Провадження № 2/638/4192/20
РІШЕННЯ

Іменем України

17 вересня 2020 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі судді Латки І.П., розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України) справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору про надання правової допомоги та стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року позивачка звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору про надання правової допомоги та стягнення коштів, в обґрунтування якого вказала, що 27 січня 2018 року між нею та адвокатом Карабановим Олексієм Юрійовичем було укладено договір про надання правової допомоги у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошового боргу за борговою розпискою. Відповідач представляв її інтереси у Дзержинському районному суді м. Харкова та у Харківському апеляційному суді по цивільній справі № 6388/7451/18. При складанні договору адвокатом зроблено опис попереднього розрахунку робіт на загальну суму 23720 грн. Позивачкою було сплачено за правові послуги адвоката за вище зазначеним договором суму 25000 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 06 березня 2020 року по цивільній справі № 638/7451/18 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_3 пені у розмірі 11338,11 грн скасовано та в іншій частині змінено, зокрема, в частині стягнення з ОСОБА_3 11993,03 грн в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу. В зазначеній постанові від 06 березня 2020 року по цивільній справі № 638/7451/18 Харківський апеляційний суд змінюючи рішення Дзержинського районного суду м. Харкова в частині відшкодування витрат на правову допомогу зазначив, що в матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 27 січня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Карабановим Олексієм Юрійовичем, опис і попередній розрахунок робіт на загальну суму 23720 грн та товарний чек від 27 січня 2018 року про сплату за вказаним договором на суму 25000 грн. При цьому, згідно акту виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 22 травня 2018 року сторони вказаного договору погодили виконання договору про надання правової допомоги адвокатом у розмірі 9600 грн. Тому, оскільки сплачені 27 січня 2018 року 25000 грн є авансом, то після підтвердженого актом від 22 травня 2018 року виконання робіт на суму 9600 грн, витрачання решти авансу в сумі 15400 грн має підтверджуватися письмовими документами. Також, суд зазначив, що у справі відсутні докази на підтвердження здійснення відповідних витрат, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, тому суд взяв до уваги лише ті правові послуги, які були фактично надані адвокатом та надання яких фактично підтверджено матеріалами справи. Доведеними суд зазначив витрати часу адвоката на участь у судових засіданнях тривалістю 185 хвилин і з урахуванням розцінок адвоката доведеним зазначив надання таких послуг на суму 3946,67 грн та з урахуванням, що адвокатом Карабановим Олексієм Юрійовичем також було складено три заяви про відкладення розгляду справи, одну заяву про ознайомлення з матеріалами справи, пояснення щодо відзиву на позовну заяву, суд вважав доведеними витрати позивача на правову допомогу на суму 16106,67 грн.

Позивачка зазначила, що судом встановлено, що відповідач умови договору про надання правової допомоги виконав згідно з договором, надавши послуги вартістю на суму 11993,03 грн, у зв`язку із чим відповідач має заборгованість перед позивачкою у сумі 13006,97 грн (25000 грн - 1993,03 грн = 13006,97 грн).

Позивачка просила суд розірвати договір № б/н від 27 січня 2018 року про надання правових послуг між ОСОБА_1 та адвокатом Карабановим Олексієм Юрійовичем; стягнути з адвоката Карабанова Олексія Юрійовича грошові кошти у розмірі 13006,97 грн за договором про надання правових послуг № б/н від 27 січня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Карабановим Олексієм Юрійовичем.

Копію ухвали про прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження і позовну заяву з доданими до неї матеріалами ОСОБА_2 отримав 18 серпня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідачем ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_4 , подано до суду відзив на позовну заяву. Проте, суд не приймає до увагу вказаний відзив, оскільки в порушення вимог ч. 2 ст. 178 ЦПК України, яка передбачає, що відзив підписується відповідачем або його представником, відзив на позовну заяву, поданий ОСОБА_4 від імені ОСОБА_2 , не підписаний представником позивача ОСОБА_4 .

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про розірвання договору про надання правових послуг та стягнення грошових коштів в сумі 13006,97 грн. Оскільки справа є малозначною, то розгляд позовної заяви проводився без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 січня 2018 року між ОСОБА_1 та адвокатом Карабановим Олексієм Юрійовичем укладено договір про надання правової допомоги для захисту прав позивачки щодо неналежного виконання чи невиконання договору позики, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , стягнення грошових коштів з нього шляхом звернення до суду із позовною заявою.

