Провадження № 4-с/263/5/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Папаценко П.І., за участю секретаря судового засідання Момот А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління (м.Харків) Міністерства юстиції України, заінтересована особа ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м.Маріуполя надійшла скарга ОСОБА_1 , на дії старшого державного виконавця, в подальшому уточнену, в якій просить суд поновити строк для подачі скарги до суду, визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 09.04.2015 року по виконавчому провадженню №35929255 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки та зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби в м.Маріуполі Східного міжрегіонального управління (м.Харків) Міністерства юстиції України поновити виконавче провадження №35929255 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 350 грн. щомісяця, починаючи з 02.08.2009 року до досягнення дитиною повноліття. Дану скаргу обґрунтовує наступним.

На підставі рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполяя від 15.10.2009 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 350 грн. щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а у разі виїзду за кордон у розмірі 25 неоподаткованих податком мінімумів заробітної плати, починаючи з 02.08.2009 року і до повноліття дитини.

26.10.2009 року дане рішення суду набрало законної сили та цього ж дня було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини. 09.01.2010 року вона пред`явила до примусового виконання даний виконавчий лист. 10.01.2010 року відкрито виконаче провадження №35929255 і почалась процедура примусового виконання рішення суду.

Згідно довідки-розрахунку вих..№В4/1030 від 28.01.2013 року у ОСОБА_2 малась перед нею заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 14653,23 грн.

У зв`язку з тим, що вона у червні 2019 року направила до Центрального ВДВС м.Маріуполя заяву про надання їй матеріалів вищезазначеного виконавчого провадження для ознайомлення та державний виконавець тривалий час не надавав їй матеріали виконавчого провадження під різними приводами, 25.09.2019 року її представник направила заяву суьєкту оскарження в якій просила повідомити на якій стадії знаходиться виконавче провадження №35929255, яка сума заборгованості у ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період з 02.08.2009 року по 09.02.2015 року; які вживались заходи для примусового виконання вищевказаного рішення суду; направити належним чином завірені копії всіх процесуальних документів, які приймалися по виконавчому провадженню №35323255.

07.10.2019 року заступник начальника Центрального ВДВС м.Маріуполь усно повідомив її, що виконавче провадження №35929255 було закінчено у зв`язку з тим, що нібито рішення суду на підставі якого проводилось примусове виконання було скасовано та скасовано виконавчий документ. Надати належним чином завірені копії всіх процесуальних документів, які приймалися по виконавчому провадженню №35929255 він відмовився у зв`язку з тим, що виконавче провадження вже знищено.

18.10.2019 року її представник отримала відповідь Жовтневого районного суду м.Маріуполя вих.№2-4779/2009 П від 11.10.2019 року з якої вбачається, що рішення суду у цивільній справі №2-4779/2009 від 15.10.2009 року за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не скасовувалося та є чинним на даний момент. Виконавчий лист не був визнаний таким, що не підлягає виконанню.

21.10.2019 року їй було видано витяг по виконавчому провадженню із спец.розділу, в якому вказана інформація: коли надійшов вищевказаний виконавчий лист до ВДВС, коли було відкрито виконавче провадження, про що виконавчий лист, відомості про закінчення виконавчого провадження. З даного витягу вбачається, що 09.04.2015 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.4 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» -скасування рішення, яке підлягає виконанню.

Тому, вважає, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 09.04.2015 року винесено державним виконавцем з порушенням норм матеріального права. Державний виконавець не мав права завершувати виконавче провадження з підстави скасування рішення суду, яке підлягає виконанню, тому що рішення суду по цивільній справі №2-4779/2009 від 15.10.2009 року за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не скасовувалось та є чинним на даний момент. Виконавчий лист не був визнаний таким, що не підлягає виконанню.

На підставі рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 12.01.2015 року змінено розмір аліментів, стягнутих рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 15.10.2009 року в розмірі 350 грн. щомісячно на 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з ОСОБА_2 щомісячно, стягнувши з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дитини. Рішення суду набрало законної сили 09.02.2015 року.

