печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2020 року Печерський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді - Писанця В.А., при секретарі судових засідань - Московенку В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Києві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Святошинського районного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві; зобов`язання вчинити дії, у виконавчому провадженні № 48809615, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною бездіяльністю старшого державного виконавця Святошинського районного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телейчук Тетяни Олексіївни під час проведення оцінки квартири АДРЕСА_1 та зобов`язати старшого державного виконавця провести повторну оцінку вказаної квартири, у виконавчому провадженні № 48809615.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні Святошинського районного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться виконавче провадження № 48809615, відкрите на підставі виконавчого листа Печерського районного суду виданого 07.12.2009 року в справі № 11544/09 за заявою ПАТ КБ «Правекс-Банк» про видачу виконавчого листа для примусового виконання рішення від 06.11.2009 року Незалежного Третейського суду при Всеукраїнській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 452 465,62 грн та судових витрат в розмірі 79 713,19 грн.

В процесі здійснення виконавчого провадження старшим державним виконавцем Святошинського районного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, арештовано майно ОСОБА_1 , а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

21.09.2018 року ОСОБА_1 отримала поштою рекомендований лист Святошинського районного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому містилось повідомлення про оцінку арештованої квартири. Також до зазначеного листа було додано фотокопію «Висновку про вартість» об`єкта оцінки, який є частиною Звіту про оцінку об`єкта оцінки, проведеної 16.08.2018 року суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Апрайсел юа», на підставі Постанови державного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП № 48809615 від 16.08.2018 року..

Скаржник вважає, що під чай оцінки держаний виконавець не забезпечив доступ оцінювача до квартири, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових права та професійну оціночну діяльністю в Україні» та повідомляє, суд що на момент оцінки заявниця цілодобово перебувала квартирі, яка є об`єктом оцінки.

В судове засідання 27.07.2020 року учасники розгляду не з`явились, повідомлялись про дату час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07.12.2009 року Печерський районний суд м. Києва по справі №11544/09 видав виконавчий лист на підставі рішення незалежного третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів», яким солідарно стягнуто ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі еквівалентному 306 405 (триста шість тисяч чотириста п`ять) доларів США, що за курсом НБУ на день здійснення розрахунку, станом на 01.10.2009 року становило 2 452 465,62 грн та витрати по оплаті третейського збору у розмірі 79 713,19 грн.

Постановою від 22.09.2015 державного виконавця Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № 48809615, з примусового виконання виконавчого листа № 11544/09 виданого Печерським районним судом м. Києва 07.12.2009 року.

На підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2017 року в справі № 757/188806/17, державним виконавцем проведено заміну сторони виконавчого провадження № 48809615 з ПАТ КБ «Правекс-Банк» на ТОВ «Фінансова компанія «Авістар».

13.08.2018 року державним виконавцем винесено постанову про опис майна та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_1 .

16.08.2018 року виконавець виніс постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Апрайсел ЮА», якою зобов`язав оцінювача визначити ринкову вартість квартири. Також цією постановою виконавець попередив суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання ТОВ "Апрайсел ЮА", в особі Рідченко Марії Сергіївни, про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого звіту з питань, що містяться в постанові.

Після отримання відомостей про оцінку майна, державним виконавцем на адресу ОСОБА_1 , направлено лист-повідомлення від 14.09.2018 року № 48809615 про оцінку арештованого майна та, яке в подальшому буде передано на реалізацію. Разом з листом виконавець направив «Висновок про вартість» квартири АДРЕСА_1 , який складений на підставі Постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП № 48809615 від 16.08.2018 року.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що лист-повідомлення державного виконавця від 14.09.2018 року з результатом оцінки ОСОБА_1 отримала 21.09.2018 року. З діями державного виконавця вона не згодна, оскільки під час проведення оцінки державний виконавець не забезпечив доступ оцінювача до квартири, що вплинуло на результати звіту.

Розглядаючи скаргу суд виходить з того, що правовідношення з приводу оцінки арештованого майна, між ОСОБА_1 та Святошинським районним Відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, врегульовано наступними законодавчими приписами.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; виконавчих написів нотаріусів; посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Положення п. 1 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 № 6 визначають, що одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18) зроблено висновок, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

У постанові Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 161/13769/19-ц (провадження № 61-6373 ск 20) зроблено наступний висновок: «При цьому, суди врахували, що у своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, а тому виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна.

У ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Отже, учасники виконавчого провадження мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця». Однак, як вбачається ОСОБА_1 правом на оскарження оцінки не скористалась.

При цьому, оскарження дій або бездіяльності виконавця в порядку ст. 447 ЦПК України, за ситуації що склалась, можливе лише в разі наявності підстав, пов`язаних безпосередньо з порушенням виконавцем порядку призначення суб`єкта оціночної діяльності, адже виконавець в даному випадку доручив здійснення оцінки майна ТОВ «Апрайсел ЮА», в особі Рідченко Марії Сергіївни і відповідно, після вчинення даної дії державний виконавець не міг впливати на результати оцінки. З таких обставин, посилання скаржника на порушення виконавцем вимог ч. 2 ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових права та професійну оціночну діяльністю в Україні», суд не приймає до уваги.

Також, суд наголошує на тому, що в Законі України «Про виконавче провадження» відсутня норма, яка б зобов`язувала державного виконавця, забезпечувати доступ суб`єкта оціночної діяльності до об`єкта оцінки.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» в формі імперативного припису визначено, що замовниками оцінки майна можуть бути: особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки. Отже, ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» регулює правовідносини між власником, володільцем чи їх представниками та суб`єктами оціночної діяльності. В цьому переліку відсутній державний виконавець, оскільки він не є володільцем майна і відповідно допоки майно є власністю боржника, державний виконавець в силу ст. 41 Конституції України, яка гарантує непорушність права власності, не зобов`язаний вчиняти дій які будуть порушувати право власності.

Щодо незгоди скаржника із результатами оцінки, суд наголошує на тому, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17 (провадження 18-18гс18) зроблено висновок, що звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Разом з цим, суду не надано жодного доказу, на підставі якого можливо визнати бездіяльність державного виконавця протиправною, а тому вимога про проведення повторної оцінки є безпідставною, адже скаржник не надав суду відомостей про звернення до суб`єкта господарювання з повідомленням відносно більш точних даних про стан об`єктів оцінки.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Положення ст. 81 ЦПК України передбачають, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши вищевикладене та дослідивши документи, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що скарга є не обґрунтованою та не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1-2, 4, 19, 447, 449, 451, 352 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на бездіяльність старшого державного виконавця Святошинського районного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Толейчук Тетяни Олексіївни, заінтересована особа (Стягувач): товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар», про визнання неправомірною бездіяльності; зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В. А. Писанець