Номер провадження: 22-ц/813/1853/20
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

18.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Дрішлюка А.І., дослідивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2017 року до Малиновського районного суду м. Одеси надійшов позов від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначав, що 20.10.2008 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір позики у формі розписки, згідно якого ОСОБА_1 надала борг ОСОБА_3 позику у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США. Відповідно до умов договору ОСОБА_3 зобов`язалась повернути позивачу суму позики до 20 жовтня 2016 року. Як зазначав позивач, свої зобов`язання ОСОБА_3 в установлений в розписці строк не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Позивач також зазначав, що 19.05.2017 року його представником була подана претензія кредитора до Сьомої Одеської нотаріальної контори, яка була перенаправлена за місцем відкриття спадкової справи до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Пачевої І.І. 17.07.2017 року позивачем був отриманий офіційний лист № 242/02-14 від 14.06.2017 року від приватного нотаріуса Одеського нотаріального округу Пачевої Ірини Іванівни, з якого стало відомо, що на майно ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач посилався на ст. ст. 1218, 1282 ЦК України відповідно до яких на його думку ОСОБА_2 повинен повернути позивачу грошові кошти. Тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг у розмірі 1298000 (один мільйон двісті дев`яносто вісім тисяч) гривень, а також судові витрати (т. 1, а.с. 3-5).

14 листопада 2019 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси (суддя Мазун І.А.) позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати за проведення судових експертиз в розмірі 6864 (шість тисяч вісімсот шістдесят чотири) та 4633 (чотири тисячі шістсот тридцять три) грн. 20 коп. (т. 2, а.с. 42).

20 грудня 2019 року не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 , яка є позивачем по справі, надіслала засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу, у якій зазначає, що дане рішення є не законним, не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм процесуального та неправильного застосування норм матеріального права. Як вбачається з розписки від 20.10.2008 року, ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 у борг 50 000 доларів США, строком до 20.10.2016 року. Боржником зобов`язання не було виконано, так як вона померла.14.06.2017 року апелянткою отримано лист №242/02-14 від Панчевої І.І. приватного Нотаріуса Одеського міського нотаріального округу про те, що померла склала заповіт на родичку. Однак прізвище та ім`я по батькові спадкоємця вона дізналася лише в суді, тому позовні вимоги були до померлої боржниці. Оскільки суд дійшов до невірного висновку про наявність підстав для застосування інституту правонаступництва у даній справі, не застосувавши на його думку п. 1, ч. 1 ст. 186 ЦПК України, як правової підстави для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки чинним законодавством України не передбачено судового врегулювання спору з особою, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог ч. 4 ст. 25 ЦК України припинена. Апелянт вказує на те, що розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів підтверджуючи як факт укладання договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Апелянт посилається у своїй скарзі на те, що суду необхідно було враховувати, що виходячи зі змісту ст. 1047 ЦК України розписка містить відомості про передачу позичальнику визначеної грошової суми та посилається на ст. ст. 57, 60 ЦПК України. Також на думку скаржника неврахування клопотання про призначення повторної експертизи порушив його права у змагальності у судовому процесі, судом не враховані пояснення представника позивача, не надано запитів з якою метою боржнику необхідна була ця сума коштів, що вплинуло на прийняття законного та обґрунтованого рішення. Тому апелянт просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалите нове рішення, яким задовольнити вимоги позивача у повному обсязі.

20 січня 2020 року ухвалою Одеського апеляційного суду (головуючий-суддя Дрішлюк А.І.) вказану апеляційну скаргу було залишено без руху та надано апелянту строк на усунення недоліків, а саме, необхідно було доплатити судовий збір.

З матеріалів справи вбачається, що апелянту двічі направлялася копія ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, однак конверт з копією ухвали повернувся з відміткою про не вручення.

Відповідно до ч.2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Апелянтом у встановлений судом строк та станом на момент постановлення ухвали про повернення апеляційної скарги не були усуненні недоліки апеляційної скарги зазначені в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, а саме апелянтом не надано до суду документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, відповідно до закону.

Таким чином, зважаючи на те, що в апелянта було достатньо часу для усунення недоліків апеляційної скарги, а також, що апелянт, як ініціатор процесу на даній стадії, повинен цікавитися рухом даної апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції визнає апеляційну скаргу неподаною та повертає апелянту.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 185, 356, 357, 381 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк