Цей висновок підтверджується загальним виглядом ушкоджень, а також стадією загоєння садна і кольором синців. За ступенем тяжкості синці та садно на тлі синця викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень. (т.1, а.с.131)

Квитанцією від 10.09.2019 року підтверджується факт оплати харчування дитини ОСОБА_6 у школі ОШ№15. (т.1, а.с.132)

З роз`яснення від 16.09.2019 року слід, що ОСОБА_1 відмовлено у проведенні реєстрації ОСОБА_6 , оскільки особа не подала необхідні документи, а саме письмову згоду другого з батьків, квитанція про сплату адміністративного збору. (т.1, а.с.160)

Відповідно до довідки №329 від 17.09.2019 року адміністрація комунального закладу "Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 15 Маріупольської міської ради Донецької області" повідомляє, що батько учня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 за період навчання з 02.09.2019 року приводить дитину до школи та забирає сам, ОСОБА_7 школу не пропускає. (т.1, а.с.165)

З чеків від 05.09.2019 року, 12.09.2019 року слід, що ОСОБА_3 були придбані канцелярські товари. (т.1, а.с.168)

ОСОБА_3 за час мешкання за адресою: АДРЕСА_2 зарекомендував себе з позитивного боку, спиртними напоями не зловживає, стосунки з особами раніше судимими не підтримує, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, скарг з боку сусідів та родичів не надходило, що підтверджується довідкою-характеристикою від 17.09.2019 року. (т.1, а.с.169)

З довідки за №184 від 18.10.2019 року слід, що ОСОБА_5 , 2013 року народження дійсно навчається в 1-В класі в 2019-2020 навчальному році Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №160 Харківської міської ради Харківської області. (т.1, а.с.216)

З витребуваної судом інформації з Приморського ВП ЦВП ГУНП в Донецькій області за №18612/104/05-2019 від 12.11.2019 року слід, що в період часу з квітня по серпень 2019 року він ОСОБА_1 стосовно порушення ОСОБА_3 її прав як матері, за телефонною лінією 102 до Приморського ВП надійшло одне повідомлення, а саме 19.05.2019 року, о 15:34 год. про те, що 19.05.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 повідомила про сварку з чоловіком (з яким знаходиться в шлюборозлучному процесі), який без дозволу забрав спільну дитину п`яти років та не повідомляє про своє місцезнаходження. Проведеною перевіркою було встановлено, що інформація надана ОСОБА_1 свого підтвердження не знайшла. Працівниками поліції було проведено профілактичну бесіду з ОСОБА_3 націлену на необхідність налагодження взаємовідносин з колишньою дружиною. Звернення ОСОБА_1 було розглянуто як таке, що не містить складу кримінального чи адміністративного правопорушення та було рекомендовано для вирішення питання звернутись до районного суду за місцем мешкання дитини. (т.2, а.с.1-2)

З листа за №2588/0/202-19 від 30.08.2019 року Департаменту служб у справах дітей слід, що органом опіки та піклування дозволу на вчинення будь-яких правочинів по квартирі АДРЕСА_3 не надавалося. (т.2, а.с.22)

З витребуваної судом інформації з Головного управління ДПС у Харківській області ДПСУ за №5790/9/20-40-02-04-10 від 01.11.2019 року слід, що відомості про доходи за період з 01.07.2019 року по теперішній час відсутні в ЦБД ДРФО ДПСУ по фізичній особі ОСОБА_1 . (т.2, а.с.81,82)

З листа Департаменту реєстрації та цифрового розвитку за № 4999/0/50-19 від 20.11.2019 року слід, що заява від 05.03.2019 рок складена від імені ОСОБА_1 , у якій міститься засвідчена в установленому законодавством України порядку згода ОСОБА_3 , який є законним представником малолітнього ОСОБА_6 , на зняття останнього з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того довідка про зняття з реєстрації місця проживання надається особі, яка подала до органу реєстрації відповідні документи для вчинення реєстраційних дій або її представнику. (т.2, а.с.84-85)

З висновку виготовленого виконавчим комітетом Маріупольської міської ради Донецької області за №13-31-198 від 09.12.2019 року слід, що органом опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради вивчено матеріали цивільної справи №645/2682/19, розглянуто документи та на підставі ст. 19 Сімейного кодексу України, ст. 161 СК України, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 28.11.2019 року вирішено вважати можливим визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_3 . (т.2, а.с. 116-119)

З листа Головного управління ДПС у Донецькій області від 31.01.2020 року за № 8558/10/05-99-02-03-16 слід, що ОСОБА_3 з 15.01.2019 року перебуває на обліку в контролюючих органах як фізична особа - підприємець з 01.02.2019 року, застосовує спрощену систему оподаткування (друга група). На час надання відповіді інформацію про розмір доходу ОСОБА_3 від здійснення підприємницької діяльності в 2019 році надати неможливо. (т.2, а.с.141)

Згідно висновку спеціаліста-психолога за результатами психодіагностичного дослідження неповнолітнього ОСОБА_6 , 2013 року народження від 30.03.2020 року, то ОСОБА_3 здоров, психологічно стійка та емоційно стабільна особистість. Орієнтований на загальноприйняті норми поведінки та морально суспільства, в конфліктній ситуації намагається досягти компромісу або уникнути конфлікту. Має батьківські установки, спрямовані на формування адекватних дитячо-батьківських відносин, створення позитивного мікроклімату для виховання дитини. Він же і є для ОСОБА_7 значущим дорослим, з яким поруч він відчуває себе коханим, зрозумілим, прийнятним та захищеним. Хлопець хоч і не виключає мати зі свого життя, кохає її, проте висловлює категоричне бажання жити разом із батьком в м. Маріуполі. ОСОБА_7 дуже прив`язаний до батька, потребує комфортної, спокійної та стабільної обстановки. ОСОБА_18 має можливість та бажання забезпечити всі необхідні умови для його повноцінного психічного та фізичного розвитку. Таким чином, визначення проживання ОСОБА_6 разом із батьком ОСОБА_3 у повній мірі відповідає інтересам дитини. (т.2,а.с.186-191)

