КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/1937 /18 Головуючий у І інстанції Осаулов А.А..
Провадження №22-ц/824/1037/2020 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва 24 вересня 2019 року у справі за позовом Товариства співвласників багатоквартирного будинку «КОМФОРТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги, трьох відсотків річних та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2018 року позивач пред'явив в суді названий позов посилаючись на те, що багатоквартирний будинок та прибудинкова територія за адресою: АДРЕСА_1, обслуговується та перебуває на балансі ТСББ «Комфорт». Відповідач фактично проживає, та є власником квартири НОМЕР_1 і нежитлового приміщення НОМЕР_2. Внаслідок невиконання своїх зобов'язань за період з 29.02.2015 по 31.04.2018 за відповідачем рахується заборгованість з платежів, виходячи з розрахунку встановленого загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку внеску та загальної площі нежитлового приміщення, в сумі 81 755,77 грн. Неодноразово правління Позивача зверталося до відповідача з вимогами про сплату заборгованості по оплаті обов'язкових платежів з утримання будинку, прибудинкової території та житлово-комунальних послуг.

На підставі наданих розрахунків, просить стягнути з відповідача заборгованість за період з 28.02.2015 по 31.04.2018 за послуги з утримання будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 в сумі 81 755,77 грн., інфляційних нарахувань - 267 647,97 грн. та 3 % річних в розмірі 7 775,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 вересня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1. на користь Товариства співвласників багатоквартирного будинку «КОМФОРТ» заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги з утримання нежитлового приміщення за період з 01.06.2015 року по 30.04.2018 року в розмірі - 34 861 грн. 23 коп.; внески за формування загального ремонтного резервного фонду в сумі - 3 608 грн. 50 коп., а також за цей же період кошти інфляційних втрат в розмірі - 18 585 грн. 08 коп. і 3% річних в сумі - 4521 грн. 51 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі - 1762 грн. 00 коп., а всього в загальній сумі - 63 338 (шістдесят три тисячі триста тридцять вісім) гривень 32 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги, опалення, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1. подав апеляційну скаргу.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та має бути скасоване в частині задоволених позовних вимог та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Окремо звертає увагу на те, що судом невірно зроблений розрахунок судового збору, який був стягнутий з відповідача.

В частині відмови в позові щодо інших вимог позивача рішення суду першої інстанції не оскаржується.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що згідно із п. 3.4.3. Договору, позивач (ТСББ) зобов'язаний надавати відповідачу (споживачу) рахунок та Акт виконаних робіт на загальну суму місячного платежу.

Таким чином, відповідно до умов Договору, факт надання та отримання споживачем (відповідачем) послуг з утримання будинку та прибудинкової території (в тому числі послуг консьєржа) також має підтверджуватися відповідним Актом виконаних робіт (п. 2.2. та 3.4.3. Договору відповідно).

Разом із цим, до позовної заяви позивачем не було долучено відповідні Акти виконаних робіт (для підтвердження факту надання/належного надання та отримання споживачем (відповідачем) послуг з утримання будинку та прибудинкової території (в тому числі послуг консьєржа), і дані Акти не надавалися/не надсилалися відповідачу.

Тому суд безпідставно стягнув з відповідача суму боргу за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 34861,23 грн.

Окремо наголошує на тому, що умовами даного Договору не передбачено оплату вартості внесків за формування загального резервного фонду, а тому суд безпідставно стягнув з відповідача суму коштів заборгованості задані внески в сумі 3608,50 грн.

Однак, виконуючи свої обов'язки по даному Договору, відповідач оплачував послуги з утримання будинку та прибудинкової території, думаючи, що вони були надані позивачем, однак насправді відповідач їх не отримував, що є змусило його падати позов про розірвання договору та стягнення безпідставно сплачених коштів.

Разом із цим, додатковим доказом зі сторони відповідача щодо фактичного неналежного надання позивачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території (в т.ч. і послуг консьєржа) та ненадання послуг щодо опалення приміщення відповідача також є довідка від ОСББ «Золоті Ворота», яка підтверджує факт некористування (непроживання) відповідача у відповідному нежитловому приміщенні, оскільки відповідач постійно проживає з 2006 р. і по теперішній час за адресою: АДРЕСА_2.

При цьому, зазначені кошти сплачували на користь позивача виключно на підставі виставлених рахунків позивачем за період саме 2015-2018 рр.

