Дата документу 26.02.2020 Справа № 311/4188/18
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 311/4188/18Головуючий у 1-й інстанції Пушкарьова С.П. Повний текст рішення складено 13.11.2019 року.
Пр. № 22-ц/807/588/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,

за участі секретаря Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, третя особа Малобілозерська сільська рада Василівського району Запорізької області про поновлення договори оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-5), в якому просила:

- поновити термін дії договору оренди землі від 18.12.2012 року, зареєстрованого 29.12.2012 року у відділі Держкомзему у Василівському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 04198, на п`ять років;

- визнати поновленим договір оренди землі від 18.12.2012 року, зареєстрований 29.12.2012 року у відділі Держкомзему у Василівському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 04198, на п`ять років шляхом укладення додаткової угоди (ст. 33 ч. 6 ЗУ «Про оренду землі»).

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що 01.01.2013 р. набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 р., відповідно до якого райдержадміністрації не наділено повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів. Вищезазначені повноваження передано до центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів в галузі земельних відносин і його територіальних органів. На території Запорізької області дані функції було передано Головному управлінню Держземагенства у Запорізькій області. За таких обставин, у зв`язку із набранням чинності зазначеного вище закону розпорядником земель за Договором стало Головне управління Держземагенства у Запорізькій області.

Відповідно до п. 2 постанови КМУ від 14.01.2015 р. № 5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру», згідно із переліком Головне управління Держземагенства у Запорізькій області було реорганізоване шляхом його приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, яке було зареєстроване в Єдиному державному реєстрі як юридична особа 10.06.2015 р.

Згідно із наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 135 від 18.06.2015 р. останнє погодилося із пропозицією ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області щодо можливості забезпечення здійснення покладених на ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області функцій і повноважень ГУ Держземагенства у Запорізькій області, що припиняється.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

З метою реалізації наданої п. 7 договору, з урахуванням ч. 2 ст. 33 Закону щодо можливості поновити договір оренди на новий строк, виконуючи умови договору, позивач із листом-повідомленням від 27.06.2017 р. (вх. від 29.06.2017 р. № 7126) звернулась до відповідача з листом-повідомленням щодо поновлення договору. До листа-повідомлення з боку позивача були додані всі необхідні документи, які передбачені чинним законодавством України, а саме: проект додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди № 718 від 18.12.2012 р. у 3-х оригінальних примірниках.

19.07.2017 р. позивачці від відповідача надійшов лист з пропозицією надати підтвердження належного виконання умов договору, а саме: для перевірки стану орендованої земельної ділянки було запропоновано надати агрохімічний паспорт земельної ділянки. Однак, заперечень щодо запропонованого тексту проекту додаткової угоди та відмови у продовженні договору оренди, від відповідача не було. В подальшому, листом від 02.10.2017 р. відповідач не висловлював думку щодо заперечення проти продовження терміну дії договору, але наполягав на виготовленні агрохімічного паспорту земельної ділянки, тобто звернення ОСОБА_1 було фактично проігноровано. 28 грудня 2017 року спливав термін дії договору, однак, у зв`язку з відсутністю заперечень відповідача щодо поновлення терміну дії договору, позивач продовжувала користуватися земельною ділянкою, про що сповістила відповідача у своєму листі-повідомленні від 12.02.2018 р. (вх. Від 13.02.2018 р. № 143/0/518), додавши до нього проект додаткової угоди про поновлення договору оренди. Лише листом від 13.03.2018 р. № Ф-143-115/6-18 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що позивачем не надано підтвердження факту належного виконання обов`язків орендаря за умовами договору оренди у вигляді агрохімічного паспорту. В цьому ж листі позивачу повідомлено про те, що 24.01.2018 р. за № 31-8-0.61-704/2-18 на її адресу направлені заперечення у поновленні договорів, хоча позивачка цих заперечень до теперішнього часу не отримувала.

Враховуючи той факт, що після спливу терміну дії договору оренди землі позивач з 29.12.2017 року до теперішнього часу продовжує використовувати земельну ділянку, заперечень у поновленні договору оренди землі від відповідача не отримувала, в зв`язку з чим, ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезазначеним договором.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_2 С ОСОБА_3 (а.с. 39).

Ухвалою суду першої інстанції від 30 листопада 2018 року (а.с. 41) відкрито провадження у цій справі.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2019 року (а.с. 116-121) позовні вимоги ОСОБА_1 у цій справі задоволено.

Визнано поновленим договір оренди землі від 18.12.2012 р., зареєстрований 29.12.2012 р. у відділі Держкомзему у Василівському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 04198, шляхом укладення додаткової угоди в наступній редакції:

ДОДАТКОВА УГОДА

про поновлення терміну дії Договору оренди землі № 718 від 18.12.2012 року

м. Запоріжжя «_____»__________2018 р.

Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, адреса: 69095, м. Запоріжжя, вулиця Українська, 50, в особі, ________________________________________________________________________________________________________________________________________

який (а) діє на підставі__________________________________________________________________________________________________________________________,

іменований в подальшому ОСОБА_4 , з одного боку, та

громадянка ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області 13.11.1997, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , іменований в подальшому Орендар, з другого боку, уклали дану Додаткову угоду про наступне:

1.Поновити термін дії договору оренди землі № 718 від 18.12.2012 року площею 17,1285 га (кадастровий номер земельної ділянки :10:028:0004), зареєстрованого у відділі Держкомзему у Василівському районі Запорізької області 29.12.2012 р. за № 04198 на п`ять років.

2.Всі інші умови вищевказаного договору не зачеплені даною угодою, залишаються незмінними.

3.Ця Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору оренди землі № 718 від 18.12.2012 року, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Василівському районі Запорізької області 29.12.2012 р. за № 04198.

ОРЕНДОДАВЕЦЬ: ОРЕНДАР:

Головне управління громадянка

Держгеокадастру Фоменко Олена

у Запорізькій області Анатоліївна

АДРЕСА_1 50 ідентифікаційний номер:

__________ __________ __________ Фоменко О.А.

Стягнуто з ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області у своїй апеляційній скарзі (а.с. 132-139) просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, по суті позовних вимог, яким відмовити в повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_1 , вирішити питання розподілу судових витрат.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 150).

Ухвалою апеляційного суду від 14 січня 2020 року (а.с. 163) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито.

Ухвалою апеляційного суду (а.с. 165) дану справу призначено до апеляційного розгляду.

Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу станом на час її розгляду апеляційним судом.

Проте, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судове засідання 26 лютого 2020 року повідомлені апеляційним судом з додержанням вимог ЦПК України (а.с. 177-178), у тому числі позивач ОСОБА_1 через свого представника, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України (а.с.177), позивач ОСОБА_1 та представник третьої особи Малобілозерська сільська рада Василівського району Запорізької області не з`явились, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Позивач ОСОБА_1 про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістила.

Третя особа Малобілозерська сільська рада Василівського району Запорізької області подала апеляційному суду заяву (а.с. 171-172), в якій просила розглядати дану справу за відсутності її представника.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання позивача ОСОБА_1 та представника третьої особи Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив заяву третьої особи задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Нікогосян Л.В. (а.с.179) та представника позивача ОСОБА_1 адвоката Куриліна В.О. (а.с. 185-187).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

За змістом ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

В силу вимог ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст. 3, 210, 319, 626, 631, 638, ч. 2 ст. 792 ЦК України, ЗУ «Про оренду землі», ст.ст. 2, 7, 12, 228, 229, 258-260, 263-265, 268 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи, має місце неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи, що мають значення для правильного вирішення справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам цієї справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції у цій справі ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Так, встановлено, що 18 грудня 2012 року між Василівською районною державною адміністрацією Запорізької області та ОСОБА_1 був укладено договір оренди землі №718 (копія а.с. 11-16).

Вказаний договір оренди земельної ділянки від 18.12.2012 року №718 зареєстровано у Василівському районному відділі Запорізької регіональної філії ДЗК Запорізької області, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 04198 від 29.12.2012 року (а.с.17-19).

Розділ «Строк дії договору» містить інформацію, що вищевказаний договір укладено на 5 років.

Розділ «Орендна плата» згаданого договору містив відомості, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 11483,40 грн., що становить 3 % від нормативної грошової оцінки.

Крім того, у вказаному розділі обумовлено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір подовжити його дію.

29 червня 2017 року від ОСОБА_1 на адресу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області надійшов лист - повідомлення від 27.06.2017, який містив прохання про продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки (копія а.с.20-21).

19.07.2017 р. Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області листом №Ф-7126-5158/6-17 запропонувало Фоменко О.А. надати документи на підтвердження належного виконання орендарем своїх обов`язків за договором (а.с.22).

30 серпня 2017 року від ОСОБА_1 на адресу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області надійшов лист від 30.08.2017, який містив інформацію щодо належного виконання умов договору без додавання будь-яких доказів (а.с.23).

02.10.2017 р. Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області листом №Ф~8473-6803/6-17 запропонувало ОСОБА_1 надати інформацію щодо виконання обов`язків землекористувачів визначеною ст. 96 Земельного кодексу України (а.с.24).

24 січня 2018 року Головне управління листом-повідомленням повідомило про заперечення у поновлені договору оренди землі відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (а.с.69-70).

Відповідно до ст. 33 ч. 6 Закону України «Про оренду землі » у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Отже, відповідач після закінчення строку договору направив лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі.

13 лютого 2018 року від ОСОБА_1 на адресу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області надійшов лист - повідомлення від 12.02.2018, який містив прохання укласти додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки (а.с.71-72).

13.03.2018 р. Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області листом №Ф-143-115/6-18 повідомило ОСОБА_1 про те, що дія договору закінчилася. Також 24.01.2018 було направлено заперечення у поновлені договору відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (а.с.73).

Встановлено, що всі вищезазначені відповіді відповідача на ім`я позивача надані з дотриманням передбаченого законом місячного строку.

Відповідно до ст. 93 ЗКУ право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької діяльності.

Згідно із ч. 8 цієї статті відносини пов`язанні з орендою землі, регулюються законом. Таким законом на сьогоднішній день є Закон України «Про оренду землі».

Одними з істотних умов договору оренди землі в розумінні ЗУ «Про оренду землі» (ст. 15) є строк дії договору оренди та орендна плата.

Процедура поновлення договору оренди землі визначена ст. 33 ЗУ «Про оренду землі». Так, відповідно до змісту даної статті, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладання договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Зі змісту вищевказаної статті вбачається, що ініціатором поновлення договору оренди має бути орендар, при цьому при здійсненні процедури поновлення обов`язковим є дотримання норм даної статті. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області заперечило проти поновлення вищезазначеного договору оренди землі.

Ч. 4 статті 33 Закону України «Про оренду землі» визначено, що при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється зокрема в разі: закінчення строку, на який його було укладено.

В розумінні ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» за наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Отже, згаданою нормою матеріального права реалізація обов`язку сторони повідомити про прийняте рішення у вигляді листа-повідомлення відбувається шляхом його направлення.

Згаданою нормою матеріального права не передбачає обов`язку щодо отримання повідомлення про вручення листа орендодавцем.

З огляду на вищезазначене, належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК є обставини направлення листа - повідомлення про заперечення за ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі».

Крім того, суд першої інстанції зазначав в своєму рішенні у цій справі, що представником позивача було зауважено, що у реєстрі рекомендованих поштових відправлень з повідомленням, який надав відповідач, невірно вказаний індекс відділення поштового зв`язку за адресою позивача та зауважив, що ніякого рекомендованого поштового відправлення ОСОБА_1 не отримувала.

Проте, систему поштової індексації України побудовано з урахуванням територіальної належності підприємств поштового зв`язку та населених пунктів до адміністративних утворень України на основі п`ятизначної структури індексу. П`ятизначна поштова індексація дозволяє зробити процеси сортування кореспонденції більш якісними, простими, а також сприяє прискоренню доставки пошти до адресата.

По-перше, невірно вказаний індекс не перешкоджає в отримані адресатом листа, тому що поштова адреса була вказана точною та повною (п. 45 Правила надання послуг поштового зв`язку затверджена постановою КМУ від 05.03.2009 №270 - далі Правила).

По-друге, разом із реєстром відправки рекомендованих поштових відправлень з повідомленням відповідач надав суду першої інстанції список №253 згрупованих поштових відправлень де зазначено «Запоріжжя, 69005 № відправлення 421» (а.с. 103), тобто незалежно від наданої відправником інформації пошта автоматично підтягує індекс.

Відповідно до п. 92 Правил підлягають доставці додому, зокрема, рекомендовані поштові картки, листи, відправлення для сліпих, дрібні пакети, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів.

Прості та рекомендовані поштові відправлення можуть доставлятися з використанням абонентських поштових скриньок, що встановлюються на перших поверхах приміщень чи інших доступних для цього місцях.

Суд першої інстанції неправильно вважав, з посиланням на висновок Верховного Суду, викладений у постанові у справі № 233/844/18 (а.с. 190-194), який не стосується правовідносин сторін у цій справі, безпідставними у цій справі доводи представника відповідача про те, що надіслання ОСОБА_1 листа від 24.01.2018 р. про заперечення у поновленні договору оренди землі є належним повідомленням орендаря, незалежно від того, чи отримала його остання.

Оскільки, крім цього, суд першої інстанції у своєму рішенні також послався на лист від 10.10.2019 року Запорізької дирекції АТ «Укрпошта», яка повідомляла, що надати інформацію щодо вручення або відправки простих і рекомендованих поштових відправлень на ім`я ОСОБА_1 за 2017р. і 2018р. не має можливості.

За таких обставин, факту неотримання позивачем вищевказаного листа відповідача від 24.01.2018 року судом першої інстанції у цій справі також не встановлено.

Також, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що на реєстрі рекомендованих поштових відправлень Укрпоштою проставлений відбиток календарного штемпеля від 24.01.2018 (а.с.102).

Відповідно до п. 68 Правил, про прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень, поштових переказів видається один розрахунковий документ на один список. Один примірник списку видається відправникові.

Також, п. 73 Правил, під час приймання для пересилання письмової кореспонденції на адресному боці кожного поштового відправлення проставляється відбиток календарного штемпеля.

Дата відбитку календарного штемпеля маркувальної машини повинна відповідати даті подання письмової кореспонденції для пересилання. Якщо на письмовій кореспонденції, поданій для пересилання, відсутній відбиток календарного штемпеля або зазначена дата не відповідає даті подання її для пересилання, поштові відправлення повертаються відправникові для відповідного оформлення.

У даних правовідносинах орендодавець виконав свій обов`язок та надіслав на адресу ОСОБА_1 лист-повідомлення від 24.01.2018 про заперечення саме за ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення у цій справі також зазначав, що орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки.

Однак, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що у листі-повідомлені про заперечення у поновлені договору оренди зовні від 24.01.2018 №31-8-0.61-703/2-18 (а.с.89) Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, зазначало відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення договору орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку.

Крім того, договір оренди землі № 716 містить розділ «Інші права та обов`язки сторін» (п. 22 обов`язки орендодавця) - по закінченню строку дії даного договору прийняти від орендаря надану в оренду земельну ділянку.

Також, судом першої було залишено поза увагою приписи ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», відповідно до яких додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

Суд першої інстанції у своєму рішенні у цій справі зазначав, що договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у ч. 8 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі». При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Таким чином, поновлення договору оренди землі в судовому порядку, в передбачений нормами ч. ч. 6 - 10 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» спосіб вимагає не тільки встановлення судом юридично значимих умов, що свідчать про продовження орендних правовідносин (як-то користування земельною ділянкою поза межами строку договору без заперечення орендодавця протягом наступного місяця), а й необхідності укладення додаткової угоди між сторонами, як підстави продовження орендних прав і обов`язків.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 до Головного управління з вимогою про укладання додаткової угоди відповідно до ч. 8 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» не зверталась. Хоча, вона була повідомлена належним чином, у тому числі листом від 13.03.2018 №Ф~ 143-115/6-18, про позицію орендодавця та заперечення за ч. 6 ст. 33 Закону.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Отже, встановлено, що дії Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області в повній мірі узгоджуються з ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вищевикладених фактичних обставинах цієї справи, позивачем ОСОБА_1 та її представником у суді першої інстанції у цій справі не було доведено належними, допустимими доказами того, що ОСОБА_1 користувалась вищезазначеною земельною ділянкою після закінчення строку дії вищезазначеного договору оренди землі у 2017 році зі згоди Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, як орендодавця цієї землі.

При цьому, не є належними доказами останнього у цій справі квитанції позивача про сплату нею за власним бажанням та на свій розсуд плати за цю землю за 2018 рік (а.с. 29- 33).

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач ОСОБА_1 та її представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною позивача апеляційному суду не надані.

При вищевикладених обставинах, відсутні правові підстави для задоволенні вищезазначеного позову позивача у цій справі, доводи апеляційної скарги відповідача Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області слід задовольнити, рішення Василівського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2019 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення; позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, третя особа Малобілозерська сільська рада Василівського району Запорізької області про поновлення договори оренди земельної ділянки у цій справі залишити без задоволення.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 1, 13 ЦПК України у разі задоволення апеляційної скарги відповідача Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області при вищевикладених обставинах, позивач ОСОБА_1 не має права на компенсацію за рахунок відповідача Держгеокадастру у Запорізькій області у цій справі будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій.

І, навпаки, з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області слід стягнути судові витрати відповідача, пов`язані із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді судового збору 2114,40 грн. (а.с.154-155).

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області задовольнити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2019 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, третя особа Малобілозерська сільська рада Василівського району Запорізької області про поновлення договори оренди земельної ділянки у цій справі залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області () судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді судового збору 2114,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 05.03.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.