Справа № 168/322/20
Провадження № 2-о/168/22/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2020 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Островерхої Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка в залі суду цивільну справу за заявою заступника керівника Ковельської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Старовижівська селищна рада, про визнання майна безхазяйним та передачу майна у власність територіальної громади Старовижівської селищної ради,

в с т а н о в и в:

Заступник керівника Ковельської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах звернувся до суду із заявою про визнання майна безхазяйним майном. Заява обґрунтована тим, що Ковельською місцевою прокуратурою в ході вивчення інформації про дотримання прав територіальних громад на оформлення права власності на безхазяйне майно та виконання органами місцевого самоврядування наданих законом повноважень з цих питань, встановлено, що на території Мизівської сільської ради знаходяться земельні частки (пай), які є не витребуваними.

Відповідно до списку колгоспників-пенсіонерів для паювання землі по КСП «Маяк» із «Проекту роздержавлення земель та видачі державного акту на право колективної власності на землю КСП «Маяк» Мизівської сільської ради Старовижівського району Волинської області» ОСОБА_1 значиться під номером ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особа, яка має право на земельну частку (пай).

Відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) наявний запис про надання та отримання ОСОБА_1 земельного сертифікату на право на земельну частку (пай) на території Мизівської сільської ради в ліквідованому КСП «Маяк» серії ВЛ № 00883406 від 18.10.1996.

Зі списку громадян, які мають земельну частку (пай) із земель КСП «Маяк» станом на 20.12.2003 із «Проекту поділу на земельні частки (паї) земель, що підлягають паюванню в межах Мизівської сільської ради Старовижівського району Волинської області», книга 2 «Матеріали поділу земель колективної власності на земельні частки (паї)» встановлено, що під номером 300 зазначена ОСОБА_1 , як особа, яка згідно земельного сертифікату має земельну частку (пай).

В той же час встановлено, що ОСОБА_1 померла.

ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , однак відсутні акти про народження дітей, де батьками записані вищевказане подружжя.

З моменту смерті ОСОБА_1 по даний час будь-які особи щодо відкриття спадщини не зверталися.

З метою розшуку можливих спадкоємців Мизівською сільською радою Старовижівського району здійснювалось повідомлення у місцевій газеті «Сільські Новини» від 08.09.2018 випуск №36. Однак, з дня публікації по цей час до сільської ради будь-які особи для прийняття спадщини не звертались, що підтверджується листом Старовижіської селищної ради №216 від 21.08.2018.

Таким чином, упродовж 19 років Мизівською сільською радою не вживалось жодних заходів щодо визнання права власності на вказане майно - земельної частки (паю) за територіальною громадою, постановки його на відповідний облік, як безхазяйного.

Відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 55551663 від 21.03.2019 Старовижівської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_1 , спадкова справа не відкривалась та видані на її підставі свідоцтва про право на спадщину відсутні.

Таким чином, на спадщину, яка залишилася після смерті спадкодавця ОСОБА_1 , а саме земельну частку (пай) розміром 3,96 умовних кадастрових гектарів, з часу її смерті, ніхто не претендує.

Подаючи до суду заяву в інтересах держави в особі Старовижівської селищної ради, прокурор спрямовує дану заяву на захист інтересів держави, оскільки земля є основним національним багатством України, що перебуває під особливою охороною держави, а тому зволікання органу місцевого самоврядування зі зверненням до суду з метою визнання майна безхазяйним суперечить інтересам держави та суспільства.

В судове засідання сторони не з`явились, подавши заяви, в яких подану прокурором заяву підтримують, просять її задовольнити.

Враховуючи, що в судове засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що розпорядженням Старовижівської РДА від 31.12.2003 №421 схвалено зміни, внесені в проект роздержавлення і приватизації земель колишнього КСП «Маяк», розташованого в межах Мизівської сільської ради, середня земельна частка (пай) одного співвласника складає 3,96 умовних кадастрових гектарів.

Згідно зі списком колгоспників-пенсіонерів для паювання землі по КСП «Маяк» із «Проекту роздержавлення земель та видачі державного акту на право колективної власності на землю КСП «Маяк» Мизівської сільської ради Старовижівського району Волинської області» ОСОБА_1 значиться під номером НОМЕР_1 , як особа, яка має право на земельну частку (пай).

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки розміром 3,96 умовних кадастрових гектари, яка розташована в адміністративних межах Старовижівської селищної ради.

Відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) наявний запис про надання та отримання ОСОБА_1 земельного сертифікату на право на земельну частку (пай) на території Мизівської сільської ради в ліквідованому КСП «Маяк» серії ВЛ № 00883406 від 18.10.1996.

Згідно з копією актового запису про смерть № 19 від 15.04.2000, складеного виконавчим комітетом Хворостівської сільської ради Любомльського району, ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить вказана земельна ділянка.

З інформації Старовижівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Волинській області встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , однак, перевіркою первинних та поновлених актових записів про народження відсутні акти про народження дітей, де батьками записані вищевказане подружжя. ОСОБА_2 помер в 1990 р.

