РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренка К.Ю.,

представника позивача Тріфонова Є.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Борівської селищної ради, ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

1. Позиції сторін, процесуальні дії

1.1. Представник ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Борівської селищної ради, ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступне.

ОСОБА_3 був володільцем домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 проживав за вищезазначеною адресою з дружиною ОСОБА_4 та сином ОСОБА_5 . ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_5 , постійно проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини, прийняв спадщину, однак, свідоцтво про право власності не оформляв. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5 . 09 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сергієнко А.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно після смерті його батька ОСОБА_5 , але йому було відмовлено у здійсненні відповідної нотаріальної дії, оскільки у нього відсутній правовстановлюючій документ на вищезазначене домоволодіння. У зв`язку із цим представник позивача просить визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 право власності на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ).

Представник позивача надав також заяву про доповнення підстав позову, в якій у письмовому вигляді виклав ті обставини, на які він усно посилався під час розгляду справи по суті.

1.2. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Додатково пояснив, що після смерті ОСОБА_3 в спірному будинку проживали та використовували цей будинок, тобто вступили в управління будинком син померлого ОСОБА_5 та дружина померлого ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 син померлого ОСОБА_5 прийняв спадщину, адже проживав разом з нею та був зареєстрований у спірному будинку.

Представник відповідача Борівської селищної ради в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та визнала позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що на його думку батько позивача ОСОБА_6 не вступив в управління спірним будинком разом з матір`ю, проте в таке управління вступив його батько ОСОБА_7 , який помер через тиждень після смерті ОСОБА_8 . На запитання суду додатково пояснив, що він не займався оформленням спадщини після смерті свого батька і на час його смерті місце його проживання було зареєстровано за іншою адресою, ніж місце проживання його батька. ОСОБА_9 навіть не знає де похований його батько, він нічого не робив з приводу догляду за спірним домоволодінням.

1.3. Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_10 пояснила, що вона з часу свого народження у 1975 році проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Позивач ОСОБА_11 є племінником її чоловіка, який є братом матері позивача. Її будинок знаходиться на відстані близько 500 метрів від спірного будинку по АДРЕСА_2 . Останні вісім років вона працює листоношею, у зв`язку із чим вона 3-4 рази на тиждень відвідувала спірний будинок та заходила на подвір`я будинку, а до цього вона просто часто проходила повз будинку, бачила що там відбувається, віталася із мешканцями. У зв`язку із вищенаведеним їй відомо, що у спірному будинку втрьох проживали ОСОБА_3 , його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_14 в будинку жили ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які використовували будинок в якості помешкання, ремонтували його. ОСОБА_5 періодично працював, іноді не працював, а ОСОБА_4 пересувалася на костилях. Після смерті ОСОБА_4 в будинку жив лише ОСОБА_5 .

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_15 пояснив, що він з 1985 року проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Він добре знав ОСОБА_16 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , його будинок знаходився на відстані близько 400 метрів від спірного будинку по АДРЕСА_2 . Він, ОСОБА_15 , завжди по дорозі на роботу йшов на зупинку в смт. Борівське, у зв`язку із чим він 3-5 разів на тиждень проходив повз спірного будинку. У зв`язку із вищенаведеним йому відомо, що у спірному будинку втрьох проживали ОСОБА_3 , його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 . Він бачив як ОСОБА_5 ходив у магазин зі спірного будинку, а ОСОБА_4 ходила у магазин на костилях. Після смерті ОСОБА_4 в будинку жив лише ОСОБА_5 . Він не бачив, щоб ОСОБА_5 зловживав алкогольними напоями.

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_18 пояснив, що він все життя, тобто з 1955 року, проживає за адресою: АДРЕСА_5 . Позивач та відповідач є його двоюрідними племінниками, адже його двоюрідними братами були батьки позивача та відповідача - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Йому відомо, що за похорони ОСОБА_19 платив його брат ОСОБА_20 та його сім`я. Він ніколи не бачив у спірному домоволодінні ОСОБА_14 . Після смерті ОСОБА_21 спірним будинком управляв його син ОСОБА_22 , що виражалося у тому, що ОСОБА_22 підгодовував (надавав продукти харчування) ОСОБА_23 . Після смерті ОСОБА_21 у спірному будинку проживали його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 , а після смерті ОСОБА_4 в будинку проживав ОСОБА_5 .