У відповідний період часу з лютого місця 2015 р. та по червень місяць 2018 р. відповідач належним чином виконував своїх зобов'язання по Договору щодо оплати вартості послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що підтверджується наданими копіями квитанцій (які додані до відзиву та наявні у матеріалах справи) та на які суд першої інстанції не звернув уваги та не надав жодної оцінки.

Зважаючи на встановлені обставини судом першої інстанції про наявність боргу в розмірі 38 469,25 грн. суд не врахував, що відповідач сплатив за відповідний період часу на користь позивача грошові кошти за відповідні так звані «послуги» на підставі його рахунків за період 2015-2018 рр. в загальному розмірі 58857,39 грн., що відповідно свідчить про фактичну відсутність у відповідача боргу перед позивачем за так звані, «надані» житлово-комунальні послуги, та навіть вказує на їх переплату.

При цьому, також і відсутні підстави для стягнення похідних сум - сум інфляції та 3% річних, оскільки заборгованість відсутня, а також і відсутнє прострочення сплати боргу (зокрема і на день подання позову до суду).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 грудня 2019 року справу призначено судді-доповідачу Голуб С.А.

Представник позивача адвокат Тімченко М.Ю. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходить висновку що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Статуту, затвердженого загальними зборами членів ОСББ «ТСББ «Кофорт» від 31.01.2009 і зареєстрованого Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією, Товариство співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» створено власниками житлових і нежитлових приміщень багатоквартирного будинку № АДРЕСА_1. Пунктом 11 Статуту закріплено права і обов'язки членів об'єднання, серед яких обов'язок виконувати рішення статутних органів, прийнятих у межах повноважень, своєчасно і в повному обсязі сплачувати обов'язкові внески, збори і платежі.

Відповідно до Акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 14.12.2006 житловий комплекс за адресою: АДРЕСА_1 прийнято на баланс ТСББ «Комфорт» (а.с.23).

З витягу державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення НОМЕР_2 в будинку № АДРЕСА_1 (а.с.31).

Між сторонами укладено договір від 01.03.2014 року про замовлення послуг з утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до п.1.1 якого ТСББ самостійно або шляхом залучення фізичних та/або юридичних осіб забезпечує надання споживачеві послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу з протоколу загальних повторних зборів ТСББ «Комфорт» від 21.02.2015 № 2/2015 визначено обов'язкові щомісячні платежі та внески до бюджету ТСББ «Комфорт» на 2015 рік, які становлять для власників офісів верхніх поверхів 9,78 грн. за 1 кв.м на утримання будинку та прибудинкової території (а.с.36)

Відповідно до рішення загальних повторних зборів ТСББ «Комфорт» від 06.02.2016 визначено обов'язкові щомісячні платежі та внески до бюджету ТСББ «Комфорт» на 2016 рік, які становлять для власників офісів верхніх поверхів 11,65 грн. за 1 кв.м на утримання будинку та прибудинкової території, 1 (а.с.37).

Відповідно до рішення загальних повторних зборів ТСББ «Комфорт» від 17.12.2016 визначено обов'язкові щомісячні платежі та внески до бюджету ТСББ «Комфорт» на 2017 рік, які становлять для власників офісів верхніх поверхів 11,98 грн. за 1 кв.м на утримання будинку та прибудинкової території, 1 (а.с.38).

Відповідно до рішення загальних повторних зборів ТСББ «Комфорт» від 09.12.2017 визначено обов'язкові щомісячні платежі та внески до бюджету ТСББ «Комфорт» на 2018 рік, які становлять для власників офісів верхніх поверхів 13,91 грн. за 1 кв.м на утримання будинку та прибудинкової території, 1 (а.с.39).

Також вищезазначеними рішеннями загальних зборів ТСББ «Комфорт» визначено цільові внески на формування загального ремонтного резервного фонду в розмірі 10% від щомісячного платежу на утримання будинку та прибудинкової території, на оплату праці консьєржів.

Відповідно до довідки заборгованість ОСОБА_1. зі сплати внесків з утримання будинку та прибудинкової території за період з 28.02.2015 по 30.04.2018 становить 81 755,77 грн., із яких:

-з утримання будинку та прибудинкової території - 51 714,29 грн.;

-з цільових внесків на формування загального резервного фонду - 5027,59 грн., в тому числі оплата праці консьєржів;

-опалення -22 920,84 грн.;

-опалення по лічильнику - 1 476,79 грн.;

-опалення МЗК - 616,26 грн.

