Провадження №: 4-с/755/32/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Міроненко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк» Шевченко Андрія Миколайовича на дії державного виконавця, суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Семенчев А.І., заінтересована особа: ОСОБА_1 , -

у с т а н о в и в:

24.12.2019 року скаржник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, у якій просить суд визнати незаконними дії державного виконавця Семенчева А.І. по виконавчому провадженню №59681642 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 12.11.2019 року та скасувати відповідну постанову.

Вимоги скарги мотивовано тим, що 23.12.2015 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/17038/15-ц було задоволено позов банку про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 15.04.2016 року судом було видано виконавчий лист по вказаному рішенню щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту у розмірі 32533,25 доларів США та 314103,46 грн. 24.07.2019 року виконавчий лист пред`явлено до примусового виконання. 09.12.2019 року банк отримав постанову державного виконавця від 12.11.2019 року у ВП №59681642 про повернення виконавчого документа стягувачеві. Підставою повернення стала відсутність у боржника рухомого та нерухомого майна на яке можливо звернути стягнення, відсутність інформації про відкриття банківських рахунків, місця роботи та джерела отримання доходів. Скаржник не погоджується з такою постановою державного виконавця, вважає, що її було прийнято з порушенням норм матеріального права, а тому постанова має бути скасована. Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник посилається на положення ст.ст. 19, 124, 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», які встановлюють обов`язковість виконання судових рішень та зобов`язують органи державної влади діти в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений законами і Конституцією України. Також скаржник посилається на положення ст.ст. 1, 2, 18 Закону України «Про виконавче провадження» та зазначає, що державним виконавцем не було здійснено всіх необхідних дій для виконання рішення суду, зокрема, він не звертався із поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. На думку скаржника, державним виконавцем не вчинено в повному об`ємі всіх для ефективного виконання рішення суду, а надано лише формальну відписку.

Ухвалою суду від 27.12.2019 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в судовому засіданні з викликом учасників провадження та витребувано копію матеріалів виконавчого провадження №59681642.

Ухвалою суду від 27.02.2020 року здійснено заміну назви установи у якій працює державний виконавець з Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

27.02.2020 року до суду надійшли заперечення державного виконавця Колпакова В.О., що діє на підставі довіреності виданої 31.01.2020 року Південним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Одеса). У своїх запереченнях державний виконавець просить відмовити у задоволенні скарги посилаючись на те, що в ході проведення виконавчих дій здійснено перевірку майнового стану боржника та встановлено, що за боржником рухоме, нерухоме майно та банківські рахунки не зареєстровані. У зв`язку з окупацією території АРК, примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що потребує вчинення виконавчих дій безпосередньо на такій території, є неможливим, тому державний виконавець позбавлений можливості провести перевірку майнового стану боржника за місцем реєстрації у м. Сімферополі Автономної Республіки Крим і зазначені обставини виключають подальше здійснення виконавчого провадження. Також державний виконавець зазначає, що в нього були відсутні підстави для звернення із поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника або іншої особи, в якої перебуває майно боржника, оскільки відсутні дані про ухилення боржника від виконання рішення суду або вчинення ним перешкод у здійсненні виконавчих дій, поскільки поштова кореспонденція з материкової України не приймається АР Крим та повертається у зворотному напрямку, тому боржник не повідомлений про відкриття виконавчого провадження шляхом надсилання йому відповідної постанови.

Скаржник в судове засідання не з`явився, у змісті скарги міститься клопотання про розгляд справи за відсутності скаржника.

Суб`єкт оскарження та заінтересована особа в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.ст. 447-451 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду. Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За змістом ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що 15.04.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист (справа №755/17038/15-ц, провадження №2/755/6293/15) про стягнення з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 32533,25 доларів США та 314103,46 грн.

