Номер провадження: 22-ц/813/7861/20
Номер справи місцевого суду: 495/5377/17
Головуючий у першій інстанції Мишко В. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

18.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в особі судді судової палати у цивільних справах Дрішлюка А.І., дослідивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2017 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

20 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом, просив суд усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від права на спадкування за законом спадкового майна, яке відкрилось після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яке складається з 2/15 домоволодіння АДРЕСА_1 ; 15/100 домоволодіння АДРЕСА_1 . Позовні вимоги обґрунтував тим, що з травня 2009 року й до моменту смерті ОСОБА_3 позивач постійно проживав з померлою однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас, відповідач, будучи спадкоємцем 5 черги за законом не цікавився станом здоров`я ОСОБА_3 та ухилявся від надання допомоги їй (а.с.2-5).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом задоволено, усунено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від права на спадкування за законом спадкового майна, яке відкрилось після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яке складається з: 2/15 домоволодіння АДРЕСА_1 ; 15/100 домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 47-51).

Не погоджуючись вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с. 56-59). Однак, 20 червня 2018 року до Апеляційного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_2 про відкликання апеляційної скарги, яка була задоволена ухвалою Апеляційного суду Одеської області, апеляційна скарга повернута апелянту (головуючий - суддя Таварткіладзе О.М.) (а.с. 101).

06 липня 2018 року до Апеляційного суду Одеської області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2017 року, в якій апелянт вказує, що описану вище заяву про відкликання апеляційної скарги він не подавав, а дізнався про неї та, як результат, про повернення йому апеляційної скарги, в приміщенні суду, коли прийшов дізнатись дату та час розгляду апеляційної скарги (а.с. 107-111). 02 серпня 2018 року до Апеляційного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_2 про відкликання апеляційної скарги, в якій апелянт вказує, що через наявність довіреності на ОСОБА_4 , з якою апелянт припинив шлюбні відносини, вона 06.07.2018 року через канцелярію Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області повторно подала апеляційну скаргу на оскаржуване рішення, що насправді не відповідає внутрішній волі апелянта, а тому ОСОБА_2 подає заяву про відкликання апеляційної скарги (а.с. 148-149). Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 02 серпня 2020 року (головуючий - суддя Колесніков Г.Я.) вказана заява задоволена, апеляційна скарга повернута апелянту (а.с. 152).

21 вересня 2018 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява про видачу копії судових рішень першої та апеляційної інстанції від ОСОБА_1 (а.с. 155). В матеріалах справи також міститься розписка про отримання ОСОБА_1 копій рішення суду першої інстанції та ухвал суду апеляційної інстанції від 04 жовтня 2018 року (а.с. 157).

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 23 квітня 2019 року надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 , в якій він просив рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити та усунути ОСОБА_2 від спадкування всіх прав та обов`язків, що за життя належали ОСОБА_3 (а.с. 160).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 травня 2019 року (головуючий - суддя Вадовська Л.М.) апеляційну скаргу залишено без руху з мотивів недотримання вимог щодо форми та змісту апеляційної скарги, несплати судового збору та відсутності клопотання про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження (а.с. 164-165). Копія вказаної ухвали була кілька разів направлена ОСОБА_1 , але щоразу до суду поверталось повідомлення про невручення поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання (а.с. 166-179).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 липня 2019 року (головуючий - суддя Вадовська Л.М.) апеляційну скаргу ОСОБА_1 було повернуто апелянту (а.с. 180-181).

27 липня 2020 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 23 квітня 2019 року надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 , в якій він просить змінити оскаржуване рішення в мотивувальній частині, доповнивши її посиланням на факт проживання апелянта з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

На момент надходження апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду виникла неможливість розподілу справ між суддями судової палати з розгляду цивільних справ, яка тривала з 03 серпня 2020 року по 27 серпня 2020 року (протокол автоматизованого розподілу судових справ між суддями - в матеріалах справи), що обумовлено недостатньою кількістю суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15) та перебуванням суддів у відпустці та на лікарняному. 28 серпня 2020 року з`явилася можливість автоматизованого розподілу справ, в зв`язку з чим судді Дрішлюку А.І. було розподілено 156 цивільних справ (довідка - в матеріалах справи), що виключає фізичну можливість опрацювати їх в строк, визначений ЦПК України для прийняття рішення щодо відкриття апеляційного провадження, залишення апеляційної скарги без руху, її повернення або відмову у відкритті апеляційного провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення було прийнято 25 вересня 2017 року. Апеляційну скаргу подано 27 липня 2020 року. Апелянт є позивачем у справі, а тому не міг не знати про існування провадження у суді першої інстанції. Крім того, матеріалами справи містять розписку про отримання ОСОБА_1 копій рішення суду першої інстанції та ухвал суду апеляційної інстанції від 04 жовтня 2018 року (а.с. 157).

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України якщо заяву про поновлення строку не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

У встановлений судом строк та станом на момент постановлення ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою апелянтом не було подано до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та не було наведено поважних причин даного пропуску, крім того апелянтом знову не було подано до суду оригіналу квитанції про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції.

Вказане може свідчити про втрату апелянтом процесуальної зацікавленості. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Одним з основоположних аспектів верховенства права в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод є принцип правової визначеності (певності), який вимагає, серед іншого, щоб остаточне вирішення судом спору не ставилося під сумнів (принцип правової визначеності як складова справедливого судового розгляду).

Відповідно до ч. 2. ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

У зв`язку з наведеним перегляд процесуального рішення суду, ухваленого в 25 вересня 2017 року, тобто три роки тому, є порушенням принципу правової визначеності в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Таким чином, враховуючи, що у апелянта було достатньо часу для подання клопотання з наведенням поважних причин пропуску строку та обґрунтування законної можливості для поновлення строку на подачу апеляційної скарги та сплати судового збору, а також зважаючи на те, що апелянт, як ініціатор процесу на цій стадії, за логікою цивільного процесуального законодавства в системному взаємозв`язку з завданнями та засадами цивільного судочинства, повинен цікавитись рухом власної скарги у разі наявності процесуальної зацікавленості в її розгляді, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 357, 358 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкриті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 вересня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк