Справа № 367/2081/18
Провадження № 2/367/984/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Стародубець О.І.,

заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення позики

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення позики. В позовній заяві позивач зазначає, що 26 лютого 2016 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів. На виконання договору в день його підписання, як передбачено п. 1. договору, передав у позику, а відповідач отримав грошові кошти у сумі 370000 гривень. Згідно з пунктом 3 договору відповідач зобов`язаний був повернути йому готівкою суму позики у розмірі 370000 гривень до 01 січня 2017 року. Станом на 28.02.2018 року відповідач не виконав умови договору та не повернув отриманих у позику коштів, а саме 370000 гривень, що суперечить умовам договору, вимогам Цивільного кодексу України та порушує його права та інтереси. Сума заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за період 01.01.2017 року - 28.02.2018 року (423 дні) становить 426980,00 грн. (сума заборгованості 370000 грн. х 1,154 індекс інфляції за період = 426980,00 грн.); 3% річних від простроченої суми за період 01.01.2017 року - 28.02.2018 року (423 дні) становить 12 863,84 гривень (сума заборгованості 370000 грн. х 3% річних х 423 дні = 12863,84 грн.). Відповідно до пункту 4 договору, у випадку порушення строку повернення суми позики, Позичальник сплачує на користь позикодавця пеню у розмірі 0,3% від простроченої суми позики за кожен день прострочення: Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача становить 909373,84 гривень (сума основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції 426980 грн. + 3% річних 12863,84 грн. + пеня 469530,00 грн.). Орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які він поніс у зв`язку з розглядом справи: судовий збір у розмірі 8810,00 гривень; комісія банку у розмірі 179,80 гривень. Загальна сума судових витрат - 8989,80 гривень. Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 909 373 (дев`ятсот дев`ять тисяч триста сімдесят три ) гривні 84 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 8 989 (вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 80 коп.

Відповідачем подано відзив-заперечення у якому зазначив, що позов не визнає у повному обсязі, тому що позика повернута позивачу своєчасно. Також, позивач не представив суду доказів видачі позики до моменту укладення правочину 26.02.2018 року.

Представником позивача подано відповідь на відзив у якому зазначила, що наведені відповідачем заперечення є необґрунтованими та спростовуються наступним. Щодо твердження відповідача про відсутність доказів видачі позики. В п. 1 договору позики грошових коштів від 26.02.2016 року зазначено: «Я, Позичальник, отримав у власність від Позикодавця гроші в сумі 370 000 (триста сімдесят тисяч) гривень 00 копійок, (надалі - Позика) і передача яких здійснена в м. Києві». В п. 2 договору позики грошових коштів від 26.02.2016 року зазначено: «Підписання Сторонами цього Договору є свідченням того, що позика отримана Позичальником в повному обсязі». Таким чином, зміст договору позики грошових коштів від 26.02.2016 року підтверджує факт передачі грошової суми позичальнику та отримання ним цих коштів. Окрім того, в своєму відзиві-заперечені від 02.10.2018 року відповідач зазначив, що позику він, нібито, повернув позивачу своєчасно. Таким чином, відповідач визнав реальний характер договору позики та факт отримання позики. А відповідно до ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Щодо твердження відповідача про нібито повернення ним позики зазначила, що докази, які можуть свідчити про повернення відповідачем позики визначено сторонами у п. 9 договору позики грошових коштів від 26.02.2016 року, в якому зазначено, що позикодавець зобов`язується надати позичальнику розписку, написану ним власноручно, про повернення позики або її відповідної частини. Без такої розписки позика або її частина вважається такою, що не повернута. Аналогічні вимоги щодо підтвердження виконання зобов`язання передбачені і у статті 545 Цивільного кодексу України, яка визначає, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. А ч. 2 ст. 527 Цивільного кодексу України надає відповідачу право вимагати докази виконання зобов`язання та покладає на нього ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Таким чином, відповідач не може надати доказів повернення позики, оскільки отримані у позику кошти він не повертав і, навіть, не звертався до позивача з пропозицією повернути кошти. Щодо посилання відповідача на те, що нібито повернення ним позики може підтвердити свідок. Згідно з ч. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Засоби доказування факту повернення відповідачем позики чітко визначені в п. 9 Договору позики грошових коштів від 26.02.2016 року та в ст. 545 Цивільного кодексу України і таким засобом є розписка позикодавця про повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 218 Цивільного кодексу України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися

письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Про те, що факт виконання зобов`язань за письмовим правочином недопустимо доказувати свідченнями свідків, також вказано в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року. Вважає доводи відповідача необґрунтованими та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, представник позивача надав суду заяву в якій позов підтримує, просив його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення та розглядати справу в його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.02.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Л.С. Згідно даного договору ОСОБА_2 отримав у власність від ОСОБА_1 гроші в сумі 370000,00 грн і передача яких здійснена у місті Києві. Підписання сторонами цього договору є свідченням того, що позика отримана позичальником у повному обсязі. Позичальник зобов`язався повернути готівкою суму позики у розмірі 370000,00 грн до 01.01.2017 року. У разі несвоєчасного повернення позики (або її частини), сплатити позикодавцю суму позики (або її частини) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також пеню в розмірі 0,3 % від простроченої суми позики (або її частини) за кожний день прострочення. Позикодавець зобов`язується надати позичальнику розписку, написану їм власноручно, про повернення позики або її відповідної частини. Без такої розписки позика або її частина вважається такою, що не повернута.

Згідно розрахунку заборгованості за договорами позики загальна сума заборгованості становить 909373,84 грн., із них: сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції 426980,00 грн, 3% річних від простроченої суми 12863,84 грн., пеня за несвоєчасне повернення позики 469530,00 грн.

Відповідно до ч.1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Факт неналежного виконання відповідачем умов договору позики знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства для задоволення позову.

Щодо стягнення судових витрат, суд частково задовольняє вимоги позивача, оскільки відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а томуз відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 8810,00 грн.

Керуючись ст.16, 526, 527, 530, 1046, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст.4,10, 76, 133, 141, 247, 259, 264, 265, 268, 273, 281-282, 283-289, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 суму заборгованості за договором позики від 26.02.2016 року в розмірі 909373,84 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 8810,00 грн.

Повний текст судового рішення буде складено протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто Ірпінським міським судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.Ф. Карабаза