П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 27 січня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Данилюк Ольги Борисівни, боржник - ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 58664644 від 20 листопада 2019 року, винесену державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Данилюк Ольгою Борисівною та відновити виконавче провадження.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні у Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби міста Київ знаходилося виконавче провадження № 58664644 з виконання виконавчого листа № 753/14488/18, виданого 14 березня 2019 року Дарницьким районним судом міста Києва, на підставі додаткового рішення суду від 26 жовтня 2018 року щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 5 403 грн. 47 коп. Не дивлячись на те, що додаткове рішення суду не скасовано, 20 листопада 2019 року державним виконавцем Данилюк О.Б. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Скаржник вважає, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження є незаконною.

УхвалоюДарницького районного суду міста Києва від 27 січня 2020 рокускаргу ОСОБА_3 задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги боржник зазначає, що постановою Київського апеляційного суду від 27 січня 2020 року було скасовано рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 липня 2018 року та ухвалено нове рішення. На момент постановлення оскаржуваної ухвали було розглянуто справу № 753/14488/18 в касаційному порядку та вже існувала постанова Верховного Суду від 22 січня 2020 року, якою скасовано зазначені судові рішення в частині вирішення позовних вимог про зобов`язання здійснити знесення збудованих терас та в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Суд неналежним чином дослідив підстави для задоволення скарги, оскільки після скасування основного рішення втрачає чинність додаткове рішення, а тому виконавчий лист, який видано на підставі додаткового рішення, не підлягає виконанню.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції виходив з того, що додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 жовтня 2018 року у справі № 753/14488/18, на підставі якого виданий виконавчий документ, не скасовано.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено,що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17 липня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , треті особи: ТОВ «КК ПРІОРИТЕТ», КП КОР «Готово», Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло сервіс», Державна архітектурно-будівельна інспекція України, ОСББ «АНДИ», ОСОБА_1 , про знесення об`єкту самовільного будівництва, визнання недійсним технічний паспорт на квартиру та визнання недійсним реєстрації права власності відмовлено (а.с.4).

Додатковим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 26 жовтня 2018 року стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги, а саме 5 403 грн. 47 коп. з кожного (а.с.9).

Постановою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 липня 2018 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено (а.с.11).

21 березня 2019 року постановою головного державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у місті Києві відкрито виконавче провадження № 58664644 з виконання виконавчого листа № 753/14488/18, виданого 14 березня 2019 року Дарницьким районним судом міста Києва, щодо стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 5 403 грн. 47 коп. (а.с.19).

На адресу Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшов лист Дарницького районного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року про повернення виконавчого листа № 753/14488/18 від 14 березня 2019 року у зв`язку із помилковою його видачею. У листі зазначено, що станом на день отримання виконавчого документу 14 лютого 2019 року постановою Київського апеляційного суду було скасовано рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 липня 2018 року (а.с.34).

20 листопада 2019 року державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Данилюк О.Б. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.20).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_3 вказує на те, що додатковим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 26 жовтня 2018 року стягнуто на її користь з ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги, у розмірі 5 403 грн. 47 коп. Вказане рішення не було скасовано, а, отже, на думку, скаржника були відсутні підстави для прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі скасуванням рішення.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що державний виконавець керувався п. 5 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання не чинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що 17 липня 2018 року Дарницьким районним судом міста Києва ухвалено рішення у справі, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 до ОСОБА_3 . Постановою Київського апеляційного суду від 14 лютого 2019 року рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 липня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що додаткове рішення втрачає чинність після скасування основного рішення, а тому виконавчий лист, який видано на підставі додаткового рішення не підлягає виконанню.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року роз`яснено судам, що оскарження додаткового рішення провадиться на загальних підставах.

З матеріалів справи вбачається, що додаткове рішення, яким стягнуто з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу, в апеляційному порядку не оскаржувалося.

Доводи боржника в частині того, що у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у даному випадку основним рішенням суд відмовив у позові ОСОБА_1 , а додатковим рішенням, керуючись ст. 141 ЦПК України, здійснив розподіл судових витрат. Суд стягнув з позивачів, у тому числі, з ОСОБА_1 , на користь відповідача ОСОБА_3 витрати на правову допомогу, які вона понесла під час розгляду справи у суді першої інстанції. Апеляційний суд, скасовуючи основне рішення, по суті відмовив у позові, проте, з інших підстав.

Заперечуючи проти скарги, державний виконавець вказував на те, що на адресу відділу надійшов лист Дарницького районного суду міста Києва про повернення виконавчого листа № 753/14488/18 у зв`язку із помилковою його видачею.

Однак, в силу вимог ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження.

Державний виконавець закінчив виконавче провадження не з зазначеної підстави, а з підстав скасування рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 липня 2018 року, тоді як додаткове рішення, на підставі якого видано виконавчий лист, є чинним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали було розглянуто справу № 753/14488/18 в касаційному порядку та вже існувала постанова Верховного Суду від 22 січня 2020 року, якою скасовано вищезазначені судові рішення в частині вирішення позовних вимог про зобов`язання здійснити знесення збудованих терас та в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Разом з тим, додаткове рішення не було предметом перегляду у суді касаційної інстанції. Крім того, суд перевіряє законність постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження станом на момент її прийняття.

Станом на 20 листопада 2019 року, тобто, в день винесення оскаржуваної постанови державного виконавця, в останнього були відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції дотримано норми процесуального права, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 27 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 17 вересня 2020 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.