Позивачем зазначено, що інфляційне збільшення боргу за період з 28.02.2015 по 30.04.2018 становить 267 647,97 грн., 3% річних від простроченої суми - 7 775 грн.

Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги з утримання нежитлового приміщення за період з 01.06.2015 року по 30.04.2018 року в розмірі - 34 861 грн. 23 коп.; внески за формування загального ремонтного резервного фонду в сумі - 3 608 грн. 50 коп., а також за цей же період кошти інфляційних втрат в розмірі - 18 585 грн. 08 коп. і 3% річних в сумі - 4521 грн. 51 коп. суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги.

Об'єднання від імені усіх співвласників виступає єдиним абонентом із споживання мешканцями будинку комунальних та інших послуг на підставі укладених з підприємствами-постачальниками послуг договорів і відповідно саме ТСББ проводить з ними розрахунки за надані послуги згідно з діючими тарифами.

Так, на підтвердження вищезазначеного, позивачем було надано копії договорів з відповідними компаніями щодо надання послуг, зокрема, на постачання електричної енергії, на послуги водопостачання та водовідведення, на виконання робіт з технічного обслуговування ліфтів, на технічне обслуговування та ремонт обладнання ОДС, на перевезення та знешкодження твердих побутових відходів.

Між сторонами укладено договір від 01.03.2014 року про утримання будинку і прибудинкової території, невиконання або неналежне виконання якого відповідачем не оскаржувалось.

Відтак суд дійшов висновку, що заборгованість ОСОБА_1. зі сплати внесків з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.06.2015 по 30.04.2018 становить 38 469,73 грн., із яких:

-з утримання будинку та прибудинкової території - 34 861,23 грн.,

-з цільових внесків на формування загального резервного фонду - 3 608,5 грн., та вказані суми підлягають стягненню в з відповідача.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання, а тому враховуючи, що відповідач не сплачує за утримання будинку та прибудинкової території, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат в сумі 18 585,08 грн. і 3% річних - 4 521,51 грн.

Судова колегія погоджується із такими висновками суду виходячи з такого.

Статтею 13 Конституції України встановлене положення про те, що власність зобов'язує.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна (ст. 360 Цивільного кодексу України).

Норми ст. 322 ЦК України передбачають, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками та споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно ч. 1 ст. 1 Законі України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

За ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги водопостачання, газ, та інші послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Вимогами ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець і виробник. В свою чергу, вимоги п.п. 1,5 ч.3 ст.20 вказаного Закону встановлюють обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. У платіжному документі мають бути передбачені графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань або затверджених норм, ціни/тарифу на даний вид комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. У разі зміни вартості житлово-комунальних послуг виконавець/виробник не пізніше ніж за 30 днів повідомляє про це споживача з визначенням причин зміни вартості та наданням відповідних обґрунтувань з посиланням на погодження відповідних органів.

Як встановлено в судовому засіданні, будинок № АДРЕСА_1 перебуває на балансі ТСББ «Комфорт».

Між сторонами укладено договір від 01.03.2014 року про замовлення послуг з утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до п.1.1 якого ТСББ самостійно або шляхом залучення фізичних та/або юридичних осіб забезпечує надання споживачеві послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.

Положення Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, якщо функції з управління багатоквартирним будинком за рішенням загальних зборів об'єднання передано управителю, відносини з управління регулюються договором, укладеним між об'єднанням і управителем, умови якого повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об'єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (ст. 13).

У 2009 році було прийнято та затверджено Статут ТСББ «Комфорт» (а.с.10-18), у розділі 11 якого затверджено обов'язок члена об'єднання своєчасно і в повному обсязі сплачувати обов'язків внески, збори та платежі.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 2 ст. 642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму грошей або ін.), що засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставити,що мають значення для справи, визначив правовідносини, які виникли між сторонами і правильно застосував наведені вище норми матеріального права.

Судова колегія перевірила доводи апелянта щодо того, що він протягом 2015-18 року сплачував на рахунок позивача за надані йому послуги, однак надані ним квитанції не були враховані судом першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача пояснила, що оскільки у відповідача була заборгованість починаючи з 2012 року, кошти, які ним сплачувались, зараховувались на погашення заборгованості за попередні роки. Отже сплачені кошти враховані у розрахунку заборгованості.