По виконавчому провадженню №35929255 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки мається станом на 08.02.2015 року заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 23176,66 грн. Дана сума заборгованості по аліментам не сплачена до теперішнього часу.

Вважає, що державний виконавець повинен був виконати рішення суду та при винесенні оскаржуваної постанови підмінив поняття «зміна розміру аліментів» та «скасування рішення суду про стягнення аліментів», у зв`язку з чим неправомірно закінчив виконавче провадження, хоча рішення суду підлягало виконанню.

Ухвалою судді від 25.11.2019 року прийнято до свого провадження скаргу ОСОБА_1 та призначено її до розгляду.

12.12.2019 року на адресу суду від представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії відповіді Управління державної виконавчої служби ГТУЮ №02.2-22/663 від 27.11.2009 року.

09.01.2020 року до суду від представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи копії відповіді ГТУЮ у Донецькій області вих.№ 3-44-2939 від 11.12.2019 року; копії відповіді Міністерства юстиції України вих..№3-22695/20.4 від 03.12.2019 року.

29.01.2020 року до суду від представника заявника ОСОБА_4 надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи копії довідки розрахунку заборгованості по аліментів вих. №32430589 від 05.12.2019 року.

18.02.2020 року до суду надійшла від заявника уточнююча скарга на дії державного виконавця.

Також, 18.02.2020 року до суду від начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління (м.Харків) надійшов лист на виконання ухвали суду від 25.11.2019 року.

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, при цьому представник надала суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, підтримала скаргу та просила її задовольнити.

Представник Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління (м.Харків) Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив скаргу розглянути без участі представника відділу, в задоволенні скарги просив відмовити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, суд приходить до наступного.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15.10.2009 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 350 гривень щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а уразі вихзду за кордон у розмірі 25 неоподаткованих податком мінімумів заробітної плати, починаючи з 02.08.2009 року і до повноліття дитини.

На підставі вищевказаного рішення суду видано виконавчий лист № 2-4780/09 від 15.10.2009 року.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 12.01.2015 року позов ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задоволено. Змінено розмір аліментів, стягнутих рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 15.10.2009 року в розмірі 350 грн. щомісячно на ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з ОСОБА_2 щомісячно, стягнувши з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до повноліття дитини. Цим же рішенням виконавчий лист №2-4780/09 від 15.10.2009 року, виданий Жовтневим районним судом м.Маріуполя, відкликано.

23.09.2019 року представником заявника на адресу ВДВС надіслано заяву, в якій просила повідомити на якій стадії знаходиться виконавче провадження №35929255; яка сума боргу у ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за період з 02.08.2009 року по 09.02.2015 року; які приймаються міри для примусового виконання рішення суду та надіслати процесуальні документи, які приймались по виконавчому листу №35929255. Відповідь на вказану заяву, заявник не отримала по теперішній час.

07.10.2019 року представником заявника на адресу суду надіслано заяву, в якій вона просила повідомити: чи скасовано рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15.10.2009 року та чи визнавався Жовтневого районного суду м.Маріуполя виконавчий лист, виданий за рішенням суду від 15.10.2009 року таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до відповіді Жовтневого районного суду м.Маріуполя на запит представника заявника від 07.10.2019 року встановлено, що рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 15.10.2009 року по цивільній справі 2-4779/2009 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини вступило в законну силу 26.10.2009 року. Згідно з матеріалами справи рішення суду від 15.08.2009 року скасовано не було та є чинним на даний момент. Згідно матеріалів справи заяв про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню до суду не надходило та відповідно у судовому порядку виконавчий лист не був визнаний таким, що не підлягає виконанню.

З довідки ВП-спецрозділ від 21.10.2019 року, виданої ВДВС випливає, що 10.01.2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 26.10.2009 року за №2-4780/09, а 09.04.2015 року закінчено дане виконавче провадження на підставі п.4 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно довідки розрахунку В4/1030 від 28.01.2013 року наданої ОСОБА_4 . Жовтневим відділом ДВС Маріупольського МУЮ повідомлено, що згідно виконавчого документа №2-4780 від 26.10.2009 року, виданого Жовтневим районним судом м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі 350 грн. щомісячно на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої доньки ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому заборгованість по сплаті аліментів за період з 02.08.2009 року по 28.01.2013 року становить 14653,32 грн.

27.11.2019 року за №02.2-22/663 Управлінням ДВС ГТУЮ у Донецькій області надіслано ОСОБА_1 лист, в якому зазначено, що у Центральному ВДВС м.Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області перебувало виконавче провадження №35929255 з виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м.Маріуполя №2-4780/09 від 26.10.2009 року, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 у розмірі 350 грн. щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а у разі виїзду за кордон у розмірі 25 неоподаткованих податком мінімумів заробітної плати, починаючи з 08.08.2009 року і до повноліття дитини. 09.04.2015 року ВП №35929255 завершено на підставі п.4 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-ХІV, яким передбачено закінчення виконавчого провадження у разі скасування рішення суду або іншого органу на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя, яке набрало законної сили 09.02.2015 року ухвалено змінити розмір аліментів стягнутих рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 15.10.2009 року та відкликати виконавчий лист 2-4780/09 від 15.10.2009 року, виданого Жовтневим районним судом м.Маріуполя.

Фактично, у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, змінене рішенням суду їхнього розміру не є підставою для закінчення виконавчого провадження. Таке змінення потребує винесення відповідної постанови державним виконавцем та подальшого стягнення у розмірі збільшеному/зменшеному судом. Для перерахунку заборгованості з урахуванням зміненого судом розміру аліментів достатньо заяви стягувача. Зважаючи на той факт, що на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження ВП№46519684, відкрите за виконавчим листом №2/263/284/2015, виданим 02.02.2015 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя є недоцільним скасувати постанову про закінчення та відновлення виконавчого провадження №35929255. З урахуванням зазначеного та положень п.6 розділу ХV Інструкції №512/5, доручено начальнику ДВС Сахову ОСОБА_7 .В. зобов`язати державного виконавця обчислити заборгованість за аліментами ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , виходячи з відомостей, внесених до системи, а саме ВП №32430589, що містить інформацію про розмір заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 становм на 15.08.2012 року у розмірі 8712,09 грн., про розрахунок заборгованості повідомити стягувача ОСОБА_1 .

Разом з тим, слід зазначити, що будь-яких документів на виконання доручення Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління (м.Харків) Міністерства юстиції України не надав.

11.12.2019 року за №З-424 -2939 Управлінням ДВС ГТУЮ у Донецькій області надіслано Зубко С.О. лист, в якому зазначено, що її скарга від 21.10.2019 року з приводу поновлення виконавчого провадження №35929255 розглянута в межах компетенції Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області та повідомлено наступне. У Центральному ВДВС м.Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області перебуває виконавче провадження №46519684 з примусового виконання виконавчого листа №2/263/284/2015, виданого 02.02.2015 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя про зміну розміру аліментів, стягнутих рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 15.10.2009 року в розмірі 350 грн. щомісячно на ј частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , починаючи з дня набрання рішення законної сили -09.02.2015 року і до повноліття дитини.

З метою виконання судового рішення, державним виконавцем засобами телекомунікаційного зв`язку, з дотриманням вимог Законів України, скеровані відповідні запити. Встановлено, що ОСОБА_2 не працевлаштований, на обліку ПФУ не перебуває, право власності на автотранспортні засоби за боржником не зареєстровано, відкритих рахунків у банківських установах не має. На запит щодо перетину ОСОБА_2 державного кордону України відповідь негативна. За боржником зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна ј частка квартири АДРЕСА_1 . Задля запобігання можливого відчуження майна боржника, державним виконавцем 05.05.2014 року винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, про що внесено відомості до відповідних реєстрів обтяжень. На підставі інформації наданої ОСОБА_1 10.12.2019 року управління ДВС за телефоном «гарячої лінії», начальнику відділу ДВС доручено зобов`язати державного виконавця обчислювати заборгованість за аліментами ОСОБА_2 у ВП №46519684 з урахуванням відомостей довідки-розрахунку В4/1030 від 28.01.2013 року, складеної виконавцем ОСОБА_8 . Тому, зважаючи на той факт, що на виконання у відділі ДВС перебуває ВП№46519684, відкрите за виконавчим листом №2/263/284/2015, виданим 02.02.2015 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя про стягнення аліментів з з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 у розмірі на ј частини усіх видів доходів щомісячно та заборгованість за аліментами в рамках вказаного виконавчого провадження обчислюється державним виконавцем з 2009 року з урахуванням довідки-розрахунку В44/1030 від 28.01.2013 року (станом на 28.01.2013 року заборгованість зі сплати аліментів складає 14653,32 грн) є недоцільним скасувати постанову про закінчення та відновлювати ВП №35923255.

