Справа № 202/1432/18
Провадження № 2-др/202/10/20
08 липня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.
за участю секретаря - Паленко І.М.
представник позивача - адвоката Киселиці І.Ю.
відповідача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро заяву представника позивача, адвоката Киселиці І.Ю., про ухвалення додаткового рішення по цивільній справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Дзіжко Романа Юрійовича про визнання відсутності заборгованості з виплати аліментів та додаткових виплат на утримання дитини, оскарження дій та рішень посадових осіб державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,-
В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Дзіжко Романа Юрійовича про визнання відсутності заборгованості з виплати аліментів та додаткових виплат на утримання дитини, оскарження дій та рішень посадових осіб державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, задоволено частково. Змінено розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_2 на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2011 року по справі № 0417/2-652/2011. Стягнуто щомісяця аліменти з ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до її повноліття на користь матері ОСОБА_1 у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням законної сили. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 гривень. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Дзіжко Романа Юрійовича про визнання відсутності заборгованості з виплати аліментів та додаткових виплат на утримання дитини, оскарження дій та рішень посадових осіб державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, - задоволено частково. Визнано відсутність заборгованості у ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за виплатою аліментів згідно виконавчого листа № 0417/2-652/2011, виданого 13.04.2011 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 768,40 гривень. В задоволенні решти зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено.

03 березня 2020 року представник позивача за зустрічним позовом, ОСОБА_2 , адвокат Киселиця І.Ю., подав до суду заяву про стягнення витрат на правову допомогу, в якій просив після винесення рішення по справі ухвалити додаткове рішення, яким розподілити судові витрати сторін по даному спору, з урахуванням витрат ОСОБА_2 на правову допомогу, та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 10 500 грн. Заява обґрунтована тим, що відповідно договору про надання правової допомоги, укладеного між Адвокатським бюро «Киселиці Івана Юрійовича» та ОСОБА_2 , акту приймання-передачі наданих послуг, квитанцій ОСОБА_2 були понесені витрати на правову допомогу у загальному розмірі 10 500 гривень.

Представник позивача за зустрічним позовом, ОСОБА_2 , адвокат Киселиця І.Ю., у судовому засіданнізаяву підтримав та просив задовольнити її у повному обсязі.

Відповідач за зустрічним позовом, ОСОБА_1 , в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви та стягнення з неї судових витрат у розмірі 10 500 грн., посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність, а також часткове задоволення його вимог. Просила відмовити в задоволенні заяви про розподіл судових витрат.

Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, їх неявка не перешкоджає вирішенню питання про розподіл судових витрат.

Заслухавши думку учасників судового процесу, розглянувши заяву про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку про її часткове задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідач просить розподілити понесені ним судові витрати на правову допомогу у розмірі 10 500 грн.

Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3 та 4 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Через недотримання норм частини 4 статті 137 ЦПК України за змістом частини 5 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту частини 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналіз норм частини 4 статті 137 ЦПК України, а також норм статті 141 цього кодексу, дає підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу за представником позивача надано договір про надання правничої допомоги № 2 від 26.03.2019 року, укладений між адвокатським об`єднанням "Киселиці Івана Юрійовича" (Бюро) та ОСОБА_2 (клієнт). Відповідно до п. 1.2 вказаного договору безпосереднє представництво інтересів клієнта від імені Бюро за цим договором здійснює керуючий Бюро - адвокат Киселиця Іван Юрійович.

Згідно з додатковою угодою № 3 від 10.04.2019 року до договору про надання правової допомоги Бюро прийняло на себе обов`язок в порядку передбаченому діючим законодавством України надавати йому правову допомогу по справі № 202/1432/18, яка розглядається в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська. Сторони погодили, що орієнтована вартість правової допомоги в суді першої інстанції (Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська) за даною угодою складає 10 000,00 грн. (десять тисяч грн. 00 коп.), яка може бути збільшена або зменшена залежно від обсягу та складності наданих Бюро послуг. Остаточне визначення вартості наданих Клієнту послуг визначається Сторонами шляхом підписання Акту приймання-передачі наданих послуг.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг №1/Д3 від 21.02.2020 року в період з 10.04.2019 року по 21.02.2020 року Бюро надало, а клієнт отримав послуги (правову допомогу) по справі № 202/1432/18 на загальну суму 10 500 грн.

На підтвердження оплати понесених витрат позивачем надано копії квитанцій.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як зазначено вище, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2020 рокузустрічний позов задоволено частково, а відтак в силу приписів ст. ст. 137, 141 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані із розгляд справи покладаються на відповідача та позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Оскільки судом частково відмовлено в задоволені зустрічного позову і відповідач систематично намагалась затягнути розгляд даної справи шляхом подання явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставного твердження та заперечення обставин, які мають значення для справи, то на неї покладаються витрати на правничу допомогу у розмірі 5 250 грн. (сім тисяч грн. 00 коп.).

За приписами п.3 ч.1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. ч.3, 4, 5 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.141, 246, 270 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача, адвоката Киселиці І.Ю., про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 250 грн.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк подання апеляційної скарги на рішення суду продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID -19).

Суддя Г.О. Кухтін