09.12.2019 року банк отримав постанову державного виконавця Колпакова В.О. від 12.11.2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу у ВП №59681642 на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» із зазначенням, що з інформації наданої установами, які посвідчують право власності встановлено, що рухомого та нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення, за боржником не виявлено, відсутні інформація про відкриті розрахункові рахунки в банківських установах, про місце роботи та джерела отримання доходів. У боржника відсутні кошти та майно, на які може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За змістом ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»:

1. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

2. Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

3. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

4. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

5. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Як вбачається з матеріалів справи, при здійсненні примусового виконання виконавчого листа, державний виконавець звертався із запитами до установ та органів для виявлення майна або доходів боржника та отримав відповіді про те, що:

- за боржником технологічні транспортні засоби, які згідно чинного законодавства підлягають реєстрації в органах Держпраці України, не зареєстровані;

- згідно даних інформаційної системи «Єдиний державний реєстр тварин» боржник не зареєстрований в Реєстрі тварин як власник тварин;

- земельні ділянки за боржником не зареєстровані;

- фізичну особу-підприємця боржника припинено;

- інформація стосовно боржника - фізичної особи щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня;

- у Пенсійному фонді України інформацію про особу-боржника, яка отримує пенсію не знайдено;

- об`єктів промислової власності, що належать боржнику, не виявлено;

- у Пенсійному фонді України інформацію про особу-боржника, яка працює за трудовим та цивільно-правовими договорами та про останнє місце роботи, не знайдено;

- за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо боржника жодних даних не виявлено.

Згідно положень ст. 439 ЦПК України, на яку посилається скаржник, вважаючи що саме в цьому полягає не повне вчинення державним виконавцем дій спрямованих на виконання рішення суду, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Однак, скаржник не зазначає відносно якого житла чи іншого володіння боржника або іншої особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, мав звернутись державний виконавець до суду з відповідним поданням, адже згідно змісту виконавчого листа боржниця проживає у Автономній Республіці Крим територія якої на теперішній час є тимчасово окупованою, відповідно вихід державного виконавця за місцем проживання боржника, для вчинення виконавчих дій є неможливим.

Крім того, згідно вимог чинного законодавства України державний виконавець має діяти в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений законом, тож звертаючись до суду із поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, державний виконавець має обґрунтувати необхідність застосування такого примусу наявністю даних про обізнаність боржника щодо відкритого стосовно нього виконавчого провадження, умисним невиконанням рішення суду та чиненням ним перешкод щодо доступу державного виконавця до місця проживання боржника для з`ясування його майнового стану.

Однак, у зв`язку з відсутністю між материковою Україною та тимчасово окупованою Автономною республікою Крим поштового зв`язку, надсилання боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» є неможливим, що вказує на неможливість державному виконавцю довести суду обізнаність боржника про відкрите виконавче провадження та його умисне ухилення від виконання рішення суду, тож у такому випадку у державного виконавця відсутні підстави для звернення до суду з відповідним поданням.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Ураховуючи все вище наведене суд дійшов висновку, що державним виконавцем в повній мірі були здійснені всі можливі дії для виявлення будь-яких активів боржника з метою виконання рішення суду, і за відсутності їх виявлення державний виконавець правомірно виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, приймаючи рішення про відмову у задоволенні скарги, суд приймає до уваги, що скаржник звернувся до суду зі скаргою до неналежного суб`єкта оскарження зазначаючи про оскарження дій головного державного виконавця Семенчева А.І. Натомість з матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження №59681642 знаходилось в провадженні головного державного виконавця Колпакова В.О., і саме ним було винесено оскаржувану постанову від 12.11.2019 року про повернення виконавчого документа стягувачеві. У будь-яких документах виконавчого провадження №59681642, копії яких надані суду, прізвище головного державного виконавця Семенчева А.І. не значиться.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 353-355, 447-451 ЦПК України, ст. 19 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Родовід Банк» Шевченко Андрія Миколайовича на дії державного виконавця, суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Семенчев А.І., заінтересована особа: ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 27.02.2020 року.

Суддя -