З квитанцій вбачається, що відповідач одночасно сплачував кошти за утримання та обслуговування будинку та прибудинкової території, опалення та інші послуги. Тобто квитанціями не доводиться, що позивач сплатив 58857,39 грн. саме за обслуговування будинку та прибудинкової території і внески за формування загального ремонтного фонду за 2015-2018 роки. Таким чином твердження відповідача про те, що ним сплачено за період 2015-2018 роки 58857,39 грн. , не спростовують висновків суду про наявність заборгованості по оплаті комунальних послуг, оскільки в сплачену позивачем суму входили також послуги з опалення приміщень, а не тільки з обслуговування будинку та прибудинкової території і внески за формування загального ремонтного фонду, крім того, сплачені відповідачем кошти зараховувались на погашення заборгованості відповідача.

Щодо доводів відповідача про ненадання позивачем відповідачу актів виконаних робіт, що є підставою для відмови у задоволенні позову, судова колегія також з ними не може погодитись.

Як встановлено судом першої інстанції між сторонами 01 березня 2014 року укладено договір про замовлення послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

В договорі визначений предмет договору, визначено порядок встановлення розміру внесків та форма проведення оплати за надані послуги.

Крім того, договір містить розділ з правами та обов'язками сторін.

Так, відповідно до п.3.1. споживач має право на зменшення розміру оплати за надані послуги у разі ненадання або надання не в повному обсязі, відхилення від кількісних і якісних показників від нормативних у визначеному чинним законодавством порядку. Також споживач має право на своєчасне отримання від ТСБ Рахунку та Акту виконаних робіт на загальну суму щомісячного платежу.

Пунктом 3.4. Договору передбачено що ТСББ зобов'язане надавати Споживачеві рахунок та Акт виконаних робіт на загальну суму місячного платежу.

При цьому, вказуючи в п.3.1.65. договору про право споживача своєчасно отримувати від ТСББ рахунок та акт виконаних робіт, разом із тим в договорі не встановлені строки в які має бути наданий акт виконаних робіт, отже не можна оцінювати своєчасність чи несвоєчасність його надання споживачеві. Відповідач не ставив під сумнів обсяг наданих послуг, не звертався до позивача із заявами про надання акту виконаних робіт. Таким чином, твердження відповідача про те, що позивач не надавав йому акт виконаних робіт, отже не надавав послуги і ці послуги не підлягають сплаті, є голослівними і не підтверджуються умовами Договору.

Відповідачем не надано доказів та не доведено, що він не отримує послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території на підставі договорів, укладених між ТСББ « Комфорт» та виконавцями цих послуг, або відмовився від їх отримання. З актом-претензією щодо невиконання ТСББ умов Договору відповідно до п.5.1. відповідач до позивача не звертався.

Крім того, сплата відповідачем суми боргу за надані ТСББ послуги свідчить, що відповідач послуги отримував.

Посилання відповідача на те, що відповідач проживає за іншою адресою, отже не отримує послуги від позивача також не могло бути сприйняте судом, оскільки власник має утримувати своє нерухоме майно незалежно від місця його проживання.

Щодо доводів апеляційної скарги про безпідсавне стягнення судом інфляційних втрат та 3% річних, що передбачені ст. 625 ЦК України, судова колегія виходить з такого.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України . Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

В разі прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

У випадку несплати комунальних послуг стягуються з боржника через наказне провадження 3% річних на суму боргу та індекс інфляції за весь час прострочення у відповідності до ст. 625 ЦК України

Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також узгоджується із закріпленими в пункті 3 частини першої статті 191 Цивільного процесуального кодексу України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Вказана Правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі: № 6-2023цс15 від 16 грудня 2015р.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов в частині нарахування на суму заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг також інфляційні втрати та 3% річних, що передбачені ст. 625 ЦК України

Разом із тим, судова колегія погоджується із доводами апеляційної скарги в частині неправильно визначеного розміру судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту позовних вимог, позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 357178 грн. 74 коп., що становить 100 %, рішенням суду першої інстанції позов задоволено частково та стягнуто з відповідача заборгованість у розмірі 61576 грн. 32 коп., що становить 17,24% від заявлених позовних вимог ((61576,32:357178,74)*100).

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі, що є пропорційним до задоволеної частини позовних вимог, тобто 17,24% від сплаченої позивачем суми судового збору. Отже з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 923 грн. 66 коп. = ((5357,69*17,24)/100).

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 369, 374, 376 України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду Київської області від 24 вересня 2019 року в даній справі змінити в частині стягнення судового збору, стягнувши з ОСОБА_1 на користь Товариства співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт» 923, 66 грн. судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 березня 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді: