Справа № 133/906/20
Провадження № 22-ц/801/1613/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Проць В. А.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 рокуСправа № 133/906/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Панасюка О. С.,

учасники справи:

позивач (особа яка подала апеляційну скаргу) Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14 травня 2020 року, ухвалене у складі судді Проця В. А. у м. Козятин, дата складення повного судового рішення відповідає даті його постановлення, -

в с т а н о в и в:

31 березня 2020 року позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.12.2010 року, згідно якого було відкрито картковий рахунок з кредитним лімітом в розмірі - 300 гривень, який в подальшому неодноразово змінювався та врешті був встановлений в розмірі 11 000 гривень. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладенні на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві, а також довідкою про умови кредитування з використання платіжної картки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», у якій сторони погодили розмір відсоткової ставки 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту.Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дав згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 31.03.2020 становить 20 377,48 гривень, з яких: 12536, 83 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 3047, 61 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України; 3346, 49 грн. нарахована пеня; 500 грн. штраф (фіксована частина); 946, 55 грн. штраф (процентна складова).

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14 травня 2020 року в задоволенні позову відмовлено через недоведеність позовних вимог.

Рішення мотивовано тим, що надані суду позивачем копії «Умов та правил надання банківських послуг» не містять підпису відповідача та не можуть слугувати підтвердженням, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного 03 грудня 2010 року Договору, позивачем не доведено обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог та розміру заборгованості, зокрема, укладення договору про надання банківських послуг між позивачем та відповідачем, видача відповідачу після укладення кредитного договору банківської картки та відкриття карткового рахунку. Крім того згідно Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг міститься лише погодження про укладення договору про надання банківських послуг, однак не містить даних отримання відповідачем кредиту, про відкриття карткового рахунку та про видачу кредитної карти, відсутні відомості щодо кредитного ліміту. Не визначено тривалість пільгового періоду по кредиту, процентної ставки на місяць за користування кредитом, розміру обов`язкового щомісячного платежу, розміру неустойки за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів тощо, а подані банком до суду докази на підтвердження позовних вимог є суперечливими.

З таким рішенням не погодився позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 24 червня 2020 року подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем була надана до суду копія заяви анкети від 03 грудня 2010 року та довідки про умови кредитування, яка була підписана позичальником, у якій сторони погодили розмір відсоткової ставки 2,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів. Позивач стверджує, що при укладенні кредитного договору сторонами були досягнуті усі істотні умови договору. Зазначає, що з виписки про рух коштів вбачається, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, та прослідковується, що він отримував гроші через банкомат та частково погашав заборгованість і знову користувався кредитними коштами, а отже отримав кредитну картку «Універсальна». Тому, вважає, що є доведеним факт укладення між позивачем та відповідачем договору, який складається не лише із заяви позичальника, а й з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів, що підтверджується особисто підписаною відповідачем довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду».

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , впродовж встановленого апеляційним судом строку, не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини:

- 03.12.2010 року відповідач ОСОБА_1 підписав заяву № б/н року, згідно якої було відкрито картковий рахунок з кредитним лімітом, в розмірі - 300 гривень, який в подальшому був змінений на 11000 гривень, в якій також зазначено, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правила надання банківських послуг, а також Тарифами, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг (а. с. 30, 31);

- одночасно з підписанням анкети-заяви, 03.12.2010 року, ОСОБА_1 підписав також Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN4318, за змістом якої встановлена базова ставка за користування кредитом 2,5% в місяць з розрахунку 360 в рік; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; встановлено порядок пені за несвоєчасне погашення заборгованості (ПЕНЯ=пеня(1)+пеня (2), де пеня (1)=(базова % ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення на суму від 50 грн та більше; розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів, а саме (500 грн+5% від суми заборгованості по кредитному договору, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій) розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів тощо (а. с. 31);

-відповідно до нової редакції статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК» останнє є правонаступником за всіма правами і обов`язками ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а. с. 63-64);

-згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 11.03.2020 року становить 20 377,48 грн, з яких: 12536, 83 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 3047, 61 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦК України; 3346, 49 грн. нарахована пеня; 500 грн. штраф (фіксована частина); 946, 55 грн. штраф (процентна складова). (а. с. 5-19).

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов?язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв?язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Доказування не може гуртуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних допустимих і достовірних доказів (ст. ст. 76 79 ЦПК України).

Апеляційний суд не може погодитись із висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем факту виникнення будь-яких зобов`язань з боку ОСОБА_1 , доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними, з огляду на таке.

Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.

Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.

Проте, ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), не подав, як і жодних доказів на спростування факту використання ним кредитних коштів.

Таким чином, з урахуванням наявних у справі письмових доказів: анкети-заяви, в якій міститься відмітка про отримання кредитної картки «Універсальна» (а. с. 30); підписаної позичальником Довідки про умови кредитування (а. с.31); розрахунку заборгованості (а. с. 5-19), у суду першої інстанції не було підстав для висновку про недоведеність факту отримання відповідачем кредитної картки та використання встановленого кредитного ліміту.