Листом від 03.12.2019 року за №3-22695/20.4 надісланого Міністерством юстиції України на адресу ОСОБА_1 повідомлено останню, про те, що Департаментом державної виконавчої служби надіслано за належністю звернення ОСОБА_1 від 21.10.2019 року.

З відповіді Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області надісланої 19.12.2019 року ОСОБА_1 випливає, що на її скаргу тотожного змісту, адресовану ГТУЮ у Донецькій області надано відповідь, шляхом надіслання листа за вих.№З-424-2939 від 11.12.2019 року.

05.12.2019 року на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відділом ДВС м.Маріуполь надіслано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 28.01.2013 року, відповідно до якого встановлено, що заборгованість зі сплати аліментів на 28.01.2013 року становить 14653,32 грн.

Відповідно до листа начальника Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління (м.Харків) від 05.02.2020 року встановлено, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження №35929255 з примусового виконання виконавчого листа №2-4780/09 виданого 26.10.2009 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 350 грн. щомісячно. По виконавчому провадженню №35929255 державним виконавцем 09.04.2015 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.4 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження». Надати більш детальну інформацію та матеріали виконавчого провадження №35929255 не мають можливості, у зв`язку з закінченням строків зберагіння виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закону), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 3 Закону, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 26 Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 зазначеної вище статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 35929255), виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення або іншого органу (посадової особи) на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання його судом таким, що не підлягає задоволенню.

Так, згідно п.4.9.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року, чинної на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 35929255 вбачається, що виконавче провадження підлягає закінченню державним виконавцем у випадках повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду чи іншого органу (посадової особи) , які видали виконавчий документ, або за письмовою вимогою стягувача.

Згідно п.9 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 35929255), виконавче провадження підлягає закінченню, у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Отже, у даному випадку, державний виконавець повинен був діяти у визначений законом спосіб, на законних підставах, однак закінчив виконавче провадження, у зв`язку з скасування рішення або іншого органу (посадової особи) на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання його судом таким, що не підлягає задоволенню, однак рішення суду не скасовувалось та виконавчий лист не визнавався судом таким, що не підлягає виконанню і в даному випадку державний виконавець міг діяти у відповідності до п.9 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 35929255) та закінчити виконавче провадження на підставі повернення виконавчого документа на вимогу суду.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 : шляхом поновлення строку для подачі скарги, оскільки він був порушений з підстав незалежних від ОСОБА_1 , так як про порушене своє право заявник дізналася тільки 18.10.2019 року та даний факт жодним чином не заперечувався представником Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління (м.Харків) МЮУ; визнання неправомірною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 09.04.2015 року по виконавчому провадженню №35929255 та зобов`язання ВДВС поновити виконавче проваддекння №35929255, у зв`язку із тим, що в діях державного виконавця вбачається порушення законодавства щодо виконання зазначеного вище виконавчого провадження на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259-261, 447-453 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із скаргою.

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління (м.Харків) Міністерства юстиції України, заінтересована особа: ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 09.04.2015 року у виконавчому провадженню №35929255 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 .

Зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління (м.Харків) Міністерства юстиції України поновити виконавче провдження №35929255 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 350 грн. щомісяця, починаючи з 02.08.2009 року до досягнення дитиною повноліття.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: П.І.Папаценко