______________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/210/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Приморська державна нотаріальна контора у місті Одесі Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2020 року заявник звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є її рідним батьком, а вона ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_2 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її батько - ОСОБА_2 , після його смерті відкрилась спадщина на майно. З метою отримання належної частки спадкового майна, заявник звернулась з відповідною заявою до державного нотаріуса Ворсуляк A.M. Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса. Однак, нотаріусом було встановлено, що в наданому Свідоцтві про смерть ОСОБА_2 його дата народження зазначена як ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно інформації з Державного реєстру цивільного стану громадян про народження ОСОБА_3 в графі дата народження батька вказана як ІНФОРМАЦІЯ_4 . Таким чином, вказана розбіжність у Свідоцтві про смерть батька та інформації з Державного реєстру цивільного стану громадян не дають можливості оформити свідоцтво про право на спадщину після смерті.

Ухвалою судді від 07.07.2020 року справу прийнято до провадження суду та відкрито провадження у справі.

В ході судового засідання, яке відбулось 05 серпня 2020 року заявник звернулась до суду з клопотанням, в якому просила: витребувати з Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірену копію спадкової справи № 545с/2019, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 05 серпня 2020 року клопотання заявника задоволено.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в ній. Пояснила, що батько виховувався у дитячому будинку та лише пізніше від родичів, що залишились, дізнався про справжню дату свого народження.

Представник зацікавленої особи Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про розгул справи повідомлявся належним чином, від завідувача контри надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає заяву підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 293, п. 1) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема і про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ( російською мовою) « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , де батьками вказані (російською мовою) « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_5 ».

15 вересня 2000 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_1 », про що свідчить копія Свідоцтва про укладення шлюбу Серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було складено актовий запис № 7758 та видано Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_3 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді автомобіля MITSUBISHI LANCER , д/н НОМЕР_4 , 2006 року випуску та грошових коштів, розташованих к АБ «Південний».

У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Статтями 1261-1265 ЦК України визначені черги спадкоємців за законом: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Четверта черга спадкоємців за законом. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини

Протягом встановленого законом строку з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 заявник звернулась до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі, в результаті чого була заведена спадкова справа № 545с/2019. Дружина померлого, ОСОБА_5 звергнулась з заявою про відмову від прийняття спадщини.

Проте постановою державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ворсуляк А.М. від 16.06.2020 року № 1166с/02-31 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії стало те, що в свідоцтві про смерть ОСОБА_2 дата народження зазначена як ІНФОРМАЦІЯ_3 , а згідно інформації з Державного реєстру цивільного стану громадян про народження ОСОБА_1 в графі дата народження батька вказана як ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Дійсно в Свідоцтві про народження Серії НОМЕР_5 , паспорті гр.. України Серії НОМЕР_6 та в Свідоцтві про смерть Серії НОМЕР_3 дата народження ОСОБА_2 вказана « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Натомість в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про народження ОСОБА_1 в графі дата народження батька вказана як ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З метою внесення змін до актового запису ОСОБА_1 звернулась з відповідною заявою до Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), проте у внесенні змін було відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня і 995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Ст. 3 СК України передбачає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Коло осіб, які знаходяться між собою у сімейних стосунках, перераховується у ст. 2 СК України (подружжя, батьки, діти, усиновлювачі та усиновлені, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, рідні брати та сестри, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок)

Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, встановлюють у судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них.

Згідно ч.1. ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 13 ЦПК України, визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до положень ст.ст.76, 77, 78,80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, з урахуванням вказаного суд вважає доведеним вимоги заяви в повному обсязі.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що про задоволення заяви в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 12, 81, 263- 265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Приморська державна нотаріальна контора у місті Одесі Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту родинних відносин - задовольнити

Встановити факт, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є рідним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а вона ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Київського районного суду м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.