Відтак, з огляду на те, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, - в суду першої інстанції не було підстав для відмови у стягненні з відповідача суми фактично отриманих ним кредитних коштів.

Виходячи з наданого з наданого розрахунку та довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої ОСОБА_1 остання зміна кредитного ліміту відбулась 14.06.2018 року (а. с. 28) та було встановлено кредитний ліміт в розмірі 11 000 грн, після цієї дати кредитний ліміт не змінювався З огляду на це зазначений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту в сумі 12 536,83 грн є необґрунтований. Отже апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем доведено розмір заборгованості по тілу кредиту в сумі 11 000 (одинадцять тисяч) грн., а відтак позов в цій частині підлягає до часткового задоволення.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними, а оскільки суд першої інстанції без повного та всебічного дослідження обставин справи та на підставі неповно встановлених фактичних обставин справи дійшов невірного висновку про відсутність доказів виникнення у відповідача зобов`язань перед позивачем, то ухвалене по справі рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області підлягає скасуванню в цілому.

Що стосується вимоги позову про стягнення відсотків згідно ст. 625 ЦК України, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У ч. 2 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки позивачем надано до суду Умови та правила надання банківських послуг, які були підписані сторонами і на які посилається позивач, а також довідку про зміни умов кредитування, в якій встановлена базова ставка за користування кредитом 2,5% в місяць з розрахунку 360 в рік, тобто розмір процентів встановлений домовленістю сторін, тому підстав стягувати відсотки в розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 625 ЦК України (3%) немає. Вимоги про стягнення процентів, нарахованих у відповідності до умов договору, погоджених сторонами, позивач не висуває.

Стосовно вимог позову про стягнення із відповідача пені в розмірі 3 346, 49 грн, та штрафів: 500 грн. штраф (фіксована складова), 946,55 грн. (процентна складова), - слід зазначити наступне:

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

В анкеті-заяві, підписаній позичальником, дійсно не міститься умов щодо процентів, пені, штрафів, тощо. Однак позивачем надано підписану позичальником ОСОБА_1 . Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (а.с. 31), в якій визначено базовий розмір процентної ставки 2,5 % річних на місяць (30 % на рік), порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості (ПЕНЯ=пеня(1)+пеня (2), де пеня (1)=(базова % ставка за договором)/30 за кожен день прострочення кредиту; пеня (2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення на суму від 50 грн та більше; передбачено розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, визначених договором, більше ніж 30 днів, а саме (500 грн+5% від суми заборгованості по кредитному договору, із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій).

Відтак, з огляду на підписання позичальником ОСОБА_1 одночасно з анкетою-заявою Довідки про умови кредитування, слід дійти висновку, що сторони погодили умови договору по нарахуванню процентів, пені та штрафів.

Отже, вимога про стягнення 3 346, 49 грн пені та 946,55 грн штрафу (процентна складова) підлягають до задоволення.

Стосовно позовної вимоги по стягнення штрафу в розмірі 500 грн (фіксована складова), слід зазначити наступне: відповідно до змісту ч. 2 ст. 549 ЦК України штраф визначено як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного, або неналежно виконаного зобов`язання, а відтак погоджена сторонами умова про нарахування штрафу (фіксована частина) в твердій грошовій сумі прямо суперечить нормам закону, а, як зазначено в частині 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, тому в задоволенні цієї вимоги слід відмовити

Виходячи із зазначеного, апеляційна скарга АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає задоволенню, а рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14 травня 2020 року - скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість за договором б/н від 03.12.2010 року, визначену станом на 31.03.2020 року в розмірі 15 193,04 грн., з яких: 11 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 3 346,49 грн пеня; 946,55 грн. - штраф (процентна складова).

Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, апеляційний суд в порядку частини 13 статті 141 ЦПК України змінює розподіл судових витрат.

Позивач при зверненні до суду сплатив 2 102 грн судового збору за подання позову (а.с. 1) та 3 153 грн судового збору за подання апеляційної скарги (а.с. 88), тобто всього поніс судові витрати в розмірі 5 255 грн.

З урахуванням принципу пропорційності, до задоволення підлягає 75 % вимог від заявлених: 15 293,04 грн (розмір вимог що підлягають до задоволення), х 100/ 20 377,48 (розмір заявлених вимог) = 75 %. Тому відповідно з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 75 % понесених ним судових витрат, що становить 3 941,25 грн: 5 255 грн (розмір понесених судових витрат) х 75 % = 3941,25 грн.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14 травня 2020 скасувати та постановити нове.

Позовні вимоги задовольнити частково:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 03 грудня 2010 року, яка склалася станом на 31 березня 2020 року, у розмірі 15 293 (п`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто три) грн 04 коп., яка складається з: 11 000 (одинадцять тисяч) грн заборгованість за тілом кредиту, 3 346 (три тисячі сорок шість) 49 коп. пеня, 946 (дев`ятсот сорок шість) грн 55 коп. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 3 941,25 (три тисячі дев`ятсот сорок одну) грн 25 к. в рахунок відшкодування понесених ним судових витрат.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , рахунок № НОМЕР_1 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. В. Ковальчук

О. С. Панасюк