Справа № 373/1236/20
Номер провадження 2/373/742/20
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18 вересня 2020 року м. Переяслав

Суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області Залеська А.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частки в статутному капіталі Селянського (фермерського) господарства «Сибір» у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та просить: визнати сформованим статутний капітал СФГ «Сибір» (ідентифікаційний код юридичної особи 25301665, зареєстрованого 30.01.1998) станом на 09.10.2019 у розмірі 18269,33 грн; визнати за ним право власності на 1/2 частку в статутному капіталі «Сибір» в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 . Судові витрати по справі просить залишити за собою.

Посилається на те, що він ОСОБА_1 є Головою та одним із засновників СФГ «Сибір» іншим засновником був його син ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

08.02.2006 при перенесенні даних з паперової реєстраційної справи на підставі ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» від 15.05.2003 до Єдиного державного реєстру створеного в електронній формі засновником СФГ «Сибір» було зазначено лише позивача ОСОБА_1 , а його син спадкодавець ОСОБА_5 внесений не був. Тоді ж було занесено дані, що статутний капітал СФГ «Сибір» становить 0 грн.

З червня 2015 р. спадкодавець ОСОБА_5 від діяльності СФГ «Сибір» відійшов та за погодженням з позивачем на матеріальній базі цього господарства створив своє власне фермерське господарство «АгроЕко». При цьому із засновників СФГ «Сибір» позивач ОСОБА_5 не виключав.

В подальшому при здійсненні державної реєстрації нової редакції Статуту СФГ «Сибір», затвердженого загальними зборами членів товариства від 22.02.2019 державним реєстратором знову помилково не було внесено спадкодавця ОСОБА_5 у засновники цього фермерського господарства.

За таких обставин до цього часу засновником СФГ «Сибір» в ЄДР значиться лише позивач ОСОБА_1 . Зареєструвати засновником ОСОБА_5 є неможливим у звязку з його смертю.

Така неточність в ЄДР юридичних осіб, а також нульовий статутний капітал СФГ «Сибір» є перешкодою для позивача спакувати 1/2 частку в статутному капіталі після смерті сина. По цій причині нотаріус відмовив у видачі йому свідоцтва про право на спадщину по цій причині.

Своє право на спадкування після смерті сина ОСОБА_5 саме 1/2 частини статутного капіталу СФГ «Сибір» позивач окрім викладених обставин обґрунтовує тим, що така домовленість існує між ним та іншими спадкоємцями ОСОБА_5 (відповідачами у справі), які разом з ним прийняли спадщину та безпроблемно оформили її нотаріально у виді часток статутного капіталу ФГ «АгроЕко», а потім відступили їх одному із спадкоємців та тепер єдиному засновнику ФГ «АгроЕко» ОСОБА_6 .

Розмір статутного капіталу СФГ «Сибір» позивач визначає залишковою вартістю придбаного у 2015 році сепаратора зернового Р8-БЦСМ-25 18269,33 грн, який поставлений на баланс СФГ.

Згідно із ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим ст. 20 Господарського процесуального кодексу України визначає коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, до якого віднесено справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

За змістом положень ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні відносини це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Стаття 55 ГК України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

За змістом наведених норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами.

Фермерське господарство є господарською організацією юридичною особоюта підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою.

Проаналізувавши все вищевикладене, суд дійшов до переконання, що позивач ОСОБА_1 штучно створює спір цивільно-правового характеру нібито бажанням стати єдиним засновником СФГ «Сибір», де за його твердженням 1/2 частка статутного капіталу належить йому, а інша 1/2 частка спадкодавцю ОСОБА_5 , яку він має право успадкувати.

У ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивач ОСОБА_1 значиться єдиним засновником СФГ «Сибір», а відомості про іншого засновника спадкодавця ОСОБА_5 в реєстрі відсутні та за твердженням позивача містяться лише в Статуті СФГ «Сибір».

При цьому суд зауважує, що зміни в статут можуть бути внесені загальними зборами членів господарства, тобто в досудовому порядку.

Насправді, у позивач прагне встановити в судовому порядку розмір статутного капіталу СФГ «Сибір», визнавши його сформованим у розмірі 18269 грн. 33 коп. І це є основна вимога його позову. Однак така вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки ґрунтується на корпоративних правовідносинах та у випадку спору між членами господарства, засновниками та/або спадкоємцями статутного капіталу, підлягатиме розгляду господарським судом.

Відповідно до ст. 20 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства.

Зважаючи, на зміст позовної заяви, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 подав завідомо безпідставний позов за відсутності предмета спору цивільно-правового характеру, та при цьому створив видимість спору з фізичними особами, який має очевидно штучний характер.

Виходячи з того, що заявлені позивачем вимоги відносяться до різних видів судочинства і вимога про спадкування є не лише штучно створеною, а й похідною від вимоги про визначення розміру статутного капіталу, яка належить до розгляду в порядку господарського судочинства, суд вважає, що є підстави для повернення позовної заяви без розгляду на підставі п.3 ч.2, ч.3 ст. 44 ЦПК України.

Враховуючи все вищевикладене, керуючись ст. 44, 261, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частки в статутному капіталі Селянського (фермерського) господарства «Сибір» у порядку спадкування, - повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу ХIIІ «Перехідні положення» ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя А.О. Залеська