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_24 пояснив, що він з 1994 року, проживає у смт. Борівське. Позивач та відповідач є його двоюрідними племінниками, адже його двоюрідними братами були батьки позивача та відповідача - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Після смерті ОСОБА_21 «за старшого» у спірному будинку був його син ОСОБА_20 , хоча він там не проживав, а проживав поруч. Після смерті ОСОБА_21 у спірному будинку проживали його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 , а після смерті ОСОБА_4 в будинку проживав ОСОБА_5 . ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вели господарство у будинку, зокрема мали свиня та курей.

2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. Згідно із копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 4 від 30 серпня 2019 року, наданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьк Головного територіального управління юстиції у Луганській області, 28 липня 1958 року Виконавчим комітетом Борівської селищної ради м. Сєвєродонецька Луганської області було зареєстровано шлюб, відомості про чоловіка: прізвище до державної реєстрації шлюбу ОСОБА_25 , прізвище після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_25 , власне ім`я, по батькові: ОСОБА_26 ; відомості про дружину: прізвище до державної реєстрації шлюбу: ОСОБА_27 , прізвище після державної реєстрації шлюбу: ОСОБА_25 , власне ім`я, по батькові: ОСОБА_28 .

Згідно із копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 30 серпня 2019 року Виконавчим комітетом Борівської селищної ради міста Сєвєродонецька Луганської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 88.

Згідно із копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого повторно 30 серпня 2019 року Виконавчим комітетом Борівської селищної ради міста Сєвєродонецька Луганської області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис № 20.

Листом начальника Управління ДМС України в Луганській області від 03.12.2019 підтверджується, що ОСОБА_4 знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 26.02.2014, а ОСОБА_3 зареєстрованим/знятми з реєстрації не значиться.

Згідно із відповіддю на запит адвоката Тріфонова Є.О., наданої Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьк Головного територіального управління юстиції у Луганській області № 2182 від 18.10.2019, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 . Батьками ОСОБА_8 вказані ОСОБА_3 , 1933 року народження, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7. Державна реєстрація народження ОСОБА_8 проводилась Виконавчим комітетом Борівської селищної ради м. Сєвєродонецька Луганської області, при реєстрації народження було видано свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 від 24.09.1960 року.

Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 20 лютого 1984 року Борівською селищною радою Попаснянського району Ворошиловградської області, ОСОБА_29 (російською) народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що зроблено відповідний актовий запис № 17. Батьком записаний ОСОБА_30 (російською), матір`ю - ОСОБА_31 (російською).

Згідно із копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого повторно 22 вересня 2015 року Виконавчим комітетом Борівської селищної ради міста Сєвєродонецька Луганської області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено відповідний актовий запис № 28.

2.2. Згідно із відповіддю № 551 від 30.10.2019 на запит адвоката Тріфонова Є.О., наданої Борівською селищною радою, була надана інформація щодо будинку в АДРЕСА_1 . Зокрема, рішенням сесії № 942 від 14.09.2015 р. АДРЕСА_1 була перейменована на АДРЕСА_2 змінений рішенням сесії № 147 від 08.09.1987 (старий 124). ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно був зареєстрований з 21.11.1980 р. та проживав за адресою: АДРЕСА_2 , по день його смерті, А/ З № 28 від 03.04.2015.

Згідно із копією довідки № 1284 від 09.10.2019, виданою Борівською селищною радою м. Сєвєродонецька Луганської області, внаслідок упорядкування адресного господарства домоволодінню ОСОБА_3 був присвоєний номер будинку АДРЕСА_2 . Підстава рішення виконкому Борівської селищної ради № 147 від 08.09.1987 року.

Згідно із листом директора КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» від 15.11.2019 № 01/312 технічна інвентаризація домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , була проведена 11.02.1987. Станом на 29.12.2012 на підставі відомостей, що зберігаються на паперових носіях, вказане домоволодіння зареєстровано Лисичанським БТІ 15.07.1988, реєстрований номер 2429, на праві приватної власності за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 11.07.1987 Борівською селищною радою народних депутатів згідно рішення виконкому вказаної ради від 11.07.1987, протокол № 7.

2.3. ОСОБА_1 27 серпня 2015 року подав до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті його дядька ОСОБА_8 .

30 вересня 2015 року ОСОБА_11 подав до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_8 .

09 серпня 2019 року ОСОБА_11 звернувся до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 .

Відповідно до копії постанови про відмову здійснення нотаріальної дії, винесеної 09 серпня 2019 року державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сергієнко Альоною Сергіївною за № 1051/02-31, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 . Зазначену відмову нотаріус обґрунтовує тим, що у спадкоємця за законом ОСОБА_2 на момент звернення до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначений житловий будинок (ст. 49 Закону України «Про нотаріат»).

3. Релевантні джерела права

3.1. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Згідно із пунктом 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка була затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

3.2. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року (тут і далі за текстом - в редакції, яка була чинною станом на час смерті ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_4 ) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно із ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Згідно із ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

3.3. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

3.4. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

4. Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. На підставі вищенаведених письмових доказів судом встановлено, що 15.07.1988 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 ) зареєстровано Лисичанським БТІ за ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право особистої власності, яке було видане 11.07.1987 Борівською селищною радою народних депутатів згідно рішення виконкому вказаної ради від 11.07.1987.

Згідно із законодавством, яке діяло станом на час реєстрації вищевказаного майна, ОСОБА_3 набув право власності на вказане домоволодіння.

4.2. Показаннями всіх чотирьох свідків та документальними доказами, зокрема листом Борівської селищної ради № 551 від 30.10.2019 та листом начальника Управління ДМС України в Луганській області від 03.12.2019, підтверджується, що після смерті ОСОБА_16 у володіння вищевказаним спадковим майном вступили його син та дружина - ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Тобто, вказані спадкоємці першої черги прийняли спадщину після смерті ОСОБА_16 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР.

Крім того, показаннями всіх чотирьох свідків та вищенаведеним документальними доказами підтверджується, що після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв її син ОСОБА_6 в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, тобто у зв`язку із проживанням разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Отже, ОСОБА_5 станом на час його смерті на праві власності належало спірне домоволодіння, у зв`язку із чим позивач ОСОБА_11 як єдиний спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_8 успадкував вказане домоволодіння.

Враховуючи те, що у позивача наявні перешкоди в нотаріальному оформленні права власності на спірне домоволодіння, суд вважає, що існують законні підстави для визнання за позивачем права власності на це домоволодіння.

4.3. Стосовно доводів відповідача ОСОБА_1 про те, що в управління спірним домоволодінням вступив його батько ОСОБА_7 , суд зазначає наступне.

Як видно зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину не тільки у випадку вступу в управління спадковим майном, а й у випадку вступу у володіння цим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Показаннями всіх свідків, які були викликані як за клопотанням представника позивача, так і за клопотанням відповідача, підтверджується, що станом на час смерті ОСОБА_16 у спірному домоволодінні продовжили проживати лише його син та дружина - ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Тобто, факт вступу вказаних осіб у володіння спадковим майном є доведеним і цього факту достатньо для визнання цих осіб такими, що прийняли спадщину.

З іншого боку, факт вступу ОСОБА_32 (батька відповідача ОСОБА_1 ) в управління та володіння спадковим майном не підтверджується жодними достовірними та достатніми доказами.

Всі чотири свідки пояснили, що після смерті ОСОБА_16 у спірному домоволодінні проживали саме син та дружина померлого. Ці показання свідків підтверджуються письмовими доказами, які засвідчують проживання вказаних осіб в спірному будинку після смерті його первісного власника. Про те, що вони бачили інших осіб, які б проживали у спірному будинку, вищезазначені свідки не вказали.

Посилання відповідача та двох свідків на те, що ОСОБА_7 вступив в управління спадковим майном шляхом надання харчових продуктів ОСОБА_5 або шляхом позиціонування себе «старшим», по-перше, не підтверджуються жодними іншими доказами, а по-друге, не свідчать про вступ в управління або володіння спадковим майном з боку вказаної особи. Факт надання певною особою продуктів харчування мешканцям домоволодіння не свідчить про вступ цієї особи в управління спадковим майном.

Протягом всього часу розгляду справи відповідач, який багаторазово повідомлявся належним чином про підготовчі та судові засідання, не надав інших доказів вступу його батька в управління та володіння спадковим майном, хоча суд навіть після закінчення підготовчого провадження та під час розгляду справи по суті надавав можливість відповідачу подати всі докази та заявити всі клопотання, які на його думку мають значення для вирішення справи.

Посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що позивач не доглядав за спірним домоволодінням та не знає де похований його батько, не мають правового значення для вирішення цієї справи. Крім того, відповідач не надав жодних достовірних доказів на підтвердження цих обставин.

4.4. Підводячи підсумок суд зазначає, що позовна заява ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню.

5. Розподіл судових витрат

5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від 05.11.2019 про сплату судового збору на суму 1137 грн. 95 коп. Разом з тим, цей спір виник не з вини відповідачів, а внаслідок відсутності у позивача відповідних документів, які б підтверджували його право власності на майно в порядку спадкування. Отже, справедливим та розумним буде не стягувати судові витрати з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Борівської селищної ради, ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ).

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 03 березня 2020 року.

Суддя Д.Б. Баронін