Згідно розділу 2 вказаного договору виконавець зобов`язується: надавати замовнику усні та письмові консультації з правових питань в усіх галузях законодавства; надавати юридичні висновки з окремих питань діючого законодавства України; надавати юридичну допомогу при складанні договорів за участю замовника; надавати правову допомогу замовнику під час спілкування з представниками органів державної влади, правоохоронних органів, органів прокуратури та суду; вживати всіх необхідних законних заходів для виконання доручень замовника; представляти інтереси замовника перед фізичними особами, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форм власності, в тому числі судах всіх інстанцій, правоохоронних органах, органах прокуратури.

Розділом 4 зазначеного договору визначено порядок оплати. Так, в п. 4.1 цього розділу зазначено, що за виконання зобов`язань, передбачених даним договором, замовник зобов`язаний не пізніше 10 днів з дня підписання цього договору сплатити гонорар у розмірі 25000 грн. На підставі акту виконаних робіт визначається обсяг виконаної роботи адвокатом, у розмірі 40 % від мінімальної заробітної плати, чинної на момент виконання робіт адвокатом.

27 січня 2018 року позивачкою сплачено за правові послуги адвоката за вище зазначеним договором суму 25000 грн, що підтверджується копією товарного чека (а.с. 11).

11 травня 2018 року ОСОБА_1 та адвокатом Карабановим Олексієм Юрійовичем підписано детальний опис попереднього розрахунку робіт до договору про надання правової допомоги від 27 січня 2018 року, про що свідчить копія детального опису попереднього розрахунку робіт від 11 травня 2018 року.

Згідно акту виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 27 січня 2018 року, підписаного ОСОБА_1 та адвокатом Карабановим Олексієм Юрійовичем 25 травня 2020 року, відповідно до договору про надання правової допомоги виконавцем виконано зобов`язання за договором у розмірі 9600 грн перед замовником.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошового боргу за борговою розпискою задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 21 березня 2017 року у сумі 3000 євро, заборгованість пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання - 11338,11 грн, 3 відсотки річних за користуванням грошовими коштами у розмірі 1044,47 грн, суму витрат на правову допомогу у розмірі 25000 грн, суму судового збору у розмірі 1308,22 грн та 357,40 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 06 березня 2020 року у цивільній справі № 638/7451/18 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2019 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_3 пені у розмірі 11338,11 грн, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2019 року в іншій частині змінено. Стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 21 березня 2017 року у сумі 2502,02 євро, що станом на день повернення боргу 16 травня 2018 року становило за офіційним курсом НБУ еквівалент 77928,67 грн, 3% річних у розмірі 27,97 євро, що станом на 16 травня 2018 року згідно офіційного курсу НБУ становило еквівалент 871 грн, а всього заборгованість на суму 78799,83 грн, а також 11993,03 грн в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу та 893,11 грн сплаченого до суду першої інстанції судового збору.

У вказаній постанові Харківського апеляційного суду від 06 березня 2020 року у цивільній справі № 638/7451/18 зазначено, що в матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги від 27 січня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Карабановим Олексієм Юрійовичем, опис попереднього розрахунку робіт на загальну суму 23720 грн та товарний чек від 27 січня 2018 року про сплату за вказаним договором на суму 25000 грн. Згідно акту виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 22 травня 2018 року сторони згаданого договору ОСОБА_1 та адвокат Карабанов Олексій Юрійович погодили виконання договору про надання правової допомоги адвокатом у розмірі 9600 грн. Таким чином, оскільки сплачені 27 січня 2018 року 25000 грн є авансом, то після підтвердженого актом від 22 травня 2018 року виконання робіт на суму 9600 грн витрачання решти авансу в сумі 15400 грн має згідно наведених норм ст. 137 ЦПК України підтверджуватися письмовими документами. У справі відсутні докази на підтвердження здійснення відповідних витрат, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, тому колегія суддів бере до уваги лише ті правові послуги, які були фактично надані адвокатом та надання яких фактично підтверджено матеріалами справи. Згідно попереднього розрахунку робіт до договору про надання правової допомоги від 27 січня 2018 року, підписаного сторонами цього договору 11 травня 2018 року, з урахуванням передбачених розцінок послуг адвоката та компенсаційних витрат становить 1280 грн за 1 год. З матеріалів справи вбачається, що судове засідання було призначене на 12:30 год 27 листопада 2018 року, однак, розпочалось о 12:55 год та тривало до 13:07 год згідно журналу судового засідання. Судове засідання, призначене на 10:30 год 06 травня 2019 року, розпочалось об 11:38 год та тривало до 11:43 год. Судове засідання, призначене на 12:00 год 05 вересня 2019 року, розпочалось о 12:09 год та тривало до 12:12 год. Судове засідання, призначене на 10:00 год 24 жовтня 2019 року, розпочалось о 10:39 год та тривало до 11:03 год. Зазначене свідчить, що доведеним є витрата часу адвоката на участь у судових засіданнях тривалістю 185 хвилин, тобто 3 години та 5 хвилин. Таким чином, з урахуванням розцінок адвоката, доведеним є надання таких послуг на суму 3946,67 грн. З матеріалів справи вбачається, що адвокатом Карабановим Олексієм Юрійовичем також було складено три заяви про відкладення розгляду справи, одну заяву про ознайомлення з матеріалами справи, пояснення щодо відзиву на позовну заяву. Суд апеляційної інстанції вважав доведеними витрати позивача на правову допомогу на суму 16106,67 грн.

