Суддя Горчакова О. І.
Справа № 644/1461/19
Провадження № 2/644/269/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого - судді Горчакової О.І.,

при секретарі судових засідань - Коломієць О.В.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Ревенка С.О.;

відповідачка ОСОБА_2 - не прибула, представника відповідача - адвоката Горобець А.А.;

відповідачки - ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_4 - не прибули;

третя особа: Служба у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей ХМР - представник Ковалець І.В. - надано заяву;

приватний нотаріус Варнікова К.В. - надано заяву

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Орджонікідзевського районного суду міста Харкова в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей по індустріальному району Департаменту служби у справах дітей ХМР, приватний нотаріус Варнікова Ксенія Вікторівна - «Про визнання права власності»,

в с т а н о в и в:

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Служба у справах дітей по індустріальному району Департаменту служби у справах дітей ХМР, приватний нотаріус Варнікова Ксенія Вікторівна - «Про визнання права власності».

Позивач прохає визнати за нею право власності на Ѕ частину автомобіля KIA CERATO 2007 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 та 1/6 частину двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.09.1998 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 . У шлюбі народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У 2005 році шлюб було формально розірвано, проте позивач продовжувала проживати однією сім`єю з ОСОБА_5 , сім`я мала спільний бюджет, спільні витрати. 20.03.2007 року ними за спільні кошті було придбано двокімнатну квартиру по АДРЕСА_1 . Право власності було зареєстровано за ОСОБА_5 . Далі позивач вказує, що 16.01.2009 року ОСОБА_5 подарував 1/3 частину квартири дочці - ОСОБА_3 , 1/3 частина квартири залишилась зареєстровано на ОСОБА_5

22.03.2016 року позивачем та ОСОБА_5 за спільні кошти було придбано автомобіль KIA CERATO 2007 року випуску.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 - помер, враховуючи що є спадкоємці спірного майна, позивач змушена була звернутись до суду за захистом своїх прав.

01.04.2019 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова позовні вимоги залишено без руху (а.с. 12)

12.04.2019 року позивачем усунуті недоліки позовної заяви.

22.04.2019 року провадження по справі відкрито (а.с.27).

Позивач та представник позивача, адвокат Ревенко С.О., позовні вимоги підтримали, прохали задовольнити. ОСОБА_1 була допитана в якості свідка. Пояснила, що: дійсно у 2005 році шлюб між нею та померлим ОСОБА_5 було розірвано. Проте вони продовжували проживати разом, вести спільне господарство; що 08.04.2005 року нею було зареєстровано шлюб з ОСОБА_6 , але вона ніколи не мала відносин, шлюб мав формальний характер. Відповіла, що вказаний шлюб її попрохали укласти, ОСОБА_6 - родич і він мав проблеми на роботі, вказаний шлюб потрібен був йому. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.04.2018 року шлюб між нею та ОСОБА_6 було розірвано. Вказала про те, що з ОСОБА_6 вони завжди були разом, навіть деякий час працювали на Барабашова разом, спірну квартиру та автомобіль придбали за власні кошти, власність була оформлена на ОСОБА_6 , оскільки в сім`ї були довірливі відносини.

Відповідачка ОСОБА_2 - у судове засідання не прибула, представник відповідачки - адвоката Горобець А.А., у позові прохала відмовити. Відзиві, вказана, що Позивач - ОСОБА_1 розірвала шлюб з ОСОБА_5 у 2005 році, та у цьому ж році, тобто 2005 позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 ; що у вказаному шлюбі народилась дитина - ОСОБА_4 , який спочатку мав прізвище « ОСОБА_6 » і лише згодом за рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова виключено запис про батька зі свідоцтва про народження та вказано прізвище дитини як « ОСОБА_3 »; наголосила про те, що в України відсутній подвійний шлюб, а отже - позивач не могла перебувати та жити однією сім`єю у двох шлюбах одночасно. Звернула увагу суду: що син - ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і у свідоцтві про народження дитини батько значився - ОСОБА_6 , що ОСОБА_5 записаний батьком дитини уже після його, ОСОБА_5 , смерті і після цієї події - зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні 16.01.2020 року позовні вимоги визнала, була допитана в якості свідка з боку Позивача, пояснила, що батьки - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 весь час проживали разом, що шлюб було між батьками розірвано та її брат ОСОБА_4 мав інше прізвище - їй не було відомо.