Хворостівською сільською радою надано інформацію що ОСОБА_1 останні роки життя проживала у Рудненському психоневрологічному будинку-інтернаті.

З моменту смерті ОСОБА_1 по даний час будь-які особи щодо відкриття спадщини до Мизівської сільської ради та Старовижівської ОТГ не зверталися.

З метою розшуку можливих спадкоємців Мизівською сільською радою Старовижівського району здійснювалось повідомлення у місцевій газеті «Сільські Новини» від 08.09.2018 випуск №36. Однак, з дня публікації по цей час до сільської ради будь-які особи для прийняття спадщини не звертались, що підтверджується листом Старовижіської селищної ради №216 від 21.08.2018.

Будь-які інші дії щодо спадкового майна після смерті ОСОБА_1 селищною радою не здійснювались.

Відповідно до інформаційної довідки із Спадкового реєстру № 55551663 від 21.03.2019 Старовижівської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_1 , спадкова справа не відкривалась та видані на її підставі свідоцтва про право на спадщину відсутні.

Таким чином, на спадщину, яка залишилася після смерті спадкодавця ОСОБА_1 , а саме земельну частку (пай) розміром 3,96 умовних кадастрових гектарів, з часу її смерті, ніхто не претендує.

В абз. 3 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» надано роз`яснення з приводу застосування правила книги шостої ЦК України до спадкових правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року.

Так, у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення чинного на той час ЦК УРСР.

П.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, встановлено, що цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Водночас, за наданою інформацією у ОСОБА_1 спадкоємці відсутні та після її смерті спадщину ніхто не прийняв.

Згідно з п. 2 та п. 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР, спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, та якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗК України, суб`єктами права державної власності на землю виступають: Верховна Рада України - на землі загальнодержавної власності України; Верховна Рада Республіки Крим - на землі в межах території Республіки, за винятком земель загальнодержавної власності; обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів - на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності.

Мизівська сільська рада Старовижівського району є державним органом, який уповноважений своєчасно виявляти спадщину громадян, яка не прийнята спадкоємцями, взяти земельну ділянку на облік та звертатися до суду з метою визнання майна безхазяйним, однак з часу смерті ОСОБА_1 , вона не вчинила жодних дій для переходу земельної ділянки у власність держави.

Таким чином, вищезазначена земельна ділянка не має власника та її правовий статус є невизначеним, що унеможливлює наповнення бюджету громади шляхом здачі в оренду вказаної земельної ділянки, передачі її у власність громадянам та ін.

Згідно з рішенням Старовижівської селищної ради № 11.01.2019 № 1/24 «Про початок реорганізації Галиновільської сільської ради, Нововижвівської сільської ради, Поліської сільської ради, Седлищенської сільської ради, Мизівської сільської ради шляхом приєднання до Старовижівської селищної ради» Старовижівська селищна рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Мизівської сільської ради.

В даному випадку органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, виступає Старовижівська селищна рада.

Відповідно до листа №301/2.4/2-20 від 27.04.2020 Старовижівська селищна рада не вживала та не буде заходи представницького характеру щодо визнання безхазяйною та передання у комунальну власність земельну частку (пай) розміром 3,96 умовних кадастрових гектарів.

Таким чином, Ковельська місцева прокуратура звертається до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Старовижівської селищної ради.

Ст.14 Конституції України передбачено, що земля перебуває під особливою охороною держави, оскільки є основним національним багатством. Право власності набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією, цим та іншими законами.

Невизначеність правового статусу земельної ділянки, що залишилась після смерті ОСОБА_1 не дає змоги органу місцевого самоврядування використовувати її за призначенням або ж передати за плату в користування з метою наповнення місцевого бюджету для забезпечення виконання власних та делегованих функцій.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 137 ЦК УРСР, майно, яке не має власника або власник якого невідомий (безхазяйне майно), надходить у власність держави за рішенням виконавчого комітету районної, міської Ради народних депутатів, винесеним за заявою фінансового органу. Заява про визнання майна безхазяйним може бути подана не раніше як через один рік після прийняття майна на облік відповідним фінансовим органом або виконавчим комітетом селищної, сільської Ради народних депутатів.

Згідно ст. 333 ЦПК України, суд, встановивши, що нерухома річ є безхазяйною та взята на облік органом, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а також що сплив один рік з дня взяття на облік нерухомої речі, ухвалює рішення про передачу безхазяйної нерухомої речі у власність відповідної територіальної громади.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що заява заступника керівника Ковельської місцевої прокуратури про визнання спадщини безхазяйним майном та передачу безхазяйного майна у власність територіальної громади є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 5 ЦК України, ст. 137, 555 ЦК УРСР, ст. 4 ЗК України 1990 року, ст.ст.4, 56, 175, 329, 330, 332 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву задовольнити.

Визнати спадщину ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яка складається з земельної частки (паю) розміром 3,96 умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в адміністративних межах Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області, безхазяйним майном.

Передати у власність територіальної громади Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області земельну частку (пай) розміром 3,96 умовних кадастрових гектарах.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. Апеляційна скарга подається через Старовижівський районний суд Волинської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 17.09.2020 р.

Суддя О. Й. Хаврона