Справа № 183/3871/20
№ 2-о/183/155/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Відділ Головного управління Держгеокадастру у Благовіщенському районі Кіровоградської області, Великотроянівська сільська рада Благовіщенського району Кіровоградської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

17 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документу - Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №031878, виданого 21 березня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №636.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що він являється власником земельної ділянки, площею 2,65 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великотроянівської сільської ради, яка належить йому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №031878, виданого 21 березня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №636.

В зазначеному Державному акті в графі власник зазначено прізвище ОСОБА_2 , по батькові ОСОБА_3 , в той час як у паспорті громадянина України прізвище заявника вірно значиться як ОСОБА_4 , а по батькові ОСОБА_5 .

Під час оформлення вказаного правовстановлюючого документу заявник не був присутнім, а при отриманні Акту не звернув увагу на неправильність його даних в акті, а помилки виявив лише тоді, коли мав намір оформити заповіт.

Таким чином, зазначені розбіжності у правовстановлюючому документі перешкоджають заявникові у реалізації його прав на земельну ділянку, тому він був змушений звернутися до суду з даною заявою.

Ухвалою суду від 22 липня 2020 року відкрито провадження у справі.

Представник заявника адвокат Вислоцька Г.О. в судове засідання не з`явилася, звернувшись до суду з заявою, у якій просить справу розглянути у її відсутність, заяву підтримала.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

У відповідності до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігається з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народженні або паспорті.

Суду подано копію Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №031878, виданого 21 березня 2001 року на підставі рішення сесії Великотроянівської сільської Ради народних депутатів від 28 лютого 2001 року №101, у відповідності до якого Бирлі ОСОБА_6 являється власником земельної ділянки, площею 2,65 га, розташованої на території Великотроянівської сільської ради, ділянка № НОМЕР_1 , переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.5).

Між тим, згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Ульяновським РВ УМВС України в Кіровоградській області 14 травня 1997 року на ім`я заявника, прізвище останнього зазначено як Берловський, по батькові - ОСОБА_5 (а.с.4), такі ж дані щодо прізвища та по батькові заявника містяться в картці платника податків, свідоцтві про його народження (а.с.8), свідоцтві про одруження (а.с.9).

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які він посилається.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Отже, вищезазначені розбіжності у прізвищі та по батькові власника земельної ділянки в Державному акті дійсно перешкоджають заявникові у реалізації його прав на земельну ділянку, і не можуть бути усунені іншим чином, ніж шляхом встановлення факту належності правовстановлюючого документу заявникові. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована, та має бути задоволена, а заявнику повинен бути встановлений факт належності означеного вище правовстановлюючого документу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,76,81,89,263,265,293,315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 ,- задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) правовстановлюючого документу Державного акту серії ІІІ КР №031878 на право приватної власності на землю, площею 2,65 га, розташованої на території Великотроянівської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого 21 березня 2001 року на підставі рішення серії Великотроянівської сільської Ради народних депутатів від 28 лютого 2001 року №101 на ім`я ОСОБА_7 , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №636.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Сорока.