Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/1934/19
Провадження по справі № 2/514/27/20
05 березня 2020 року смт Тарутине
Тарутинський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Тончевої Н.М.,
при секретарі - Образенко Т.М.,
розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду смт Тарутине цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», представником якого ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -
Представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останнього на користь позивача:
сплачене страхове відшкодування в розмірі 136117 гривень 10 копійок;
судовий збір в розмірі 2041 гривня 77 копійок.
29 листопада 2016 року о 14 годині відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter» державний номерний знак НОМЕР_3 по автодорозі Одеса-об`їзна 20 км+700 м А здійснив рух по зустрічному узбіччю зі сторони с. Усатове в сторону с. Авангард, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Porsche Cayenne» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який намагався виїхати на головну дорогу з другорядної. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
19 січня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340.00 (триста сорок гривен), що підтверджується постановою Тарутинського районного суду Одеської області.
Позивачем було складено страховий акт та розрахунок до нього на підставі рахунку фактури №ЗН-509277 від 30 листопада 2016 року.
На підставі вищевказаних документів, позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 236117 гривень 10 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №68 від 04 січня 2017 року та №131 від 05 січня 2017 року.
Згідно даних Моторного транспортного бюро України особиста цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Іллічівська» поліс АК 000256394, ліміт відповідальності страховика за шкоду нанесену майну становить 100000 гривень, франшиза 510 гривень.
Тож, сума непокритого страхового відшкодування становить 136117 гривень 10 копійок, які належить стягнути з відповідача.
Вказане вище стало підставою для звернення представника позивача до суду з зазначеним позовом.
Ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Тарутинського районного суду Одеської області відзив на позов, зустрічний позов або заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Копію ухвали надіслано сторонам.
Представник позивача - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, на вимогах наполягає .
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, викликався належним чином. На адресу суду від відповідача повернулись зворотні поштові повідомлення з його підписом в графі «вручено особисто», який засвідчує отримання ним судової повістки.
Пунктом 1 частини 3 статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (ч. 1 ст. 42 ЦПК України).
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України).
Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, відзиву на позовну заяву не подав, в судове засідання не з`явився та не повідомив причини неявки, суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору.
Враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.
Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінює докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 89 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України.
Судом встановлено, що 29 листопада 2016 року о 14 годині відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter» державний номерний знак НОМЕР_3 по автодорозі Одеса-об`їзна 20 км +700 м А здійснив рух по зустрічному узбіччю зі сторони с. Усатове в сторону с. Авангард, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Porsche Cayenne» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який намагався виїхати на головну дорогу з другорядної. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Вказані обставини встановлені постановою Тарутинського районного суду Одеської області від 19 січня 2017 року року за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП., яка набрала законної сили 31 січня 2017 року (а.с.5).
Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340гривен.
Згідно положень ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року з подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина даної особи.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що саме порушення відповідачем ОСОБА_2 . Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному звязку з дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої автомобіль марки «Porsche Cayenne» державний номерний знак НОМЕР_2 , належний ТОВ «Емералд Спорткар» (а.с.7), отримав механічні пошкодження, тобто вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача.
Згідно даних Моторного транспортного бюро України особиста цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Іллічівська» поліс АК 000256394 , ліміт відповідальності страховика за шкоду нанесену майну становить 100000 гривень, франшиза 510 гривень (а.с.14).
За умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована договором.
30 листопада 2016 року представник ТОВ «Емералд Спорткар» Ткач П.В. звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.8).
ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було складено страховий акт та розрахунок до нього на підставі рахунку фактури №ЗН-509277 від 30 листопада 2016 року (а.с.11,12).
На підставі вищевказаних документів, позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 236117 гривень 10 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №68 від 04 січня 2017 року та №131 від 05 січня 2017 року (а.с.13).
Тож, сума непокритого страхового відшкодування становить 136117 гривень 10 копійок, які належить стягнути з відповідача на користь позивача.
Згідно ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.
Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 1 липня 2004 року № 1961-IV з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників здійснюється обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності.
Згідно ст. 6 вказаного Закону України страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до п.п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно ст. 29 даного Закону України у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України визначено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Статтею 1191 ЦК України також встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Оскільки, сума матеріальної шкоди перевищує межі ліміту страхового відшкодування, то різницю матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди слід стягнути на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 ..
При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному звязку у їх сукупності.
Відповідно до ст.81 ч.1, ч. 6 ЦПК України, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.76 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановляються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.
Відповідачу достовірно було відомо про наявність зазначеного спору в суді, йому також пропонувалось подати пояснення, заперечення та усі наявні у нього докази по справі. Проте на час розгляду справи, від відповідача до суду не надійшло будь-яких пояснень, заперечень, тощо на спростування доводів викладених в позовній заяві.
З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Отже, стягненню з відповідача ОСОБА_2 підлягають матеріальні збитки у сумі 136117 гривень 10 копійок (236117 гривень 10 копійок (розмір шкоди, завданої правопорушенням та відшкодований позивачем потерпілому) - 100000 гривень (розмір шкоди, що виплачена ПрАТ «СК «Іллічівська» позивачу).
Крім того, ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тож, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 2041 гривня 77 копійок.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,81,89,141,264,265,268,272, 273, 354 ЦПК України, суд
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», представником якого ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» сплачене страхове відшкодування в розмірі 136117 (сто тридцять шість тисяч сто сімнадцять) гривень 10 (десять) копійок та суму судових витрат в розмірі 2041 (дві тисячі сорок одна) гривня 77 (сімдесят сім) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.М. Тончева