Щодо вимог про розірвання договору № б/н від 27 січня 2018 року про надання правових послуг між ОСОБА_1 та адвокатом Карабановим Олексієм Юрійовичем, то з урахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Визначати предмет та підстави позову відповідно до ст. 13, 49, 175 ЦПК є виключним правом позивача.

Підстава позову обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які об`єктивуються у поданих доказах.

Звертаючись до суду із вимогою про розірвання зазначеного договору № б/н від 27 січня 2018 року про надання правових послуг між ОСОБА_1 та адвокатом Карабановим Олексієм Юрійовичем, позивачка зазначила, що сплатила відповідачу гонорар у сумі 25000 грн за договором про надання правової допомоги від 27 січня 2018 року, проте згідно з цим договором відповідач надав послуги вартістю на суму 11993,03 грн, у зв`язку із чим відповідач має заборгованість перед позивачкою у сумі 13006,97 грн (25000 грн - 1993,03 грн = 13006,97 грн).

Згідно із частинами першою та п`ятою статті 626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

У частині першій та третій статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з частиною першою статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що розірвання договору в односторонньому порядку можливе лише за домовленістю сторін, якщо інше не передбачено договором або законом.

Згідно з частинами другою та третьою статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно зі статтею 905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Із матеріалів справи вбачається, що пунктом 6.1. вказаного договору від 27 січня 2018 року про надання правових послуг встановлено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31 грудня 2018 року.

Пунктом 6.2 договору № б/н від 27 січня 2018 року про надання правових послуг, укладеним між ОСОБА_1 та адвокатом Карабановим Олексієм Юрійовичем, передбачено, що договір може бути розірваний за згодою сторін чи у судовому порядку.

Із умов укладеного договору про надання правових послуг вбачається, що цим договором не передбачено право на його розірвання в односторонньому порядку з ініціативи замовника.

Позивачкою не надано суду доказів, що до вказаного договору вносились будь-які зміни щодо умов його розірвання, ніж ті, які передбачені в пункті 6.2 договору.

Отже, зазначені обставини свідчать про те, що сторони на момент укладення спірного договору визначили, що договір може бути розірвано за згодою сторінабо у судовому порядку.

Посилання позивачки як на підставу для розірвання договору на те, щовона сплатила відповідачу гонорар у сумі 25000 грн за договором про надання правової допомоги від 27 січня 2018 року, проте згідно з цим договором відповідач надав послуги вартістю лише на суму 11993,03 грн, не заслуговує на увагу, оскільки дана обставина не визначена оспорюваним договором як підстава для його розірвання. При цьому, діючим законодавством також не передбачено розірвання договору в односторонньому порядку з такої підстави.

З урахуванням зазначених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині розірвання договору № б/н від 27 січня 2018 року про надання правових послуг, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Карабановим Олексієм Юрійовичем, не підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивачки про стягнення з адвоката ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 13006,97 грн за договором про надання правових послуг № б/н від 27 січня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Карабановим Олексієм Юрійовичем, то в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу та розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", рішення від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України», рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), рішення від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з положеннями пункту 4 статті 1, частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі 522/17845/15-ц зроблено висновок, що адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, тому відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає підстав вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару. Правові підстави для стягнення винагороди адвоката за надані послуги (гонорар) мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а саме договором про надання правової допомоги, письмовими документами про проведені розрахунки між сторонами договору.

Відповідно до положень статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 «Послуги. Загальні положення» підрозділу 1 розділу ІІІ Книги п`ятої цього Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

З огляду на предмет договору про надання правової допомоги у цивільній справі об`єктом оплати за договором є надані адвокатом юридичні послуги у зв`язку з вирішенням спору в суді.

Формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар (плата за договором), порядок обчислення якого (фіксований розмір чи погодинна оплата), підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення тощо відповідно до статті 30 Закону визначаються в договорі про надання правової допомоги.

