ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2584/19 Номер провадження 22-ц/814/754/20Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря Кальник А.М.,

за участі: представника відповідача адвоката Матрьоніна Є.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Миргородська» на ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 грудня 2019 року, прийнятої під головуванням судді Куцин В.М. в м. Миргород за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Миргородська» про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення права власності на землю, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Миргородська» про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення права власності на землю, відшкодування моральної шкоди та стягнення орендної плати на загальну суму 375 023,52грн.

Разом з позовною заявою позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, просив накласти арешт на транспортні засоби, що належать відповідачу:

-автомобіль ВАЗ 212140, 2010 року випуску з відповідним номерним знаком та номерами кузова і двигуна;

-автомобіль «RENAULT DUSTER», 2013 року випуску, дата реєстрації 17.08.2013 року з відповідним державним номерним знаком та номерами кузова і двигуна.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 грудня 2019 рокузаяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Миргородська" про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення права власності на землю, відшкодування моральної шкоди та стягнення орендної плати накладено арешт на

-автомобіль «ВАЗ 212140», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , 2010 року випуску, дата реєстрації 11.03.2016 року та

- на автомобіль «RENAULT DUSTER», номерний знак НОМЕР_4 , номер кузоваVF1HSRAVN49492053, номер двигуна НОМЕР_5 , 2013 року випуску, дата реєстрації 17.08.2013 року.

Ухвалу оскаржило ТОВ Агрофірма «Миргородська», в апеляційній скарзі, посилаючись на необгрунтованість ухвали суду першої інстанції та просить її скасувати.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у листопаді 2019 року звернулися до суду першої інстанції з позовом до ТОВ Агрофірма «Миргородська» про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення права власності на землю, відшкодування моральної шкоди.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на автомобіль ВАЗ 212140, 2010 року випуску з відповідним номерним знаком та номерами кузова і двигуна; автомобіль «RENAULT DUSTER», 2013 року випуску, дата реєстрації 17.08.2013 року з відповідним державним номерним знаком та номерами кузова і двигуна.

В обґрунтування заяви зазначав, що відповідач перебуває в стані припинення, що вказує на реальну загрозу невиконання або утруднення виконання рішення суду про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 грудня 2019 рокувказану заяву про забезпечення позову задоволено.

Обґрунтовуючи необхідність задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відповідач ТОВ Агрофірма "Миргородська" перебуває в стані припинення. За таких обставин невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду у даній справі.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Відповідно до вимог чч.1, 2 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У пп.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Аналізуючи наведені процесуальні норми, обставини справи, вбачається, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Отже, при вжитті заходів забезпечення даного позову, судом першої інстанції обґрунтовано враховано зміст позовних вимог, так як між сторонами існує майновий спір і метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивачів, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Не заслуговує на увагу посилання ТОВ агрофірма «Миргородська» на те, що товариство знаходиться на стадії реорганізації шляхом приєднання до ТОВ «Астарта Прихоролля», яке має достатньо грошових коштів та майна для виконання рішення суду,

оскільки це твердження є припущенням, а процес приєднання не закінчено і його тривалість невідома.

За таких обставин районний суд прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду та не свідчать про порушення ним норм матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375,381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Миргородська» залишити без задоволення.

Ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя О. В. Прядкіна

Судді: С. Б. Бутенко

О. І. Обідіна

Повний текст постанови складено 04.03.2020 р.