З акту обстеження умов проживання від 17.01.2020 року слід, що ОСОБА_5 та ОСОБА_19 , а також ОСОБА_20 мешкають за адресою: АДРЕСА_7 . Санітарний стан житла добрий, квартира добре відремонтована, в приміщенні чисто, всі комунікації працюють. Для дитини виділено окрему кімнату, де є спальне місце (диван), дитина забезпечена одягом, взуттям, продуктами харчування, гігієнічним приладдям. Стосунки та традиції родинні. Для виховання, проживання повноцінного розвитку дитини матір`ю створено всі необхідні умови. (т.2, а.с.209)

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно із п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Суд враховує, що у цій справі обидва батьки бажають належно виконувати свої батьківські обов`язки, підстав вважати їх такими, що неналежно виконують ці обов`язки, у суду немає. Також, обидва батьки мають самостійний дохід, при цьому станом на час розгляду справи у суду відсутні відомості про зловживання кимось із батьків спиртними напоями або наркотичними засобами, обидва батьки позитивно характеризуються за місцем проживання та роботи, випадків демонстрації кимось із батьків аморальної поведінки судом не встановлено.

Разом з тим, під час з`ясування думки малолітньої дитини суд встановив, що у нього багато друзів в м. Маріуполі, до того ж дитина відвідувала заняття з футболу, наразі на день ухвалення судом рішення проживає разом із батьком в м. Маріуполі, при тому, що впродовж розгляду справи судом місце проживання дитини тричі змінювалося, дитина бажає продовжувати жити саме з батьком.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2).

Згідно із статтями 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Із змісту інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.08.2017 року № 9-1580/0/4-17, а також із змісту інформації, викладеної на офіційному веб-сайті Європейського суду з прав людини за посиланням https://hudoc.echr.coe.int/eng#«languageisocode»:[«ENG»],«respondent»:[«UKR»],«documentcollectionid2»:[«GRANDCHAMBER»,«CHAMBER»],«itemid»:[«001-175140»] вбачається, що 01 липня 2017 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) ухвалив рішення у справі «М.С. проти України», яке набуло статусу остаточного 11 жовтня 2017 року.

ЄСПЛ наголосив, що в усіх подібних випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Саме з урахуванням зазначених принципів ЄСПЛ здійснював оцінку того, чи національні суди вжили всіх заходів для визначення найкращих інтересів дитини у цій справі та визначили її місце проживання з дотриманням вимог статті 8 Конвенції.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Крім того, під час вирішення цієї справи суд враховує статтю 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Sommerfeld v. Germany») від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» («Zaunegger v. Germany») від 03 грудня 2009 року).

Верховний Суд у своїй постанові від 12 лютого 2019 року у справі № 461/3144/17 (провадження № 61-21215св19) вказав, що вирішальним у даній категорії справ є визначення місця проживання з кимось з батьків, а не сама адреса зазначеного місця, оскільки особа має право змінювати постійне місце проживання на свій розсуд.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах найкращим інтересам дитини відповідатиме постійне проживання дитини разом із батьком за місцем проживання якого створено всі умови для гармонійного розвитку дитини. Примусове передання дитини на постійне проживання із матір`ю, з якою у дитини станом на час розгляду справи відсутній постійний емоційний, сімейний зв`язок та до якої дитина не відчуває такої сильної прихильності, як до батька, вочевидь не відповідатиме інтересам дитини. Крім того, примусове передання дитини на постійне проживання із матір`ю в інший населений пункт призведе до необхідності зміни соціального оточення дитини, місця навчання дитини, яке до того ж за заявою матері вже змінювалося, що порушить стабільність життя дитини.

Суд також враховує, що згідно із поясненнями самого ОСОБА_7 проживання із батьком почалося за його згоди, тобто, дитина (до виникнення конфлікту щодо місця її проживання між батьками) проживала із батьком, що свідчить про відсутність ознак примусової зміни місця проживання дитини з боку батька.

Підводячи підсумок суд зазначає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю слід відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з батьком слід задовольнити.

Також, в даному випадку вирішення зустрічного позову забезпечує остаточну правову визначеність у спірному питанні щодо місця проживання дитини.

Стосовно позовних вимог позивача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України 50 відсотків від прожиткового мінімуму, встановленого на відповідний вік дитини. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Таким чином для правильного вирішення справи суду слід визначити, чи до належного відповідача заявлено позов (чи є відповідач батьком дитини) та враховуючи надані сторонами докази та пояснення щодо вказаних вище обставин стосовно стану здоров`я, матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи наведені обставини, вимоги законодавства, суд приходить до висновку, що зустрічний позов в частині стягнення аліментів також є обґрунтований та підлягає задоволенню у вигляді стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.09.2019 року та до повноліття дитини.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні первісного позову було відмовлено, в той час як зустрічний позов було задоволено у повному обсязі.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 141,161,171,181,182,183 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4,10,13,76,77,78,79,81,82,83,84,95,141,258,259,280-283 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів, третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, третя особа: Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_6 , аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_2 , який мешкає адресою: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітньої дитини сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його доходів (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.09.2019 року та до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянки України, РНОКПП НОМЕР_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_6 , судовий збір на користь держави у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.09.2020 року.

Суддя Д`яченко Д. О.