У судовому засіданні були допитані свідки з боку Позивача:

ОСОБА_12 , пояснив що добре знає сім`ю ОСОБА_3 , оскільки з ОСОБА_6 вони були товаришами. Вказав, що за весь час ОСОБА_1 та ОСОБА_6 були однією сім`єю, проживали разом, ОСОБА_1 разом з ОСОБА_6 їздила на роботу, доглядала за ним: про те, що шлюб між ними було розірвано - він не знав.

ОСОБА_14 сказав, що ОСОБА_6 він знав давно, оскільки вони разом працювали і ОСОБА_6 допомагав йому, коли розлучався з першою дружиною, спілкувались часто, про існування іншого шлюбу у ОСОБА_1 він був обізнаний, подробиць не питав.

ОСОБА_15 , пояснила що сім`ю ОСОБА_3 вона знає давно. З ОСОБА_1 вони товаришують, що з ОСОБА_6 ОСОБА_1 розірвала шлюб вона знала; зі ОСОБА_6 шлюб було укладено формально, оскільки той мав проблеми по роботі; діти у ОСОБА_1 від ОСОБА_6 , без сумніву.

Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, вислухавши пояснення свідків та сторін, суд прийшов до наступного:

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до положень ч. 3ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.09.1998 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.02.2005 року (справа -4388/05) вказаний шлюб було розірвано.

Судом, за клопотанням представника Відповідача, з архіву суду була витребувана цивільна справа № 644/1257/18 провадження № 2/644/1105/18, з якої вбачається, що ОСОБА_1 08 квітня 2005 року зареєструвала шлюб зі ОСОБА_6 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 ), вказаний шлюб було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.04.2018 року із рішення вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволені. Розірвано шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Як вбачається з Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі- ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.24)

Відповідно до копії витягу з Єдиного реєстру прав власності на нерухоме мано від 11.10.2017 року, ОСОБА_5 на підставі договору купівлі- продажу Р№174 від 20.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милиця М.Л., належала двокімнатна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21-23).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України та ч. 3ст. 368ЦК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» №16 від 12.06.1998р., вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Із змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України.

За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права (ст. 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя

Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя.

Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60 Сімейного кодексу України вважається правильно застосованою.

Згідно пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Норми СК України у статях 57,60встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:

1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності;

2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Позивачем не надано ні з позовом, ні у судове засідання доказів того, що спірне майно придбано подружжям ОСОБА_3 .

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд - приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки наведені позивачем підстави не є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, та на майно яких поширюються положення СК України про спільність сумісної власності подружжя, наявні у матеріалах справи докази не підтверджують доводи позивача щодо існування між ним та відповідачем відносин, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та побуту, та придбання спірної квартири та машини за їх спільні сумісні кошти або спільною працею, більш того судом установлено що ОСОБА_1 08 квітня 2005 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 який було розірвано лише - 19.04.2018 року, а спірне мано відповідно до договору купівлі- продажу Р№174 від 20.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милиця М.Л., придбано у 2007 році, при перебуванні ОСОБА_1 у шлюбі з іншим чоловіком.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258,259,263,264,265,354 ЦПК України, 8,60,69 СК України суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей по індустріальному району Департаменту служби у справах дітей ХМР, приватний нотаріус Варнікова Ксенія Вікторівна, «Про визнання права власності» - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з урахуванням п. 15.5 ч. 1 перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р., протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 05 березня 2020 року.

Суддя: О. І. Горчакова