Провадження № 2/638/293/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21.09.2020 Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Штих Т.В.,

за участю секретаря Дзюба Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 треті особи ОСОБА_3 , відділ реєстрації місця проживання у Шевченківському районі м. Харкова про визнання таким, що втратив право користування житловою площею,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що вона є валсницею частки квартири за адресою АДРЕСА_1 . За проханням матері вона зареєструвала у вказану квартиру свого брата - відповідача у справі ОСОБА_2 . Він був зареєстрований для того, щоб вказати вказану адресу в колонії, де він відбував покарання, з метою УДЗ на його прохання, проте після звільнення у вказаній квартирі не зявляється, причину відсутноісті не повідомляє, не бере участі в утриманні квартири, чим порушує права інших осіб, які зареєстровані у вказаній квартирі. В зв`язку з чим позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву, де наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, відзив на позов суду не надав, але надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та про не заперечення проти задоволення позову.

Представник ХМР надав письмові пояснення, де просив справу розглядати за його відсутсності.

Третя особа ОСОБА_3 до суду не з`явився.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

З`ясувавши дані у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає встановленими наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06 вересня 1994 року № 1-94-20908-м-1 власниками квартири АДРЕСА_2 - є ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщина після нього не прийнята.

Відповідно до акту про не проживання від з08 червня 2018 року ( а.с.9) ОСОБА_2 за вказаною адресою ніколи не мешкав та не мешкає, його особистих речей за вказаною адресою не має.

На виконання ухвали суду надана інформація Шевченківським РВ ГУНП у Харківській області, що відповідно до висновку від 26 лютого 2018 року стосовно ОСОБА_2 припинено розслідування за фактом втрати спецзасобу « Форт 12Р» 9 калібру, так як за вказаною адресою ОСОБА_2 не мешкає, місце знаходження його не встановлене.

Відповідно до довідки НКП « Міська поліклініка № 26» ХМР від 19 червня 2020 року ОСОБА_2 серед пацієнтів поліклініки № 26 не значиться, декларація про медичне обслуговування відсутня.

Відповідно до руху коштів на рахунках ОСОБА_6 встановлено, що вони відкриті у Львівському регіональному управління Західного РДРБ АТ « УКРСИББАНК». Із виписки про рух коштів вбачається отримання ОСОБА_2 соціальних виплат саме у львівському регіоні з серпня 2017 року.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік (ст.405 ЦК України).

Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням (ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. №1382-IV).

За таких обставин, враховуючи конституційне право власника володіти, користуватись та распоряджатись своїм майном на власний розсуд, зокрема сплачувати за спожиті комунальні послуги за себе та осіб які фактично проживають в квартирі та те, що без судового рішення скасувати реєстрацію непроживаючої за адресою особи фактично не можливо, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

За ч. 1, п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 141, 259, 263 - 265, 280 - 282 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 треті особи ОСОБА_3 , відділ реєстрації місця проживання у Шевченківському районі м. Харкова про визнання таким, що втратив право користування житловою площею - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, судовий збір за звернення з позовом в сумі 768 гривни 40 копійок ( сімсот шістдесят вісім гривен 40 копійок).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 21.09.2020

Головуючий: