233 № 233/7699/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованої заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом до АТ «Українська залізниця», ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 13294,05 грн, з утриманням із цієї суми передбачених законом податків та зборів; компенсацію за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати, у розмірі 2816,72 грн, без утримання із цієї суми передбачених законом податків та зборів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка послалася на те, що 08.07.2016 відбувалася реорганізація структурного підрозділу ДП «Донецька залізниця» шляхом його злиття, як наслідок її було переведено до виробничого підрозділу «Станція Ясинувата» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця».

15.03.2017 в.о. начальника регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» Носулько О.О. видано наказ № 384-11 від 15.03.2017 «Про встановлення простою».

28.04.2017 першим заступником начальника регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» Носулько О.О. видано наказ № 645-113-1 від 28.04.2017 «Про деякі питання діяльності РФ «Донецька залізниця», яким передбачено скорочення штату та вивільнення працівників відповідно до вимог чинного законодавства.

10.07.2017 структурним підрозділом АТ «Українська залізниця» видано наказ № 4947/ДН-ОС про її звільнення з 17.07.2017 на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України з виплатою компенсації за 7 днів відпустки та одноразової грошової допомоги у розмірі 1 середньомісячного заробітку, з яким її ознайомлено особисто.

У день звільнення відповідач не провів з нею повний розрахунок, як наслідок має перед нею не погашену заборгованість із заробітної плати за період з березня 2017 року по липень 2017 року у розмірі 13294,05 грн

Крім того, у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати, відповідач має сплатити їй компенсацію за втрату частини заробітної плати у розмірі 2816,72 грн.

Відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с.55-56), в якому позов не визнав у повному обсязі, пославшись на те, що з 16 березня 2017 року у зв`язку із відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхами залізничного та автомобільного сполучення, відповідно до Рішення національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 № 62/2017, нарахування заробітної плати було припинено. Наслідком вищевказаного рішення є відсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», а також передачі з непідконтрольної території первинних документів. За першу половину березня 2017 року позивачу була нарахована заробітна плата у сумі 307,42 грн, яка позивачкою не отримана. За інший період у відповідача відсутня заборгованість із заробітної плати.

Висновком торгово-промислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16 січня 2018 року про унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії обставин непереборної сили відносно ПАТ «Укрзалізниця» встановлена відсутність вини підприємства у невиконанні зобов`язань, передбачених ст. ст. 47, 115 і 116 КЗпП.

Позивачка, у строк встановлений ухвалою судді від 11.11.2019, відповідь на відзив не подала.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11.11.2019 відкрито провадження у цій справі, справу призначено до судового розгляду, сторонам встановлені строки для подання заяв по суті (а.с.24).

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09.12.2019 витребувано у відповідача: копію наказу № 236-ДНД від 17.03.17 «Про встановлення простою»; копію наказу № 645-113-1 від 28.04.17 «Про деякі питання діяльності регіональної філії «Донецька залізниця»; відомості про обставини (дата, спосіб, місце) ознайомлення з наказом № 236-ДНД від 17.03.17 та № 645-113-1 від 28.04.17 позивача та керівництво Виробничого підрозділу «Станція Ясинувата», де працювала позивач; копію наказу про звільнення позивача №4947/ДН-ОС від 10.07.17; підстави для прийняття відповідачем рішення про виплату позивачу компенсації за невикористану відпустку - 7 днів; підстави для прийняття відповідачем рішення про виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 1 середньомісячного заробітку; відомості про обставини (дата, спосіб, місце) ознайомлення позивача з наказом про звільнення № 4947/ДН-ОС від 10.07.17; відомості про обставини проставляння відповідних записів до трудової книжки позивача, у тому числі щодо звільнення на підставі наказу № 4947/ДН-ОС від 10.07.17. Витребувати з Костянтинівсько - Дружківського об`єднаного УПФУ Донецької області (м. Костянтинівка, вул. Ціолковського, 25) індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) ОСОБА_1 , що містять інформацію про страховий стаж, заробітну плату та сплату страхових внесків страхувальником за період 2016-2017 (а.с.38-39).

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 15.01.20 відзив відповідача, як такий, що не відповідав вимогам ст. 178 ЦПК України залишено без руху, відповідачу надано строк на усунення недоліків (а.с.76).

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19.02.20 продовжено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву, прийнято відзив відповідача, розгляд справи відкладено для забезпечення права учасникам справи на подання відповіді на відзив, заперечення (а.с.105-106).

Позивачка, представник позивачки, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, матеріали справи містять заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача АТ «Українська залізниця», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у відзиві на позову заяву просив справу розглянути у його відсутність.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 з 08 липня 2016 року по 17 липня 2017 року перебувала у трудових правовідносинах з виробничим підрозділом «Станція Ясинувата» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», де працювала на посаді оператора сортувальної гірки 4 розряду. 17 липня 2017 року звільнена у зв`язку із скороченням штату, п.1 ст. 40 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану відпустку, одноразової допомоги при звільненні (копія трудової книжки з відповідними записами на а.с. 9-12, копія наказу про звільнення № 4947/ДН-ос від 10.07.2017 - а.с.13).

Статтею 43 Конституції України гарантований законом захист права на своєчасне одержання винагороди за працю.

За приписами ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до статті 110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Вказана норма права кореспондується із ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці», а другою частиною цієї статті встановлено обов`язок роботодавця забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Частиною 1 статті 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу №1 Конвенції є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Вирішуючи питання щодо порушення права позивачки на виплату відповідачем заробітної плати при роботі на його підприємстві та не проведення з нею повного розрахунку при звільненні, суд виходив з такого:

Відповідно до ч.3 ст.11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За частинами 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно із ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З доданих до позову табуляграм, виданих відповідачем на виконання ст. 100 КЗпП України (а.с.14-18), убачається, що позивачу ОСОБА_1 :

За березень 2017 року всього нараховано 1616,49 грн, сума до виплати 1285,41 грн.

За квітень 2017 року всього нараховано 2289,43 грн, сума до виплати 1820,51 грн.

За травень 2017 року всього нараховано 2289,43 грн, сума до виплати 1820,51 грн.

За червень 2017 року всього нараховано 352,23 грн, сума до виплати 280,08 грн.

За липень 2017 року всього нараховано 6746,47 грн, в т.ч. вихідна допомога 4522,44 грн, компенсація за невикористану відпустку 1120,91 грн, до виплати 5409,89 грн.

Загальний розмір нарахованої заробітної плати за період з березня 2017 по липень 2017 року склав 13294,05 грн, до виплати 9728,95 грн.

Відомості, зазначені у табуляграмах (а.с.14-18) узгоджуються з наказом начальника структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 17.03.2017 № 236-Н про встановлення простою, згідно із яким у зв`язку із встановленням простою оплату за час простою не з вини працівників провести з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу за весь час простою згідно графіку роботи (а.с. 68-69).

Наказ відповідача від 17.03.2017 № 236-Н в частині оплати праці за час простою відповідає вимогам ст. 113 КЗпП України, якою встановлено, що за час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Крім того, відомості, зазначені у табуляграмі за липень 2017 року (а.с.18) узгоджуються з наказом про звільнення позивачки (а.с.13) в частині нарахування компенсації за невикористану відпустку, одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку що відповідає вимогам ч.1 ст.44, ч.1 ст. 83 КЗпП України.

Відповідачем відомості щодо нарахування позивачу заробітної плати та інших виплат, належних їй при звільненні у розмірі 13294,05 грн не спростовані та суду не надані докази, що такі відомості є недостовірними.

Тож, суд вважає встановленим той факт, що при звільненні ОСОБА_1 належала до сплати заробітна плата за період з березня 2017 року по липень 2017 року та компенсаційні виплати у розмірі 13294,05 грн (за вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів до виплати належить 9728,95 грн).

Факт невиплати позивачу спірної заборгованості відповідачем не спростований.

Статтею 168 Податкового кодексу України передбачений порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету, а саме: податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (168.1.1). Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (168.1.2.).

Згідно з абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податку на доходи фізичних осіб) є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку і інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість із заробітної плати за період з березня 2017 року по липень 2017 року у розмірі 13294,05 грн з подальшим утриманням із цієї суми податків та зборів.

Вирішуючи спір щодо стягнення з відповідача на користь позивача компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р., підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно із ст. 2 цього Закону, компенсація втрати громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення) на інші.

За ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Таким чином, позивачка має право вимагати компенсацію втрати доходів за порушення строків їх виплати.

Порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням термінів її виплати визначений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 з наступними змінами.

Відповідно до п.4 постанови КМУ № 159 від 21.02.2001 р. сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків та обов`язкових платежів) прирості індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Суд погоджується із розрахунком компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням термінів її виплати, який проведений позивачкою, та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 2816,72 грн без утримання із цієї суми передбачених законом податків та зборів.

З огляду на наведене, суд уважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд відхиляє доводи відповідача щодо правомірності припинення нарахування заробітної плати позивачу з огляду на:

- Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 р. (введені в дію Указом Президента України від 15 березня 2017 року № 62/2017) «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України»,

оскільки це Рішення регулює питання припинення переміщення вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей та забезпечення безпечного і надійного функціонування паливно-енергетичного та металургійного комплексів України, нейтралізації загроз економічній безпеці України та мінімізації їх наслідків для економіки та бюджету України. Воно стосується повноважень Кабінету Міністрів, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, Національної гвардії України, Державної фіскальної служби України, Служби безпеки України,

і не містить вказівок або рекомендацій щодо припинення нарахування та виплати заробітної плати працівникам підприємства «Українська залізниця»;

- Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України «щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили» від 16.01.2018 р. №126/2/21-10.2 (а.с.58-62), оскільки висновок про відсутність вини відповідача як роботодавця у невиплаті заробітної плати не є законодавчо визначеною підставою для його звільнення від такого обов`язку, як і підставною порушення гарантованого Конституцією України права особи на оплату праці.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

У зв`язку з тим, що відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача за ч.6 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 768,40 грн, виходячи з такого:

Відповідно до пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З 01 січня 2019 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» в розрахунку на місяць у розмірі 1921,00 грн.

Отже, при поданні позову судовий збір в частині стягнення заборгованості по заробітній платі складав 768,40 грн (1921,00 грн х 0,4), тому з відповідача в доход держави належить стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 280 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (, адреса: м. Київ, вул. Тверська,5) про стягнення заборгованої заробітної плати задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість із заробітної плати за період з березня 2017 по липень 2017 року у загальному розмірі 13294 (тринадцять тисяч двісті дев`яносто чотири) грн 05 коп, з подальшим утриманням із цієї суми передбачених законом податків та зборів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням термінів її виплати у розмірі 2816 (дві тисячі вісімсот шістнадцять) грн 72 коп без утримання із цієї суми передбачених законом податків та зборів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп. на рахунок для зарахування до державного бюджету надходжень за кодом Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Повний текст судового рішення складено 03 березня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: О. В. Каліуш