КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/9632/18 Головуючий у 1 інстанції: Журибеда О.М.
Провадження № 22-ц/824/4864/2020 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Крижанівської Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 25 вересня 2019 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

В червні 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначив, що 01 листопада 2011 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_1 погодив, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», що викладено на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та АТ КБ «Приватбанк» договір, а також надав свою згоду на те, що прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну здійснюється за рішенням та ініціативою банку. Відповідно до розрахунку банку станом на 28 лютого 2018 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором в сумі 112 714,04 грн., яка складається з: 2935,01 грн. - заборгованість за кредитом, 109779,05 грн. - заборгованість за процентами за період з 01 листопада 2011 року по 30 грудня 2017 року. З урахуванням викладеного АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за заявою б/н від 01.11.2011 року в розмірі 2935,01 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн., а всього в розмірі 4697,01 грн.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» просить скасувати вказане рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та здійснюючи погашення заборгованості, ОСОБА_1 фактично погодив умови договору. Договір кредиту має оплатний характер, а тому, установивши, що АТ КБ «Приватбанк» надав кредит, а відповідач його не повернув, суд не мав правових підстав для відмови у задоволенні вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з процентів за користування кредитом.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 листопада 2011 року з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої він отримав кредитну картку «Універсальну» з кредитним лімітом у 3000 грн. Відповідно до анкети-заяви ОСОБА_1 погодив, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», що викладено на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та АТ КБ «Приватбанк» договір, а також надав згоду на те, що прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну здійснюється за рішенням та ініціативою банку.

Відповідно до наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку станом на 28 лютого 2018 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором в сумі 112 714,04 грн., яка складається з: 2935,01 грн. - заборгованість за кредитом, 109779,05 грн. - заборгованість за процентами за період з 01 листопада 2011 року по 30 грудня 2017 року.

Заперечуючи проти позову АТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 подав заяву про застосування позовної давності.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» та стягнув з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по тілу кредиту в розмірі 2935,01 грн. Суд виходив з того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування, Умови та правил надання банківських послуг у Приватбанку не підписані ОСОБА_1 , а тому відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 нарахованих процентів за користування кредитом.

Колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають матеріалам справи.

Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи, 01 листопада 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, на підставі якої він отримав кредитну картку «Універсальна».

Відповідно до вказаної заяви ОСОБА_1 погодив, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 12).

Також ОСОБА_1 підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду».

Підписана відповідачкою довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» містить умови щодо розміру процентної ставки - 3,0% в місяць, порядку нарахування та сплати процентів, порядку погашення заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір та порядок нарахування пені та штрафу (а. с. 13).

Відтак, відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення процентів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що сторонами не було погоджено умови договору щодо нарахування та сплати процентів.

Разом з тим, заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 подав заяву про застосування позовної давності.

Рішенні суд першої інстанції не містить висновків щодо заяви відповідача про застосування позовної давності. У зв`язку з цим, заява ОСОБА_1 про застосування позовної давності підлягає вирішенню апеляційним судом.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року в справі № 6-14цс14, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Як було зазначено, на підтвердження умов договору АТ КБ «Приватбанк» було надано суду довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», в якій визначено порядок погашення заборгованості по кредиту, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, до 25 числа місяця, наступного за звітним (а. с. 13).

З виписки по рахунку ОСОБА_1 , яка була надана АТ КБ «Приватбанк» до суду першої інстанції, вбачається, що востаннє ОСОБА_1 користувався кредитною карткою, оплативши товар, 03 грудня 2012 року (а.с. 51-53).

Враховуючи визначений порядок погашення заборгованості, ОСОБА_1 був зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі - до 25 квітня 2014 року.

З позовом до суду АТ КБ «Приватбанк» звернулося 19 червня 2018 року, тобто, зі спливом трирічного загального строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, у суду були відсутні підстави для задоволення позову АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги, оскільки при вирішенні позову АТ КБ "Приватбанк" мало місце неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові АТ КБ «Приватбанк».

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, яка діє від імені та в інтересах Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», задовольнити частково.

Скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 вересня 2019 року та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в позові Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 05 березня 2020 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Крижанівська Г.В.