КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/3055/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4749/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Верес Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року у складі судді Колесника О.М.,

у справі за скаргою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського Івана Володимировича, стягувач ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського І.В., стягувач ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 зі скаргою про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що від приватного виконавця 16 лютого 2018 року було отримано повідомлення про результати оцінки майна та висновок про вартість майна, який зроблений ТОВ «Київська оціночна компанія» за виконавчим провадженням № 55229314 з примусового виконання виконавчих листів Дарницького районного суду м. Києві у справі № 753/6449/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 72 651 дол.США 43 центи в рахунок стягнення заборгованості за договором позики від 10 жовтня 2016 року.

Вказував, що висновок був зроблений, щодо земельної ділянки площею 0,44 га, кадастровий номер :04:002:0536 та садового будинку АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 та його дружині ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Зазначав, що частки співвласників рівні та становлять по Ѕ частині кожному, проте як вбачається з висновку оцінювача, він оцінив лише земельну ділянку та садовий будиночок та чомусь повністю, а не частку, належну боржнику.

Враховуючи зазначене, просив визнати незаконними дії приватного виконавця Жаботинського І.В. з оцінки майна за виконавчим провадженням № 55229314 з примусового виконання виконавчих листів Дарницького районного суду м. Києві у справі № 753/6449/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 коштів та визнати протиправною оцінку майна відповідно до висновків про вартість майна від 07 лютого 2018 року, зроблених ТОВ «Київська оціночна компанія» щодо земельної ділянки та садового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та зупинити передачу на реалізацію земельної ділянки та садового будинку за вказаною адресою.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено й з скаржника в доход держави стягнуто судовий збір, у сумі 1 536 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали, просив її скасувати та постановити нову, якого задовольнити його скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні скарги, не з`ясував обставин виконавчого провадження, не вивчив процесуальних документів, які виносились приватним виконавцем та обставин звернення стягнення на спільну сумісну власність подружжя, чим порушив законодавство.

Також, вказано, що оскільки оцінка майна зроблена дистанційно, без огляду нерухомого майна в порушення Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а також те, що виконавцем оцінено з метою продажу спільну сумісну власність подружжя без визначення та виділення часток, а тому вказані обставини є безумовними для визнання оцінки протиправною.

Крім того, судом неправомірно, в порушення п. 14 постанову Пленуму ВССУ про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах від 07.02.2014 року № 6, стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, у розмірі 1 536 грн. 80 коп.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 просив ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання ОСОБА_1 , приватний виконавець Жаботинський І.В., ОСОБА_3 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки не повідомили.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 , який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями частин 2 і 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як убачається з матеріалів справи, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жаботинського І.В. перебуває виконавче провадження №55229314, відкрите на підставі виконавчого листа №753/6449/17, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 08 листопада 2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 72 651,43 дол. США в рахунок стягнення заборгованості за договором позики від 10 жовтня 2016 року.

Встановлено, що на виконання судового рішення у відповідності до виконавчого листа, постановою про опис та арешт майна боржника від 11 січня 2018 року приватним виконавцем Жаботинським І.В. 11 січня 2018року було винесено постанову, у відповідності якої прийнято рішення про опис та накладення арешту на земельну ділянку площею 0,44 га, кадастровий номер :04:002:0536 та садовий будинок АДРЕСА_1 (а.с.65-68).

Встановлено, що постановою від 30.01.2018 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, приватним виконавцем було призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Київська оціночна компанія» для проведення оцінки садового будинку і земельної ділянки площею 0,44 га, кадастровий номер :04:002:0536 та садового будинку АДРЕСА_1 (а.с.69-70).

Відповідно до висновку про вартість майна від 07 лютого 2018 року, складеного ТОВ «Київська оціночна компанія», встановлено вартість садового будинку АДРЕСА_1 , в сумі 2 039 000 грн. та земельної ділянки площею 0,44 га, кадастровий номер :04:002:0536 за тією ж адресою, у сумі 923 780 грн. (а.с.5).

Згідно ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків)та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються, зокрема, якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1, абз. 2 ч. 3, ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. Для проведення оцінки за регульованими цінами,оцінки нерухомого майна,транспортних засобів,повітряних,морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Відповідно до частини шостої статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Оцінка нерухомого майна здійснюється відповідно до вимог Національного стандарту «№ 2 «Оцінка нерухомого майна» з урахуванням вимог Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав».

Згідно п. 50 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється: ознайомлення з об`єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка; визначення бази оцінки; подання замовнику пропозицій стосовно істотних умов договору на проведення оцінки.

Пунктом 51 Національного стандарту № 1 передбачено, що незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Відповідно до пункту 52 Національного стандарту № 1 оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Доводи ОСОБА_1 про те, що житловий будинок АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, а тому приватний виконавець безпідставно наклав арешт на все майно не знайшли свого підтвердження та спростовані державним актом на право власності на земельну ділянку, серія № 590385 від 18 квітня 2007 року та свідоцтвом про право власності № НОМЕР_1 від 10 грудня 2009 року, зі змісту яких убачається, що єдиним власником указаного нерухомого майна є ОСОБА_1 , а тому підстав, передбачених законом для виділу частки при зверненні стягнення у державного виконавця не було (а.с. 7-8).

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про відсутність порушень під час вчинення приватним виконавцем дій, пов`язаних з описом та арештом майна боржника.

Стосовно вимоги скарги щодо незгоди з результатами оцінки майна, слід зазначити наступне.

Згідно правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц, реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати суттєвих збитків стягувачу у вигляді неотриманого доходу, а боржнику - у вигляді передачі майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартості.

У даному випадку, державний виконавець в межах наданих повноважень та у відповідності до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» доручив оцінку нерухомого майна суб`єкту оціночної діяльності.

В свою чергу, суб`єкт оціночної діяльності здійснив незалежну грошову оцінку садового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,44 га, в результаті чого склав звіт, яким визначено ринкову вартість вказаних об`єктів нерухомого майна.

Пунктами 15,16 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» передбачено, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.

Отже, наявності факту недоліків висновку, які б вплинули на результати оцінки, не встановлено.

У матеріалах справи відсутні докази невідповідності вказаного висновку вимогам нормативно-правових актів та наявності у ньому недоліків.

Твердження апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції в порушення вимог п. 14 постанови Пленуму ВССУ про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6 необґрунтовано стягнуто з боржника судовий збір - безпідставні, остільки у відповідності до правової позиції, яка міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2019року у справі №753/12383/16, апеляційна скарга на ухвалу районного суду по справі за скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця підлягає оплаті судовим збором.

За встановлених обставин, доводи апеляційної скарги, щодо наявності правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції є безпідставними, необґрунтованими й висновків суду не спростовують.

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що ці доводи не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи й підстав до скасування ухвали в частині відмови у задоволенні скарги, не дають.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність порушень, допущених державним виконавцем при прийнятті рішень про опис та арешт майна боржника, проведенні оцінки нерухомого майна, які б слугували підставою для визнання неправомірними його дій, скасування рішень про арешт майна боржника, результатів оцінки майна.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 вересня 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: