Справа № 174/340/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря - Волинець Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом керівника Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Підставою своїх вимог вважає, те що ОСОБА_1 , 09.11.2016р.близько 04 год. 00 хв. знаходився у приміщенні кухні квартири АДРЕСА_1 , де під час спільного розпивання алкогольних напоїв, між ним та власником вищевказаної квартири ОСОБА_2 виникла сварка. Під час сварки у ОСОБА_1 раптово виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_2 . Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, ОСОБА_1 у той же день, тобто 09.11.2016, близько 04 год. 10 хв., продовжуючи знаходитись на кухні вказаної квартири, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, сидячи навпроти ОСОБА_2 , який стояв, діючи умисно, взяв зі столу ніж, та таким чином підшукав собі знаряддя злочину, після чого, утримуючи ніж в правій руці, рухом руки прямо вперед, наніс один удар в область живота потерпілому ОСОБА_2 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини з ушкодженням тонкого та товстого кишківника та їх брижі з розвитком внутрішньочеревної кровотечі, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий у вищевказаному кримінальному провадженні ОСОБА_2 , перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП КМР «МЛІІІМД» з 09.11.2016 по 16.11.2016 - тобто 7 ліжко-днів та на його лікування витрачено 4392,71 гривень.

Правова кваліфікація умисних дій ОСОБА_1 , визначена, як тяжке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17.12.2018 року, яка набрала законної сили 17.12.2018 року залишено без змін вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.05.2018 року щодо ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Вказаним вироком ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з поміщенням до кримінально- виконавчої установи закритого типу на призначений строк. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_2 , перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП КМР «МЛІІІМД» з 09.11.2016 по 16.11.2016 - тобто 7 ліжко-днів та на його лікування витрачено 4392,71 гривень, що підтверджується довідкою-калькуляцією, виданою КНП КМР «МЛШМД».

Оскільки, саме злочинними діями ОСОБА_1 , потерпілому ОСОБА_2 , було заподіяно умисне тяжке тілесне ушкодження, внаслідок якого він лікувався в хірургічному відділенні та, враховуючи те, що відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, тому є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків завданих державі внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення в сумі 4392,71 грн.

Ухвалою суду від 03.06.2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням(викликом) сторін. Окрім того строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву (а.с. 66).

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин.

Відповідач ОСОБА_1 , не подав відзив на позов, повідомлявся через адміністрацію виправної колонії, копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з доданими до неї документами отримав під розписку, яка долучена до матеріалів справи.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області щодо ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з поміщенням до кримінально- виконавчої установи закритого типу на призначений строк (а.с. 16-23).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17.12.2018 року, яка набрала законної сили 17.12.2018 року залишено без змін вирок Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 22.05.2018 року (а.с. 24-30).

Відповідно до відповіді на запит № 041, виданої 04.02.2020 року Комунальним некомерційним підприємством Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», ОСОБА_2 , дійсно перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 09.11.2016 по 16.11.2016 - тобто 7 ліжко-днів та на його лікування витрачено 4392,71 гривень, що підтверджується довідкою-калькуляцією, крім того повідомляє ,що не пред`являла позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого (а.с. 14, 15).

Відповідно до копії медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 він дійсно проходив лікування у Комунальному некомерційному підприємстві Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» у вказаний вище період (а.с. 41-50).

Відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вищевказана правова позиція, викладена в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-29040ск15 від 16.03.2016 та № 6-17168св15 від 11.11.2015 року.

Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховується до відповідного бюджету.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 встановлено, що поняття «інтереси держави» є оціночним і в кожному конкретному випадку прокурор чи його заступник самостійно визначає з посиланням на законодавство підстави подання позову, вказує, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до п. 3, 4 Постанови КМ України №545 від 16.07.1993 року «Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Оцінивши надані докази у їх сукупності і взаємозв`язку, враховуючи, що станом на дату звернення із позовом до суду збитки в сумі 4392,71 грн. відповідачем не відшкодовані, тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому судові витрати підлягають стягненню із відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 10, 11, 12, 13, 141, 223, 206, 223, 247, 258, 259, 263-265, 274-279, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов керівника Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину - задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 16.11.2001 Вільногірським МВ УМВС України в Дніпропетровській області, на користь Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (КНП КМР «МЛШМД»), , розрахунковий рахунок ПА 0004013, утримувач УК у м. Кам`янське 24060300, МФО 899998, , банк Держказначейська служба України м. Київ, кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_2 в сумі 4392 (чотири тисячі триста дев`яносто дві) гривні 71 (сімдесят одна) копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави в сумі 2102,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вільногірського міського суду

Дніпропетровської області І.А.Ілюшик