Провадження № 2/229/1007/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Король І.С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

14 травня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, в якій вказала, що 23 вересня 2011 року рішенням Дружківського міського суду Донецької області шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 був розірваний. Від цього шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

06 вересня 2011 року Дружківським міським судом Донецької області було видано виконавчий лист № 2-893 2011 року про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 10 серпня 2011 року до її повноліття.

Відповідач неналежно виконує свій обов`язок та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини внаслідок чого, згідно з розрахунком заборгованості виданим Дружківським міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), утворилась заборгованість за період з 29 січня 2014 року по 01 лютого 2020 року, яка станом на 01 лютого 2020 року становить 106598,08 грн. Тому позивачка просить стягнути зі ОСОБА_2 на свою користь пеню за прострочення аліментів за період з 29 січня 2014 року по 01 лютого 2020 року в розмірі 106598,00 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що він не згодний з нарахованою сумою заборгованості, оскільки державний виконавець нараховував йому заборгованість зі сплати аліментів на розмір доходів без урахування сплачених податків. До того ж, під час проведення АТО обсяги його роботи скоротилися, а тому він сплачував аліменти в розмірі, який мав змогу здійснити. Також він має захворювання хребта, тому несе додаткові витрати з цієї причини. Не згоден зі стягненням з нього пені., просить в позові відмовити.

Суд, дослідивши докази по справі, встановив такі факти.

Суд встановив, що сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 13 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 162.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 23 вересня 2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний (справа № 2-1042/11).

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 06 вересня 2011 року зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Дружківці Донецької області, на користь ОСОБА_1 стягнуто на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття, починаючи з 10 серпня 2011 року.

Станом на 01 лютого 2020 року заборгованість по аліментам по виконавчому листу Дружківського міського суду по справі № 2-893/11 від 06 вересня 2011 року становить 106598,08 грн.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України).

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості..

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо невідповідності розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, здійсненого державним виконавцем, нормам законодавства України, з огляду на те, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України).

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду визначений у статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

У цій статті передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відомості про оскарження відповідачем розміру нарахованої заборгованості по аліментам суду не надані.

Таким чином, наведений позивачем в позові розрахунок пені відповідає вимогам Сімейного кодексу України та позиції, наведеній у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду. Розрахунок проведений за кожним місячним платежем за час затримки сплати (за період з 29 січня 2014 року по 01 лютого 2020 року), який помножений на кількість днів прострочення та помножений на 1 %. Зазначені результати складені у загальну суму, що становить 1461740,82 грн. Суд, перевіривши розрахунки, вважає їх арифметично правильними.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, яке містить визначення максимальної суми пені у розмірі 100 відсотків заборгованості, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у межах суми заборгованості зі сплати аліментів, тобто у сумі 106598,00 грн.

Судом задоволено позовні вимоги позивачки, яка звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 10-12, 80, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У ХВ А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 29 січня 2014 року по 01 лютого 2020 року в розмірі 106 598 (сто шість тисяч п`ятсот дев`яносто вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 у дохід державного бюджету судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 вересня 2020 року.

Cуддя: С. О. Рагозіна