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18.

Як зазначено вище, 27 січня 2018 року позивачкою сплачено за правові послуги адвоката за вище зазначеним договором суму 25000 грн, що підтверджується копією товарного чека.

Судом встановлено, що під час ухвалення постанови Харківського апеляційного суду від 06 березня 2020 року у цивільній справі № 638/7451/18 апеляційним судом було вирішено питання про відшкодування судових витрат за розгляд справи шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу суму в розмірі 11993,03 грн пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Як зазначалось вище, постановою Харківського апеляційного суду від 06 березня 2020 року у цивільній справі № 638/7451/18 встановлені обставини щодо доведеності витрат позивача на правову допомогу, яка була надана позивачці відповідачем адвокатом Карабановим Олексієм Юрійовичем відповідно до договору про надання правових послуг № б/н від 27 січня 2018 року на суму 16106,67 грн.

Отже, апеляційний суд у справі № 638/7451/18 відповідно до вимог процесуального закону вирішив питання щодо розподілу судових витрат пов`язаних з правничою допомогою, які понесла позивачка у зв`язку з розглядом справи № 638/7451/18 в суді, та з урахуванням поданих на підтвердження цих витрат доказів.

У частині четвертій статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц зазначено, що «преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку».

З огляду на викладене суд вважає, що обставини щодо доведеності витрат позивачки на правову допомогу у справі № 638/7451/18, яка була надана ОСОБА_1 адвокатом Карабановим Олексієм Юрійовичем за договором про надання правових послуг № б/н від 27 січня 2018 року, на суму 16106,67 грн мають преюдиційне значення в силу положень частини четвертої статті 82 ЦПК України при розгляді цієї справи і не підлягають доказуванню в даній справі.

Як зазначалось вище, в постанові Харківського апеляційного суду від 06 березня 2020 року у цивільній справі № 638/7451/18 зазначено, що суд апеляційної інстанції вважає доведеними витрати позивача на правову допомогу на суму 16106,67 грн та відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 11993,03 грн в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Таким чином, з урахуванням зазначених обставин, суд дійшов висновку про доведеність обставини щодо фактичних витрат позивачки на правову допомогу у справі № 638/7451/18, яка була надана відповідачем адвокатом Карабановим Олексієм Юрійовичем, на суму 16106,67 грн.

Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 8893,33 грн, які є різницею між сплаченим позивачкою авансом в сумі 25000 грн та фактичними витратами в сумі 16106,67 грн на правову допомогуза договором про надання правових послуг № б/н від 27 січня 2018 року, укладеним між ОСОБА_1 та адвокатом Карабановим Олексієм Юрійовичем.

Посилання позивачки про стягнення з відповідача на її користь грошових коштів в сумі 13006,97 грн, виходячи із розрахунку 25000 грн 11993,03 грн = 13006,97 грн, не заслуговують на увагу, оскільки як зазначалось вище сума фактичних витрат позивача на правову допомогу у справі № 638/7451/18, яка була надана відповідачем адвокатом Карабановим Олексієм Юрійовичем, склала 16106,67 грн, що встановлено постановою Харківського апеляційного суду від 06 березня 2020 року у цивільній справі № 638/7451/18. При цьому, в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу вказаною постановою Харківського апеляційного суду від 06 березня 2020 року з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто 11993,03 грн, що є пропорційно задоволеним позовним вимогам, як то передбачено положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України. А отже, сума в розмірі 11993,03 грн є сумою відшкодування витрат на правову допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам, а не сумою фактичних витрат позивачки на правову допомогу у справі № 638/7451/18, яка була надана відповідачем адвокатом Карабановим Олексієм Юрійовичем, та яка як встановлено постановою Харківського апеляційного суду від 06 березня 2020 року склала 16106,67 грн.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором про надання правових послуг № б/н від 27 січня 2018 року у розмірі 8893,33 грн.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 , яка звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», до ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, тому з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в розмірі 574,88 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273-274, 279, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача, розірвання договору про надання правової допомоги та стягнення коштів задовольнити частково.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору № б/н від 27 січня 2018 року про надання правових послуг відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1874, видане 22 жовтня 2014 року Радою адвокатів Харківської області, РНОКПП НОМЕР_1 , робоча адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , кошти за договором про надання правових послуг № б/н від 27 січня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Карабановим Олексієм Юрійовичем, у розмірі 8893 (вісім тисяч вісімсот дев`яносто три) грн 33 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 574 (п`ятсот сімдесят чотири) грн 88 коп.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 вересня 2020 року.

Суддя І.П. Латка