Справа № 750/914/20
Провадження № 4-с/750/9/20
У Х В А Л А

03 березня 2020 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді Супруна О.П.,

секретар Дяченко К.О.,

за участю представника заявника адвоката Леонова О.С., представника суб`єкта оскарження адвоката Коверзнева Д.В., представника заінтересованої особи адвоката Кушнеренка Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича,

заінтересована особа ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

31 січня 2020 року заявник звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. щодо винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 26.11.2019 у межах виконавчого провадження №60416494, в якій просить вказану постанову скасувати. Скарга мотивована тим, що 28 січня 2020 року заявник особисто отримала від приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. постанови про відкриття виконавчого провадження, про накладення арешту, про стягнення винагороди тощо, та про опис та арешт майна (коштів) боржника від 26.11.2019, винесені у зв`язку з невиконанням у наданий приватним виконавцем строк рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договорами позики від 16.02.2017 та від 14.04.2017 в загальній сумі 172 865 грн 13 коп. Заявник зазначила, що адреси реєстрації та проживання не змінювала, проте жодної із вказаних вище постанов приватного виконавця їй не було надіслано, як того вимагають норми Закону України «Про виконавче провадження». Оскаржувана постанова була нею отримана 28.01.2020 особисто від приватного виконавця при випадковій зустрічі з ним в с. Новий ОСОБА_3 . Вважає, що постанова приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 26.11.2019 не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки приватний виконавець не пересвідчився в отриманні заявником постанови про відкриття виконавчого провадження, а остання не могла дотриматися встановленого приватним виконавцем строку для добровільного виконання рішення суду, адже не знала про даний строк. Також, заявник зазначила, що в оскаржуваній постанові приватного виконавця від 26.11.2019 відсутні обов`язкові реквізити, а саме: не зазначено кількості кімнат, матеріалів стін, поверху, на якому розміщена квартира, відсутні відомості про підсобні приміщення, у зв`язку з чим, просить її скасувати.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.02.2020 скаргу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14.02.2020.

14.02.2020 розгляд справи відкладено на 02.03.2020, у зв`язку із залученням до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_2 протокольною ухвалою від 14.02.2020.

У судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав та просив задовольнити.

Представники суб`єкта оскарження та заінтересованої особи вважають скаргу такою, що не підлягає задоволенню, про що також зазначили у своїх письмових поясненнях.

Заявник, суб`єкт оскарження та заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи оповіщені у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомили.

Відповідно до частини другої статті 450 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши пояснення представників заявника, суб`єкта оскарження та заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 16.02.2017 в сумі 98000 грн, інфляційні в сумі 18914 грн і 3% річних в сумі 5292 грн, а також заборгованість за договором позики від 14.04.2017 в сумі 40500 грн, інфляційні в сумі 6520 грн 50 коп., 3% річних в сумі 1927 грн 36 коп. та 1711 грн 27 коп. у відшкодування сплаченої суми судового збору, а всього 172865 грн 13 коп.

На виконання вищевказаного рішення суду 22 жовтня 2019 року Деснянським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист.

24.10.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палігіним О.П. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту, стягнення винагороди тощо, та про опис та арешт майна (коштів) боржника від 26.11.2019, у зв`язку з невиконанням заявником, у наданий приватним виконавцем строк, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 липня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договорами позики від 16.02.2017 та від 14.04.2017 в загальній сумі 172 865 грн 13 коп.

Факт направлення приватним виконавцем рекомендованим листом постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №60416494 від 24.10.2019, а також оскаржуваної постанови, підтверджується матеріалами справи.

Заявник стверджує, що жодної із вказаних вище постанов приватного виконавця їй не було надіслано, як того вимагають норми Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, оскаржувана постанова була нею отримана 28.01.2020 особисто від приватного виконавця при випадковій зустрічі з ним в с. Новий ОСОБА_3 .

Заявник також вважає, що постанова приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна О.П. про опис та арешт майна (коштів) боржника від 26.11.2019 не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки приватний виконавець не пересвідчився в отриманні нею постанови про відкриття виконавчого провадження, а остання не могла дотриматися встановленого приватним виконавцем строку для добровільного виконання рішення суду, адже не знала про даний строк.

Крім того, заявник зазначила, що в оскаржуваній постанові приватного виконавця від 26.11.2019 відсутні обов`язкові реквізити, а саме: не зазначено кількості кімнат, матеріалів стін, поверху, на якому розміщена квартира, а також відсутні відомості про підсобні приміщення.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно з частинами першою-п`ятою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

За змістом ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника як засіб забезпечення реального виконання рішення, накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника, яка виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Отже, винесення виконавцем постанови про опис та арешт майна (коштів) жодним чином не пов`язується з отриманням боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, і арешт може бути накладений, навіть, під час відкриття виконавчого провадження, а тому відсутні підстави вважати оскаржувану постанову неправомірною лише у зв`язку з відсутністю у виконавця достовірної інформації про вручення боржникові постанови про відкриття виконавчого провадження.

Не зазначення виконавцем в оскаржуваній постанові відомостей призначення кімнат, матеріалів стін, поверху, на якому розміщена квартира, про підсобні приміщення не тягне за собою безумовне визнання її неправомірною, оскільки заявником жодним чином не обґрунтовано, яким чином відсутність такої інформації порушує її права та свободи, що в силу ст. 447 ЦПК України є обов`язковою умовою звернення до суду зі скаргою.

Так само є неспроможними і доводи заявника про те, що виконавцем не взято до уваги факт реєстрації в арештованій квартирі неповнолітніх дітей, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» такий обов`язок виконавця не визначений та не встановлено обмежень щодо накладення арешту на майно боржника, якщо в ньому зареєстрована неповнолітня дитина.

За приписом частини третьої статті 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення було прийняте відповідно до закону, в межах повноважень приватного виконавця і право заявника не було порушено, а тому скарга задоволенню не підлягає.

У письмових поясненнях представник стягувача заявив вимогу про стягнення із заявника витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн, надавши договір про надання правової допомоги № 29 від 24.02.2020, акт виконаних робіт від 26.02.2020 за цим договором та квитанцію до прибуткового касового ордера № 29 від 26.02.2020.

Відповідно до частини першої, пункту першого частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрат на професійну правничу допомогу.

За приписом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частин другої та третьої статті 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал. Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що розподіл судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу, здійснюється судом лише за результатами вирішення спору по суті під час ухвалення рішення, а стягнення в ухвалі витрат на професійну правничу допомогу в при вирішенні скарги чинним законодавством не передбачено.

Розподіл же витрат в ухвалі суду передбачено виключно статтею 142 ЦПК України в разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

Таким чином, суд не знаходить правових підстав для стягнення із заявника витрат заінтересованої особи на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 141, 258 - 261, 352 - 354, 447 - 453 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя